Справа № 0908/6207/2012
Провадження № 22-ц/779/1307/2015
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л. Б.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Горблянського Я.Д. Фединяка В.Д.

секретаря Капущак С.В.

з участю представників апелянта ОСОБА_2, ОСОБА_3, позивача ОСОБА_4М, відповідача ОСОБА_5П та її представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на нерухоме майно, з апеляційною скаргою представника ОСОБА_7 на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 10 грудня 2012 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року позивач звернувся з позовом, щоб ухвалити рішення про поділ нерухомого майна подружжя, визнавши за ним та дружиною право власності по ? частину житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями комерційного призначення, що знаходиться в м. Калуші, проспект Лесі Українки, 173.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 10 грудня 2012 року визнано мирову угоду, укладену сторонами, а провадження по справі закрито.

На дану ухвалу представник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник апелянта у скарзі зазначає, що ухвала є необґрунтованою, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права з неправильним встановленням обставин.

Апелянт у скарзі зазначає, що підприємець ОСОБА_5 не набула права власності без відповідної державної реєстрації на будинок №173 по проспекту Л.Українки у м.Калуші, тому обєкт не міг бути предметом поділу та визнання права власності. У даному випадку обєктом поділу могли бути тільки будівельні матеріали, використані у процесі будівництва.

Відповідач ОСОБА_5 проводила самочинне будівництво, тобто з порушенням проекту. Приписом Інспекції ДАБК в Івано-Франківській області від 06 листопада 2009 року зобовязано ОСОБА_5 припинити виконання будівельних робіт з реконструкції павільйону №173 на проспекті ОСОБА_8 в м. Калуші до усунення порушень. 12 жовтня 2011 року Інспекцією ДАБК в листі за №С-16/116 було констатовано, що підприємець ОСОБА_5 продовжує будівельні робот із реконструкції павільйону №173 на проспекті ОСОБА_8 в м. Калуші з відхиленням від затвердженої у встановленому порядку проектної документації та повторно притягнуто до адміністративної відповідальності.

З врахуванням вимог п. 5 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 у звязку з порушенням самочинним будівництвом прав власника ОСОБА_7 02 листопада 2012 року було подано позов про зобовязання ОСОБА_5 провести перебудову та при оскарженні рішення Калуського міськрайонного суду про відмову їй стало відомо про наявність у матеріалах справи витягів з державного реєстру прав на нерухоме майно, згідно яких за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнано право власності на обєкти нерухомого майна у самочинно збудованому будинку внаслідок судового поділу спільного майна подружжя. При визнанні права власності на самочинне будівництво суд повинен був зясувати, чи таке будівництво не порушує права інших осіб.

Вислухавши суддю-доповідача, представників апелянта, які вимоги скарги підтримали, позивача, відповідача та її представника, які вимоги скарги не визнали, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає

Відповідно до ст.175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи. Закриваючи провадження у справі суд, за клопотанням сторін, може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд. Суд не визнає мирової угоди у справі в якій одну із сторін, представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 звернувся до суду про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на нерухоме майно. Сторони з метою врегулювання спору надали суду мирову угоду та судом відповідно до неї визнано за ОСОБА_4 право власності на приміщення в будівлі житлово-комерційного призначення, за адресою : проспект Лесі Українки, 173, м. Калуш на двохкімнатну квартиру №1 загальною площею 57 кв.м, приміщення №1 площею 10,7 кв.м, приміщення №2 площею 19 кв.м, приміщення №3 площею 10,3 кв.м, приміщення №4 площею 10,8 кв.м та приміщення №5 площею 32,3 кв.м.

Колегією суддів з пояснень представників апелянта встановлено, що прав на майно подружжя вони не заявляють, а вважають що сторони по справі чинять перешкоди у користуванні сусіднім будинком, який належить ОСОБА_7 Спір з приводу користування їхнім будинком вже вирішувався судами, однак ухвалою апеляційного суду від 06 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито у звязку з тим, що спір повинен вирішуватись у порядку господарського судочинства. Представники апелянта вважають, що зміна статусу будинку буде спонукати подружжя ОСОБА_3 добровільно вирішити спір щодо порядку користування їхніми приміщеннями, а у разі його вирішення добровільно відмовляться від даної апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України об'єкт нерухомості вважається самочинним будівництвом за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети, немає належного дозволу на будівництво чи затвердженого належним чином проекту, під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

За змістом частин 4 та 7 ст. 376 цього Кодексу залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення перебудови власними силами чи за її рахунок; приведення земельної ділянки до попереднього стану або відшкодування витрат.

З урахуванням змісту цієї статті в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

За змістом ст. 376 цього Кодексу вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Тому колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 як власник частини сусіднього будинку має право в порядку, встановленому процесуальним законодавством , звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а не у спосіб оскарження ухвали про визнання мирової угоди між подружжям.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 відхилити.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду від 10 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_9