АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/369/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Парфенюк В.І.
Провадження № 22-ц/789/835/15 Доповідач - Костів О.З.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Жолудько Л. Д., Сташків Б. І.,

при секретарі - Баляс Т.І.

за участю апелянта ОСОБА_1,

представника апелянта ОСОБА_2,

представників позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чортківського районного суду від 18 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення боргу згідно договору позики, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2015 року ОСОБА_5 звернувся до Чортківського районного суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення із відповідача 77755.50 грн. боргу за договором позики та трьох відсотків річних за період користування позикою в сумі 971.94 грн.

Заявлені вимоги позивач мотивував тим, що згідно договору позики від 30 квітня 2014 року відповідач позичив у нього 3000 доларів США, які зобовязався повернути до 25 вересня 2014 року. На підтвердження отримання коштів ОСОБА_1 власноручно написав розписку, яку передав позикодавцю. Станом на дату звернення до суду ОСОБА_1 свої зобовязання не виконав та суму позики не повернув.

18 березня 2015 року представник позивача зменшила позовні вимоги та просив стягнути 65311.20 грн. боргу, 3% відсотки річних в розмірі 979.68 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням Чортківського районного суду від 18 травня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_5 3000 (три тисячі) доларів США, що в еквіваленті становить 65311 (шістдесят п'ять тисяч триста одинадцять) грн. 20 коп., 979 (дев'ятсот сімдесят дев'ять) грн. 68 коп. 3% річних в зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання, а також 909 (дев'ятсот дев'ять) гривень 10 коп. витрат на сплату судового збору та 400 (чотириста) грн. витрат на правову допомогу адвоката.

ОСОБА_1 подав на вказане рішення апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам. Зазначає, між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 виникли договірні правовідносини про надання консультаційних послуг щодо виїзду в США. За вказані послуги ОСОБА_5 оплатив грошові кошти в сумі 3000 доларів США. Крім того, вищевказані кошти позивачу було повернуто, однак на вимогу повернути розписку позивач відмовився. Просить рішення скасувати та постановити нове, яким в позові відмовити.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Представники позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проти апеляційної скарги заперечили, просили рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконав свої зобов»язання за договором позики від 30 квітня 2014 року.

З таким висновком колегія суддів погоджується.

В судовому засіданні встановлено наступні обставини.

Згідно розписки від 30 квітня 2014 року відповідач ОСОБА_1 стримав у позивача ОСОБА_5 грошову позику у розмірі 3000 доларів США, які зобов'язався повернути до 25 вересня 2014 року.

Згідно з ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно з положеннями ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 ст.527 ЦК України встановлено, що кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

При цьому позичальнику надається право оспорити договір позики у зв'язку з тим, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця, як зазначено у частині першій статті 1049 ЦК України та частині першій статті 1051 ЦК України.

Однак, згідно статті 1051 ЦК України при оспорюванні позичальником договору позики з підстави, що грошові кошти не були ним одержані від позикодавця, якщо договір позики укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші насправді не були отримані позичальником.

За змістом пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» не може доводитися свідченням свідків виконання зобов'язань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, прямо визначені у Цивільному кодексу України, зокрема у частині другій статті 937 ЦК України, частині третій статті 949 ЦК України.

Таким чином, суд першої інстанції вірно не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки в даному випадку законом не допускаються свідчення свідків, як засіб доказування факту виконання своїх зобов»язань за правочином.

Крім цього, у відповідності до ч.1 ст.57, ч.1 ст.58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У матеріалах справи відсутні докази того, що апелянт звертався до суду з позовом про визнання договору позики недійсним.

В силу наведених вище положень статей 1046-1047 ЦК України саме розписка апелянта є підтвердженням укладання договору позики, а останній є укладеним з моменту передачі грошей.

У відповідності до ст.545 ЦК України на підтвердження виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Оригінал розписки апелянта представники позивача надали суду, що вказує на те, що апелянтом не виконано умови договору позики - не повернуті кошти.

Таким чином, наявність у позивача оригіналу розписки апелянта про одержання 3000 доларів США із зобов'язанням повернути їх до 25 вересня 2014 року беззаперечно вказує на те, що ОСОБА_1 не виконав зобов'язання щодо повернення одержаних за договором позики коштів.

Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що розпискою відповідача від 30 квітня 2014 року спростовуються його посилання на те, що 3000 доларів США він отримав в позивача в якості завдатку за надані послуги, оскільки такі обставини цією розпискою не підтверджуються.

Також не заслуговують на увагу посилання апелянта в апеляційній скарзі про те, що за даною розпискою між позивачем та відповідачем виникли договірні відносини про надання консультаційних послуг.

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування,

Задовольняючи позов, судом першої інстанції надано вірну оцінку обставинам справи, оскільки відповідачем суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень по суті заявленого позову, а саме, що між сторонами виникли договірні правовідносини з приводу надання консультаційних послуг щодо виїзду в США, за які ОСОБА_5 оплатив грошові кошти в сумі 3000 доларів США та які позивачу було повернуто.

У відповідності до ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Чортківського районного суду від 18 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий підпис.

Судді два підписи.

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Тернопільської області ОСОБА_8