У х в а л а

іменем україни

17 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сподобівка», третя особа - директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Сподобівка» - ОСОБА_9, ОСОБА_10, арбітражний керуючий - ліквідатор Кредитної спілки «Слобода-Кредит» - ОСОБА_11, про стягнення боргу за договором відступлення права вимоги; за зустрічним позовом ОСОБА_8 до Кредитної спілки «Слобода-Кредит», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальності «Сподобівка», про визнання недійсним договору про відсторонення прав вимоги, за касаційною скаргою Кредитної спілки «Слобода-Кредит» на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 червня 2015 року у справі за заявою Кредитної спілки «Слобода-Кредит» про заміну сторони виконавчого провадження,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року Кредитна спілка «Слобода-Кредит» (далі - КС «Слобода-Кредит») звернулася до суду із указаною заявою, мотивуючи її тим, що договір про відступлення права вимоги від 25 березня 2011 року, на підставі якого ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 мали право вимоги до ОСОБА_8, визнано недійсним відповідно до ухвали Господарського суду Харківської області від 19 липня 2012 року у справі № 5023/277/11, залишеної без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03 вересня 2012 року та постановою Вищого господарського суду України від 12 грудня 2012 року. За таких обставин право вимоги повернулося до КС «Слобода-Кредит», а ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 втратили право вимоги до ОСОБА_8 стосовно стягнення заборгованості за кредитними договорами. Зазначили, що визнання договору відступлення права вимоги недійсним має наслідком повернення сторін у первісне положення, що існувало до моменту укладення недійсного правочину. Враховуючи викладене, КС «Слобода-Кредит» просила замінити сторону ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на КС «Слобода-Кредит» у зв'язку з правонаступництвом у зобов'язанні; визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи щодо стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 заборгованості за кредитними договорами; видати КС «Слобода-Кредит» виконавчий лист на примусове виконання рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2011 року у справі № 2024/2-1468/11 щодо стягнення з ОСОБА_8 на користь КС «Слобода-Кредит» заборгованості за кредитними договорами.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2015 року заяву КС «Слобода-Кредит» задоволено.

Замінено на завершальній стадії судового провадження у справі № 2024/2-1468/11 стягувачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на стягувача КС «Слобода-Кредит» у зв'язку з правонаступництвом у зобов'язанні.

Визнано такими, що не підлягають виконанню в повному обсязі виконавчі листи, видані на примусове виконання рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2011 року у справі № 2024/2-1468/11 щодо стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 заборгованості за кредитними договорами.

Видано КС «Слобода-Кредит» виконавчий лист на примусове виконання рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2011 року у справі № 2024/2-1468/11 щодо стягнення з ОСОБА_8 на користь КС «Слобода-Кредит» заборгованості за кредитними договорами.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16 червня 2015 року скасовано ухвалу суду першої інстанції та постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні заяви КС «Слобода-Кредит» відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні заяви КС «Слобода-Кредит», суд апеляційної інстанції виходив з того, що доказів на підтвердження того, що КС «Слобода-Кредит» є правонаступником стягувачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в розумінні положень ст. 378 ЦПК України матеріали справи не містять.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Кредитної спілки «Слобода-Кредит» відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська