Провадження № 22ц/784/1892/15 Суддя першої інстанції Агєєва Л.І.
Категорія 24 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

6 серпня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М,

суддів: Козаченка В.І., Мурлигіної О.Я.,

при секретарі Біляєвій В.М.,

за участю відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 червня 2015 року за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» (надалі - ПАТ «Миколаївгаз») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання, -

В С Т А Н О В И Л А:

15 грудня 2014 року ПАТ «Миколаївгаз» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що ОСОБА_2 є абонентом ПАТ «Миколаївгаз». Між позивачем та відповідачем укладено письмовий договір про надання послуг з газопостачання.

Проте, в порушення умов договору, відповідач зобов'язання щодо сплати вартості послуг з газопостачання виконував частково, внаслідок чого утворилася заборгованість протягом 2010-2014 років на суму 539.61 грн., яку

ПАТ «Миколаївгаз» просило стягнути з ОСОБА_2

Відповідач заперечував існування заборгованості, мотивуючи тим, що регіональна газова компанія при здійсненні нарахувань за спожиті послуги з газопостачання не врахувала відсутність тривалий час одного з членів його сім'ї за місцем проживання.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Миколаївгаз» заборгованість за послуги з газопостачання в сумі 452 грн. 91 коп. Також розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на неповне встановлення судом обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач надає газопостачання до квартирі АДРЕСА_1, де мешкає ОСОБА_2 з дочкою та сином (а.с. 54).

11 січня 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Миколаївгаз» було укладено договір про надання послуг з газопостачання, у зв'язку з чим на ім'я відповідача було відкрито особовий рахунок НОМЕР_1. В квартирі відповідача лічильник газу відсутній (а.с.10-14).

Заборгованість по поточним платежам відповідача за вказані послуги за період з квітня 2010 року по 1 листопада 2014 року складає 539,61грн. (а.с.7-9).

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) сплачується, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання свого обов'язку.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України ( ст. 526 ЦК України).

Як вбачається з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ( надалі - Закону) споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246 ( з подальшими змінами) (надалі - Правил) споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги, а п. 16 договору встановлено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Плата за надані послуги розрахункового періоду вноситься не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно до п. 24 договору за відсутності лічильника газу розрахунок за надані послуги проводиться за встановленими тарифами (цінами), відповідно до норм споживання.

Оскільки судом встановлено, що відповідно до договірних відносин, що склалися між сторонами, позивач зобов'язаний надавати послуги з газопостачання, а відповідач - дотримуватися вимог Правил і своєчасно оплачувати вартість спожитого газу за діючими тарифами, проте ОСОБА_2 не повністю виконував свої зобов'язання за договором, тому районний суд правильно задовольнив позовні вимоги про стягнення зі споживача заборгованість за період з березня 2011 року по липень 2013 року за поточними платежами за надані послуги з газопостачання.

Доводи апеляційної скарги про відсутність заборгованості, оскільки регіональна газова компанія ПАТ «Миколаївобленерго» у зазначений період не провела перерахунку сплати коштів з урахуванням відсутності за місцем проживання ОСОБА_2 дочки останнього у зв'язку з перебуванням у Кримському навчальному закладі, не можуть бути взяті до уваги з огляду на таке.

Відповідно до п. 28 Правил споживач має право на проведення перерахунку за період не більш як шість місяців у разі тимчасової відсутності за основним місцем проживання споживача або членів його сім'ї чи за фактично надані послуги з газопостачання у разі відсутності лічильника газу за умови подання у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду до газопостачального підприємства письмової заяви з відповідними підтвердними документами.

З аналізу цього пункту вбачається, що споживач має право на проведення перерахунку сплати за надані послуги з газопостачання у разі відсутності одного з членів його сім'ї за місцем проживання, проте за період не більше шести місяців і за умови подання у місячний строк до газопостачальника письмової заяви з документами на її підтвердження.

Як встановлено судом відповідач цих вимог Правил не дотримувався, а його твердження про те, що він звертався до позивача кожні шість місяців і надавав відповідні документи не підтверджені переконливими доказами, передбаченими ст.ст. 57-59 ЦПК України, а тому обґрунтовано не взяті судом до уваги.

Між тим заслуговують на увагу доводи апелянта про неправильність обрахування судом суми заборгованості. Так, обраховуючи загальний розмір заборгованості за період з березня 2011 року по липень 2013 року суд зазначив у розмірі 452.91 грн., тоді як ця сума у підрахунку щомісячних сум, складає 430 грн. 98 коп. Зокрема: березень -грудень 2011 року - 146.10 грн.; січень -грудень 2012 року - 175.32 грн.; всього за 2013 рік - 109.56 грн. (14.61+ 36.51+58.44), а всього 430 грн. 98 коп.

З огляду на таке, рішення місцевого суду підлягає зміні в частині розміру суми заборгованості з 452.91 грн. до 430.98 грн.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для вирішення цього спору та висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 червня 2015 року в частині суми заборгованості, що підлягає стягненню, змінити, зменшивши її розмір з 452 грн. 91 коп. до 430 ( чотириста тридцять ) грн. 98 коп.

В іншій частині зазначене рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: