Справа № 199/8112/15-ц
11 грудня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Богун О.О.
при секретарі Рибак К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки, збитків від інфляції та 3% річних, -
У травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20.11.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики на суму 43 200грн., які того ж дня були передані відповідачу, що підтверджується складеною розпискою, згідно із якої відповідач зобов'язався повернути суму боргу до 20.11.2010 року.
У зв'язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань у визначений строк, позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу у розмірі 43 200грн., інфляційних витрат (за листопад 2010 року) у розмірі 129,60грн., пені та трьох процентів річних за час прострочення грошового зобов'язання (з 21.11.2010 року по 10.01.2011 року) у сумі 21 600грн. та 216грн. відповідно, а також витрати на правову допомогу у сумі 1 000грн.
Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.10.2011 року набрало законної сили 03.01.2012 року.

Відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції 11.10.2013 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 40171115.

Проте, станом на 23.10.2015 року грошове зобов'язання за договором позики, оформлене розпискою від 20.11.2009 року у розмірі 43200 грн., що підтверджується судовим рішенням від 20.10.2011 року, відповідачем не виконано та суму боргу не стягнуто в примусовому порядку, в звязку з чим на підставі ст. 625 ЦК України, звертається до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача інфляційні збитки за період з 11.01.2011 року по 23.10.2015 року у розмірі 37450,08 гривень, три відсотки річних за період з 11.01.2011 року по 23.10.2015 року у розмірі 6199,50 гривень, а також неустойку за період з 11.01.2011 року по 23.10.2015 року у розмірі 754272 гривень.

У судове засідання позивач не зявився, його представником до суду надано заяву щодо розгляду справи у їх відсутності, на позові наполягають та просять задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надавав заяву про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Встановлено, що 20 листопада 2009 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики на суму 43 200 грн., які того ж дня були передані відповідачу. Сторонами передбачено, що в разі порушення позичальником терміну повернення позики, він зобов»язаний сплатити позикодавцю пеню в розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

На підтвердження укладеного договору позики та його умов відповідач написав розписку, в якій зобов'язався повернути суму боргу до 20 листопада 2010 року, але взяті на себе зобов'язання не виконав.

В звязку з чим рішенням Дніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська з відповідача на користь позивача від 20 жовтня 2011року стягнуто 43200 грн. суми позики, 21600 грн. пені та 129,60 витрат від інфляції.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як слідує із наданої Відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції інформації за вих.. №Вг/19578 від 22.10.2015 року стягнень по виконавчим листам боржником в яких є ОСОБА_2 не проводилося. Таким чином, суд приходить до висновку про невиконання відповідачем рішення Дніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська з відповідача на користь позивача від 20 жовтня 2011року, яке залишається відповідачем не виконане і до цього часу.

За правилами ст.. 625 ЦК України наявність судового рішення про задоволення умов кредитора, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених даною статтею.

Таким чином, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача інфляційні збитки за період з 11.01.2011 року по 23.10.2015 року у розмірі 37450,08 грн., три відсотки річних, за цей же період, у розмірі 6199,50 грн.

Розпискою від 20.11.2009 року передбачено сплату неустойки за кожен день прострочення виконання зобовязання у розмірі 1% від суми позики, яка з період з 11.01.2011року по 23.10.2015 року склала 754272 грн., та яка також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 214, 215, 222 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки, збитків від інфляції та 3% річних задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) інфляційні збитки за період з 11.01.2011 року по 23.10.2015 року у розмірі 37450,08 гривень, три відсотки річних за період з 11.01.2011 року по 23.10.2015 року у розмірі 6199,50 гривень, а також неустойку за період з 11.01.2011 року по 23.10.2015 року у розмірі 754272 гривень, а всього 797921 (сімсот девяносто сім тисяч девятсот двадцять одну) гривню 58 (пятдесят вісім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) до доходу Держави судові витрати по справі зі сплати судового у розмірі 6890 (шість тисяч вісімсот девяносто) гривень.

Позивач може подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Відповідач, який не зявився у судове засідання, може подати до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий :