01 жовтня 2015 року м. Харків
Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Онупко М.Ю.,
за участю секретаря Кисіль О.В.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» про відшкодування шкоди,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди. Під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» (далі - ОСОБА_4 «Гарантія») на її користь матеріальну шкоду в розмірі 49 000 грн., стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 20 179,65 грн., стягнути з відповідача ОСОБА_4 «Гарантія» витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 1836 грн.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2015 року визнано мирову угоду, укладену між позивачем ОСОБА_1 з однієї сторони і відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з другої сторони та провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 «Гарантія» про відшкодування шкоди в частині позовних вимог про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 матеріальної шкоди в розмірі 20 179,65 грн. було закрито.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 30.01.2012 року о 16 год. 10 хв. на перехресті пр. Гагаріна та вул. Каштанової в м. Харкові водій автомобіля «Renault», державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 при виконанні маневру лівого повороту на вул. Каштанову при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці вказаного маневру та не надав дорогу іншим учасникам дорожнього руху. Тобто ОСОБА_3 скоїв правопорушення передбачене п.п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху (далі ПДД України). В результаті вказаних обставин сталося зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lanser», державний номер НОМЕР_2, під керуванням позивача, що рухався у зустрічному напрямку.
На момент вчинення ДТП відповідальність заподіювача шкоди, згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/2032236 від 11.03.2013 року застраховано у ОСОБА_4 «Гарантія». Франшиза за вказаним полісом складає 1000 грн., таким чином з відповідача підлягає стягненню сума відшкодування в розмірі 49 000 грн.
У звязку з викладеним, позивач був вимушений звернутися до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди.
Позивач та її представник ОСОБА_6, у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, в подальшому до судового засідання не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги про стягнення з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 49 000 грн. підтримали, а також не заперечували проти ухвалення по справі заочного рішення.
Представник відповідача ОСОБА_4 «Гарантія» до судового засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомив.
Зі згоди позивача та її представника суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів, та ухвалити по справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
30.01.2012 року о 16 год. 10 хв. ОСОБА_3 перехресті пр. Гагаріна та вул. Каштанова в м. Харкові, керуючи автомобілем «Renault», державний номер НОМЕР_3 перед початком руху, не надав переваги автомобілям які рухалися в зустрічному напрямі (при повороті на вул. Каштанову) скоїв зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lanсer», державний номер НОМЕР_2 та автомобілем «KIA», державний номер НОМЕР_4 чим заподіяв матеріальну шкоду.
Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.03.2012 водія ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито у звязку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення (т. 1 а.с. 16).
Під час розгляду зазначеної справи за клопотанням представника позивача ОСОБА_6 у справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу, згідно до висновку № 127/13 від 10.02.2014 року якої вбачається, що сума матеріальних збитків завданих власнику «Mitsubishi Lanсer 1.6», державний номер НОМЕР_2 в результаті ДТП складає 69 179,65 грн. ( т. 2 а.с. 2-9).
Відповідно до квитанції №872710021 від 27.09.2013р. ОСОБА_1 сплачено за проведення судової автотоварознавчої експертизи 1836 грн.( т. 2 а.с. 71).
Також ухвалою суду від 16.12.2014 року, за заявою представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 було призначено судову автотоварознавчу експертизу. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 345 від 04.06.2015 року ринкова вартість автомобіля «Mitsubishi Lanсer 1.6», державний номер НОМЕР_2 після ДТП складає 7954,43 грн., відновлювальний ремонт вищевказаного автомобіля пошкодженого в результаті ДТП є економічно обґрунтованим (т. 2 а.с. 139-144).
Згідно із ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
У відповідності до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України цивільне законодавство у деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичної підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Згідно вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Підставами для виникнення деліктної відповідальності є наявність складу правопорушення, а саме шкоди, протиправної поведінки особи, яка спричинила шкоду, причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою особи, яка спричинила шкоду, а також наявності вини.
Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), встановлено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
У відповідності до ст. 3 Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до статті 21 Закону на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.
Згідно ст. 22 Закону страховик у разі настання страхового випадку у межах страхових сум зазначених в полісі відшкодовує у встановленому законом порядку шкоду завдану життю та здоровю, майну третьої особи. ОСОБА_2 відшкодовує потерпілому оцінену шкоду, заподіяну йому в ДТП при настанні страхового випадку відповідно до лімітів відповідальності, встановлених Законом.
Згідно полісу № АА/6715702 від 20.08.2011 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ОСОБА_4 «Гарантія», та страхова сума (ліміт відповідальності) за заподіяну шкоду складає 50 000 грн., розмір франшизи складає 1000 грн. (т. 1 а.с. 80).
Відповідно до ст. 12 Закону розмір страхового відшкодування завжди зменшується на розмір франшизи.
Суд погоджується з даними, щодо розміру матеріальної шкоди, який визначено у висновку автотоварознавчої експертизи № 127/13 від 10.02.2014 року.
За договором страхування АА/6715702 франшиза визначена в розмірі 1000 грн., тому розмір страхового відшкодування, яке має бути стягнуто на користь позивача з ОСОБА_4 «Гарантія» складає 49 000 грн. (50 000 грн. 1000 грн.)
Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.
У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Виходячи з наведеного, та враховуючи, що відповідач ОСОБА_4 Гарантія зобов'язання по сплаті страхового відшкодування належним чином не виконав, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування обґрунтовані та підлягають задоволенню в межах позовних вимог у розмірі 49 000 грн.
Згідно вимог ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати за проведення судових експертиз.
Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.
Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,169,212-215,218, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: ОСОБА_8