СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 4-с/759/122/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця ВДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника,

В С Т А Н О В И В:

21.07.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві Рудьковської О.С. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.03.2015 року по виконавчому провадженню №18157055.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що 08.07.2015 року заявнику стало відомо про те, що державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві Рудьковська О.С. на підставі виконавчого листа про стягнення аліментів, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, арешт накладено на все рухоме та нерухоме майно заявника. У зв'язку з погашенням заборгованості, державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу. Постанову про скасування арешту майна державним виконавцем не винесено. При звернення зі скаргою до начальника ВДВС про зняття арешту та заборони його відчуження, станом на 09.07.2015 року, заявник відповіді на скаргу не отримав, постанову не скасовано.

Заявник в судовому засіданні підтримав вимоги скарги.

Державний виконавець ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві до суду не з'явився.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 02.03.2015 року державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві при примусовому виконанні виконавчого листа №2413, виданого 21.07.2009 Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 аліментів у розмірі ? частини на користь ОСОБА_4, з метою забезпечення виконання рішення суду, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії ВП №18157055 (а. с. 9), відповідно до якої накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення - 68 433,62 грн., заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику в межах суми боргу.

Відповідно до довідки ТОВ «АДМ Трейдінг Україна» №6888/3 від 06.04.2015 відсутня заборгованість ОСОБА_1 по утриманню та виплаті аліментів.

23.04.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, серії ВП №18157055, у зв'язку з надходженням до ВДВС заяви стягувача про повернення виконавчого документа (а. с. 6 - копія постанови).

Заявник просить скасувати постанову державного виконавця про накладення арешту та заборони на його відчуження, посилаючись на те, що рішення суду ним виконано в повному обсязі, аліменти виплачено.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.

У випадку повернення виконавчого документу стягувану, Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає скасування постанови про арешт майна боржника.

Частиною 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

В силу наведених норм, арешт знімається у випадку закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. За таких обставин державний виконавець у даному випадку діяв правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд звертає увагу на те, що в силу наведених положень законодавства, у випадку повернення виконавчого документу арешт знімається, а не скасовується постанова про арешт майна боржника.

Для скасування постанови про арешт майна боржника боржник повинен послатися і надати докази незаконності такої постанови, проте скаржник не надає таких доказів і не посилається на них. Обставини, якими обґрунтована скарга виникли через місяць після винесення оскаржуваної постанови (повернення виконавчого листа) і жодним чином не свідчать про її незаконність, а тому відсутні правові підстави для скасування постанови про арешт майна боржника.

Керуючись ст. ст. 47, 50 Закону України «Про виконавче провадження» ст. ст. 383-387 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ