Справа № 381/798/15 Головуючий у І інстанції Соловей Г.В.
Провадження № 22-ц/780/4174/15 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 46 24.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

24 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Поліщука М.А., Кашперської Т.Ц.

при секретарі: Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Управління Держкомзему у м.Фастові та районі, треті особи - Дмитрівська сільська рада, ОСОБА_3 про захист права на земельну ділянку шляхом визнання частково недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку та усунення перешкод в її користуванні,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, свої вимоги мотивував тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,1486 г для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та земельної ділянки площею 0,2391 га для ведення особистого селянського господарства розташованих в АДРЕСА_1. Дані земельні ділянки межують з земельною ділянкою ОСОБА_3. При виготовлені технічної документації без погодження з ним було визначено, що частина його земельної ділянки буде використовуватися як двір загального користування. Також, на його території побудовано старий погріб, яким користується і ОСОБА_3 Договір сервітуту на данний час укладений не був.

Просив, визнати частково недійсним та таким , що порушує його права Державний акт серії НОМЕР_1 від 14 травня 2010 року на право власності на земельну ділянку, яка розташована в АДРЕСА_1, визнати державні акти частково недійсними та такими, що порушують його право як власника земельної ділянки та зобов"язати відповідача виготовити на його ім"я і видати з відповідною реєстрацією державний акт на право власності на земельну ділянку.

Рішенням Фастіського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2015 року в задоволені позову ОСОБА_2 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Законним і обґрунтованим відповідно до ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України в мотивувальній частині рішення суд має зазначити встановлені судом обставини і визначити відповідно до них правовідносини, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, бере до уваги чи відхиляє докази, застосовує зазначені у рішенні нормативно-правові акти.

Відповідно до вимог згідно зі ст. 373 ЦК України, ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Згідно зі ст. 386 ЦК України, ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності, у тому числі й прав власності на землю. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,1014 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_2 від 14.05.2010 року та земельна ділянка площею 0,1086 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_1 від 14.05.2010 року та земельна ділянка площею 0,2391 га для ведення особистого селянського господарства на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_3 від 14.05.2010 року розташовані в АДРЕСА_1

ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,0296 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_4 від 30.12.2011 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що земельна ділянка, яка перебуває у загальному користуванні не належить позивачу, а ОСОБА_2 належних доказів у підтвердження своїх доводів не надав також законодавством України не передбачено скасування державного акту частково.

Судом першої інстанції також вірно встановлено, що позовні вимоги позивача щодо зобов'язання Управління Держкомзему у м.Фастові та районі виготовити державний акт на право власності на ім"я позивача та видати з відповідною реєстрацією, не підлягають до задоволення.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції правильними і такими, що грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд не встановив усі обставини, які мають значення для вирішення справи, не надав належної правової оцінки доказам безпідставні та висновків суду не спростовують.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає матеріалам справи, ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права і повинно залишатися без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: