Номер провадження: 22-ц/785/6783/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Плавич Н.Д.

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.

при секретарі Орловій С.І.

у відкритому судовому засіданні у присутності двох представників ОСОБА_2,

розглянула апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, діє за довіреністю,

на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03.06.2015р.

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3

про визнання договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2012р. позивач ОСОБА_2 звернулася до відповідача ОСОБА_3 з позовом про визнання недійсним договору дарування від 19.07.2005р., який був укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, щодо 13/100 часток житлового будинку №4, вул. Кристаловського в м. Одесі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вона є юридично необізнаною людиною, внаслідок похилого віку і стану здоровя потребувала догляду та допомоги. Таку допомогу і догляд їй обіцяла надати відповідач ОСОБА_3, яка є її донькою і якій вона повністю довіряла. При укладанні договору дарування від 19.07.2005р. позивач розуміла, що вона укладає договір довічного утримання, а ОСОБА_3, як рідна для неї людина, якій вона довіряє, буде до кінця її життя доглядати її та допомагати. Документ, який був посвідчений у нотаріуса залишився у відповідача ОСОБА_3, тому позивач протягом тривалого часу не мала можливості зрозуміти, який документ був оформлений. Деякий час відповідач надавала їй допомогу, привозила продукти, але це був незначний період. З часу укладання угоди вона продовжує сама утримувати свій будинок за власні кошти, відповідач не переоформила на своє імя лицеві рахунки по сплаті комунальних послуг, тому ці витрати також несе позивач, внаслідок тяжкої хвороби хребта, позивач потребує сторонньої допомоги, яку їй надають сусіди. Без згоди позивача відповідач ОСОБА_3 вселила у будинок родича свого чоловіка, який знущається над нею.

Позивач стверджувала, що договір дарування від 19.07.2005р. був укладений під впливом помилки, посилаючись на вказані обставини, позивач просила поновити їй строк звернення до суду за захистом своїх прав, у відповідності з вимогами ст. 229 ЦК України, визнати недійсним договір дарування від 19.07.2005р., який був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, повернути позивачеві 13/100 часток житлового будинку №4, по вул. Кристаловського в м. Одесі.

Представник відповідача позов не визнав.

Рішенням суду першої інстанції від 03.06.2015р. в задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі(а.с.158-161).

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 просить скасувати рішення місцевого суду, постановити нове рішення про задоволення її позову, посилаючись на порушення вимог матеріального і процесуального права.

В апеляційному суді представники позивача доводи апеляційної скарги підтримали.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася. Справа призначалася до розгляду в апеляційному суді неодноразово, 28.07.2015; 20.10.2015; 17.11.2015; 08.12.2015. Повідомлення про день і час розгляду справи направлялися відповідачу ОСОБА_3 за трьома адресами інформація щодо яких є в матеріалах справи, від отримання повісток відповідач відмовилася. Копії зворотних повідомлень приєднані до матеріалів справи. Явка до суду апеляційної інстанції не є обовязковою, у відповідності з вимогами ч 2 ст. 305ЦПК України неявка сторони, яка повідомлена про день і час розгляду справи не перешкоджає її розглядові.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, доводи скарги, колегія дійшла висновку апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити з наступних підстав.

Відмовив в задоволенні позову ОСОБА_2 місцевий суд виходив з того, що при укладанні договору дарування позивач ОСОБА_2К.( дарувальник) розуміла правову природу правочину, права та обовязки сторін, зміст договору було розяснено сторонами нотаріусом, між сторонами угоди були довірливі та гарні стосунки, тимчасові непорозуміння, що виникли між сторонами, не можуть вплинути на законність договору.

Колегія з таким висновком суду першої інстанції не погоджується.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються вимогами ст.229 ЦК України.

Позивач ОСОБА_2 на підставі ст. 229 ЦК України оспорює законність договору дарування від 19.07.2005р. між ОСОБА_2К.( дарувальник) та ОСОБА_3 (обдарована), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, на підставі якого ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_3 прийняла в дар 13/100 частин з 19/25 частин житлового будинку з надвірними спорудами №4 по вул. Кристаловського в м. Одесі.

Відповідно до ст. 229ч1 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Зміст правочину згідно зі ст.203 ЦК України, не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Виходячи зі змісту ст. ст. 203,717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, коли сторони мають повну уяву не тільки про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов.

Договір дарування, законність якого оспорює позивач, був укладений 19.07.2005р., на час укладання вказаної угоди, позивач ОСОБА_2, яка народилася 27.03.1937р. досягла віку 68 років і разом із своїм чоловіком, ОСОБА_4, який помер 21.10.2007р. тяжко хворіли і за станом здоровя потребували допомоги та догляду. Посилаючись на ці обставини, позивач стверджувала, що бажаючи отримати допомогу і догляд вона укладала угоду і при цьому вважала, що укладається договір довічного утримання і донька буде її доглядати і їй допомагати.

Встановлено, що після укладання договору дарування догляд і допомога надавалися незначний період часу.

В матеріалах справи є лист позивача ОСОБА_2 від серпня 2010р. з яким вона звертається до своєї хрещеної і в якому просила у неї допомоги, посилаючись на те, що ОСОБА_3 змінила своє відношення до неї, знущається, вважає себе господинею всього будинку, розпоряджається речами позивача, створює умови неможливі для проживання, керує, в якому приміщенні будинку має проживати матір, розповсюджує думку, що позивач недієздатна (а.с.71). Посилаючись на недостойну поведінку відповідача, членів її родини, позивач, та інші особи, що доглядають позивача, зверталися до органів поліції, прокуратури з заявами про захист безпеки позивача (а.с.100,101, 102,103,105109,110).

Внаслідок скарг позивача ОСОБА_2 громадська організація за місцем її проживання здійснювала перевірку.

В матеріалах справи є ОСОБА_1 громадської організації «Ближние мельницы», за яким встановлено, що після укладання договору дарування від 19.07.2005р. в частині домоволодіння (13/100), якою розпорядилася ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 вона позбавлена можливості взагалі проживати, оскільки в цій частині будинку, що став належати ОСОБА_3, проживає брат її чоловіка. Позивач ОСОБА_2 змушена проживати в частині домоволодіння, що належить іншій особі. Більш того, особа, яку вселила відповідач ОСОБА_3 створює для позивача ОСОБА_2 перешкоди у користуванні переговорним пристроєм. Для людини похилого віку, яка внаслідок хвороби хребта, пересувається з палкою, це створює значні проблеми при отриманні пенсії, продуктів, ліків (а.с.106, 107,108).

В матеріалах справи є копія рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02.02.2012р. на підставі якого ОСОБА_3 було відмовлено в задоволенні заяви про визнання ОСОБА_2 недієздатною (а.с.126-127). Рішення, яке є чинним, підтверджує доводи позивача про те, що відповідач після укладання угоди всіляко намагається обмежити її права.

В ході розгляду справи були допитані свідки: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які підтвердили, що при укладанні угоди зі своєю донькою, ОСОБА_3 позивач ОСОБА_2 сподівалася і розуміла, що вона буде отримувати допомогу він неї і лише таким чином розуміла угоду, що була оформлена. Після 2007р. ставлення відповідача до матері змінилося, відповідач переїхала зі своєю родиною в новий будинок, матері не допомагає, провокує скандали, вселила в частину будинку власником якої стала, сторонню особу, яка створює для позивача неможливі умови для проживання.

Дав оцінку доказам, що зібрані по справі колегія дійшла висновку, що позивач ОСОБА_2 при укладанні договору дарування від 19.07.2005р. дійсно помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, оскільки неправильно сприйняла предмет та інші умови угоди, які вплинули на її волевиявлення. Враховуючи вік позивача, стан її здоровя, колегія дійшла висновку, що мотивом укладання договору з боку позивача насамперед було отримання матеріального забезпечення, уваги, допомоги, пошани з боку відповідача, тому вона і надала згоду на укладання угоди, розуміючи зовсім інші наслідки.

Враховуючи, що суд першої інстанції не дав оцінку доказам, що зібрані по справі, допустив порушення вимог матеріального і процесуального права, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2

Договір дарування, законність якого оспорюється позивачем, був укладений 19.07.2005р., з позовом про визнання вказаної угоди недійсною позивач звернулася 21.09.2012р., при цьому просила поновити їй строк позовної давності для захисту своїх прав. Колегія дійшла висновку поновити позивачу строк позовної давності для звернення за захистом порушеного права.

При зверненні до суду позивач понесла судові витрати 214,60+107,30, всього 321,90грн.

У відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України судова колегія стягує з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 321,90грн.

Керуючись ст. ст. 303,307ч1п2,309ч1п.п.3,4,316,317,319 ЦПК України, судова колегія,-

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03.06.2015р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування від 19 липня 2005р., який був укладений між ОСОБА_2 (дарувальник) та ОСОБА_3 ( обдарована), який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, на підставі якого ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_3 прийняла в дар 13/100 частин з 19/25 частини житлового будинку з надвірними спорудами під номером 4, розташованого по вул. Кристаловського в м. Одесі, що в цілому складається: житлове-обозначене на плані «А», «Б»-сарай, «В» - льох з шиєю, «Д» -гараж, «Ж»-душ, огорожа I, 2,4-6, мостіння I, розташовані на земельній ділянці площею 71,4кв.м, зареєстрованого в реєстрі за №2876.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 321,90грн.

Рішення набуває чинності негайно після його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: Н.Д. Плавич

ОСОБА_9

ОСОБА_10