УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Гвоздика П.О., Горелкіної Н.А, Іваненко Ю.Г.,Євграфової Є.П., Наумчука М.І.,
за участю представника позивача - ОСОБА_6,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до Комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради про визнання наймачем квартири та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - на ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 17 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом, мотивуючи його тим, що 23 грудня 1980 року її мати ОСОБА_9 отримала ордер № НОМЕР_1 на вселення у квартиру АДРЕСА_1.

Указаний ордер був виданий на сім'ю у складі двох чоловік: ОСОБА_9 та її донька - позивач. На момент видачі ордера вона була неповнолітньою та разом з матір'ю вселились у спірну квартиру з наступним укладанням договору найму та відкриттям особового рахунку на ОСОБА_9

Вказує, що з моменту вселення постійно проживала разом зі своєю матір'ю в даній квартирі як член сім'ї наймача, але не була у ній зареєстрована. Від часу вселення по теперішній час позивач періодично строком два-три місяці не мешкала у спірній квартирі у зв'язку з навчанням, тимчасовою сезонною роботою. Однак її особисті речі постійно знаходяться у квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_9 Зазначає, що після смерті матері продовжує проживати в цій квартирі, сплачувати комунальні послуги.

28 лютого 2014 року позивач знялась з реєстраційного обліку за попередньою адресою з метою реєстрації за адресою фактичного місця проживання, однак Новозаводським РВ ДМС України у м. Чернігові відмовлено у реєстрації у зв'язку з відсутністю документів, що дають право користування даною квартирою.

У подальшому, 08 серпня 2014 року, звернулась до відповідача із заявою про переоформлення договору найму спірної квартири на неї замість її померлої матері - попереднього наймача, однак відповідачем також було відмовлено у зв'язку з тим, що вона ніколи не була зареєстрована за вказаною адресою, доказів спільного проживання з померлим наймачем надано не було.

Посилаючись на норми ст. ст. 61 <nau://ukr/5464-10|st61>, 64 <nau://ukr/5464-10|st64>, 106 ЖК Української РСР <nau://ukr/5464-10|st106> позивач вважає, що має такі ж права і обов'язки як і наймач та набула права користування спірною квартирою.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 17 лютого 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_7 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - просить скасувати ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 17 лютого 2015 року, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що питання про те, щоб бути зареєстрованою у зазначеній квартирі за життя її наймача - ОСОБА_9, позивач не ставила. Позивачем не надано також доказів того, що мати чинила перешкоди для її реєстрації в спірній квартирі.

Предметом доказування у справах про визнання права користування жилим приміщенням є укладення наймачем договору найму жилого приміщення, вселення позивача в спірне жиле приміщення у встановленому законом порядку і фактичне проживання в ньому, умови та порядок вселення позивача і користування ним спірним жилим приміщенням.

Позивачем не було доведено, що вона на підставі ордера від 23 грудня 1980 року № НОМЕР_1 вселилась у спірне житлове приміщення, факту того, що квартира є її постійним місцем проживання. Відсутні будь-які докази ведення спільного господарства разом із наймачем квартири ОСОБА_9

У своєму позові позивач стверджувала, що постійно проживала у спірній квартирі, проте належних доказів з цього приводу нею не було надано. Посилання її на те, що показами свідків було підтверджено її постійне проживання в квартирі та ведення з наймачем спільного господарства, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не відповідають встановленим у справі обставинам.

Так, допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 підтвердили лише, що бачили позивача в квартирі, проте жодним чином не підтвердили факт спільного ведення нею господарства разом із наймачем квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 17 лютого 2015 року, оскільки судове рішення законне та обґрунтоване, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 17 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:Н.А. Горелкіна Є.П. Євграфова Ю.Г. Іваненко М.І. Наумчук