Справа №586/376/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1186/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_3, поданої в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

на рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 20 травня 2014 року

у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 в особі ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_3 до ОСОБА_5

про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и л а:

10 квітня 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 в особі ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи його тим, що 26 лютого 2009 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, від імені якого діяв ліквідатор ОСОБА_6, та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки «Тойота Прадо», 2006 року випуску.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 30 листопада 2011 року вказаний договір визнано недійсним.

Посилаючись на те, що на теперішній час власником спірного автомобіля є відповідач ОСОБА_5, який незаконно ним володіє, фізична особа-підприємець ОСОБА_4 в особі ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_3, просив витребувати зазначений автомобіль із чужого незаконного володіння на користь власника.

Рішенням Середино-Будського районного суду Сумської області від 20 травня 2014 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 03 липня 2014 року скасовано рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 20 травня 2014 року, позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 в особі ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_3, задоволено.

Витребувано у ОСОБА_5 автомобіль марки «Тойота Прадо», 2006 року випуску, та повернуто вказаний автомобіль фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково.

Скасовано рішення апеляційного суду Сумської області від 03 липня 2014 року.

Справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 в особі ліквідатора - арбітражного керуючого ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння передано на новий розгляд до апеляційного суду.

В апеляційній скарзі ліквідатор - арбітражний керуючий ОСОБА_3 посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Всі доводи апеляційної скарги по суті зводяться до обґрунтувань позовної заяви. Крім того, ОСОБА_3 вказує, що судом першої інстанції не досліджувалися обставини набуття ОСОБА_5 спірного автомобіля. В оскаржуваному рішенні не зазначена вартість вказаного автомобіля під час набуття його у власність ОСОБА_5 Також не витребувано у відповідача доказів про здійснення оплати відповідачем за спірний автомобіль.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник ОСОБА_5 ОСОБА_8 заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції по суті виходив з того, що 26 лютого 2009 року між фізичною особою підприємцем ОСОБА_4Г, від імені якого діяв ліквідатор арбітражний керуючий ОСОБА_6, та ОСОБА_7 був укладений договір купівлі-продажу, згідно з яким ОСОБА_7 придбав майно автомобіль "TOYOTA PRADO TDS", випуску 2006 року, шасі (кузов) №JTEBY25J800046315.

На виконання вказаного договору ліквідатор ОСОБА_6 передав ОСОБА_7 автомобіль, а ОСОБА_7 сплатив грошові кошти в сумі 77000 грн.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 30 листопада 2011 року визнано недійсним вищеназваний договір купівлі-продажу автомобіля «TOYOTA PRADO TDS», укладений 26 лютого 2009 року між ФОП ОСОБА_4Г, від імені якого діяв ліквідатор ОСОБА_6, та ОСОБА_7

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 березня 2013 року відмовлено у задоволенні позову, поданого ліквідатором - арбітражним керуючим ОСОБА_9 в інтересах ФОП ОСОБА_4, до ОСОБА_7 про застосування наслідків недійсності правочину та повернення майна (автомобіля "TOYOTA PRADO TDS") з чужого володіння з тих підстав, що автомобіль, про повернення якого заявлявся позов, вибув з власності ОСОБА_7 та на час розгляду справи належав іншому власнику.

Спірний автомобіль на час виникнення спору знаходиться у відповідача ОСОБА_5, він є добросовісним набувачем спірного майна, оскільки придбав автомобіль 03 вересня 2011 року, до постановлення Господарським судом Черкаської області ухвали від 30 листопада 2011 року про визнання недійсним вищеназваного договору купівлі-продажу автомобіля, не у ліквідатора ФОП ОСОБА_4, а у сторонньої особи. Спірний автомобіль вибув з володіння власника 26 лютого 2009 року по його волі.

Проте повністю погодитись з висновками суду першої інстанції неможливо з наступних підстав.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Як убачається з матеріалів справи, на час судового розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій та ухвалення ними вищезгаданих рішень, власником спірного автомобіля був ОСОБА_5

З довідки ж Управління ДАІ від 25 листопада 2014 року № 10/2088 вбачається, що згідно облікових даних АІПС «Автомобіль», автомобіль TOYOTA Land Cruiser 3.0 TD, 2006 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2, 03 вересня 2011 року зареєстрований за громадянином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

05 липня 2014 даний автомобіль знято з обліку для реалізації громадянином ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає за адресою: ОСОБА_11, Середино-Будський район, Сумська область, за довіреністю серії ВТХ № 187385 від 03 липня 2014 року виданою приватним нотаріусом ОСОБА_12

10 липня 2014 року автомобіль зареєстрований за громадянином ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 548377 від 10 липня 2014 року виданої ТОВ «Суми Автомаксимум», з видачею номерних знаків ВМ2728АО.

10 липня 2014 року автомобіль TOYOTA Land Cruiser 3.0 TD, номерний знак НОМЕР_3 знятий з обліку для реалізації власником.

Названу довідку разом із заявою представника ОСОБА_5 зареєстровано у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ 11 лютого 2015 року (а.с. 134-137).

Управлінням МВС України в Сумській області Управлінням ДАІ, на запит колегії суддів апеляційного суду, надано повідомлення від 09 липня 2015 року №10/4722 про те, що 10 липня 2014 року автомобіль TOYOTA Land Cruiser, номер шасі JTEBY25J800046315, було знято з обліку для реалізації власником (ОСОБА_13В.). Станом на 09 липня 2015 року зазначений автомобіль на території України не зареєстровано (а.с. 200).

Пунктами 19, 20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5 розяснено, що застосовуючи положення статтi 387 ЦК, суди повиннi виходити з того, що власник має право витребувати своє майно вiд особи, яка незаконно, без вiдповiдної правової пiдстави заволодiла ним i в якої майно фактично знаходиться та є iндивiдуально визначеним. Позов про витребування майна, предявлений до особи, у незаконному володiннi якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в судi у неї вiдсутнє, не може бути задоволений.

Якщо пiд час судового розгляду за позовом про витребування майна iз чужого незаконного володiння спiрне майно було передано вiдповiдачем iншiй особi в тимчасове користування, суд вiдповiдно до статтi 33 ЦПК за клопотанням позивача залучає цю особу як спiввiдповiдача.

У разi якщо пiд час судового розгляду за позовом про витребування майна iз чужого незаконного володiння спiрне майно було вiдчужено вiдповiдачем iншiй особi та передано їй у володiння, суд вiдповiдно до статтi 33 ЦПК за клопотанням позивача замiнює первiсного вiдповiдача належним вiдповiдачем або залучає до участi у справi цю особу як спiввiдповiдача. При цьому вiдчужувач залучається до участi у справi як третя особа, яка не заявляє самостiйних вимог щодо предмета спору, на сторонi вiдповiдача (статтi 35, 36 ЦПК).

З метою забезпечення знаходження майна у володiннi вiдповiдача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статтi 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити вiдповiдачевi вчиняти певнi дiї (розпоряджатися i/або користуватися спiрним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити змiни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спiрне майно на зберiгання третiй особi вiдповiдно до статтi 976 ЦК (судовий секвестр).

У разi задоволення позову про право на майно суд на пiдставi статтi 217 ЦПК за заявою особи, яка бере участь у справi, також може вжити заходiв для забезпечення виконання рiшення.

З матеріалів справи вбачається, що у справі заходи щодо забезпечення позову в порядку статтей 151, 152 ЦПК України не вживались. У звязку з цим спірний автомобіль 10 липня 2014 року, після набрання законної сили рішенням апеляційного суду Сумської області від 03 липня 2014 року, був відчужений відповідачем ОСОБА_5 та зареєстрований за ОСОБА_13

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року скасовано вищевказане рішення апеляційного суду Сумської області від 03 липня 2014 року, а тому судовий розгляд цієї справи триває та не є закінченим. Спірне майно (автомобіль) не знаходиться у власності чи користуванні відповідача ОСОБА_5

Частиною 3 ст. 2 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За змістом цього закону, відповідач це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за предявленими позовними вимогами.

Положеннями глави 4, ІІІ розділу ЦПК України «Позовне провадження», передбачено порядок судового розгляду справи.

Частиною 1 ст. 304 ЦПК України передбачено, що справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою, до яких віднесено неможливість на стадії апеляційного перегляду справи залучати до участі в ній співвідповідачів, нових відповідачів.

Також, за встановлених обставин, з огляду на положення ст.ст. 1, 4, 5, 8, 10, 11, 13 ЦПК України, колегія суддів вважає, що не може бути залишеним без змін рішення суду першої інстанції, яким вирішено спір по суті та відмовлено в позові, нове ж рішення по суті, за відсутності належного відповідача, ухвалити не можливо, при цьому враховує, що заявлено віндикаційний позов, а отже, навіть за доведеності позовних вимог, стягнення з відповідача суми вартості автомобіля буде протирічити закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови в задоволенні позову в звязку з порушеннями норм процесуального права (п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_3, поданої в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 20 травня 2014 року змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -