Провадження № 22-ц/783/8131/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2Є,. ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24 листопада 2015 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» про визнання правочину недійсним та застосування відповідних наслідків,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24 листопада 2015 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті провадження у справі за його позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» про визнання правочину недійсним та застосування відповідних наслідків. Розяснено ОСОБА_4 його право на звернення до господарського суду із даним позовом та повернуто йому його позовну заяву для подачі до Господарського суду Львівської області.

На ухвалу від 24 листопада 2015 року позивачем ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу. Позивач не погоджується із висновком суду про те, що між сторонами виникли господарські правовідносини, адже позивач звернувся із позовом як фізична особа, а не юридична, чи її посадова особа. Предметом позову є визнання недійсним правочину, внаслідок порушення цивільних прав, зокрема прохання про захист права власності, що виражається у поверненні автомобіля. Вважає, що порушені цивільні права фізичної особи підлягають захисту саме в порядку цивільного судочинства, а тому відмова у відкритті провадження у справі є порушенням норм процесуального права, а відтак просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24 листопада 2015 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити , з наступних мотивів.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції мотивував свої висновки посиланням на те, що між ТзОВ «ОСОБА_4 Транспорт», директором якого є ОСОБА_4 та ПАТ АКБ «Львів» виникли господарські відносини щодо надання фінансових послуг, спори з яких повинні розглядатися , згідно п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК України, в порядку господарського судочинства.

Проте, з такими мотивами суду першої інстанції погодитися не можна, з наступних міркувань.

Позивачем, як фізичною особою, були заявлені позовні вимоги про визнання недійсними, укладених між ними і ПАТ АКБ «Львів»:

договору застави від 01 лютого 2012 року з наступними змінами;

договору поруки від 22 січня 2013 року;

договору застави від 26 квітня 2013 року;

договору застави від 30 серпня 2013 року, з наступними змінами;

договору застави від 03 вересня 2013 року;

застосування правових наслідків недійсності правочинів та повернення йому вилученого автомобіля;

виключення з державного реєстру обтяжень рухомого майна записів про заставу рухомого автомобілів, вказаних у договорі застави від 01 лютого 2012 року з додатками від 26 квітня 2013 року, від 30 серпня 2013 року від 03 вересня 2013 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; 3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У відповідності до ст. 1, ч. 1 ст. 2 Господарського кодексу України цей кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб»єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання. Учасниками відносин у сфері господарювання є суб»єкти господарювання , споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

У відповідності до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності. Угода про відмову від права на звернення до господарського суду є недійсною.

У відповідності до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, повязаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оспорювані договори укладені між кредитором - Публічним акціонерним товариством Акціонерно-Комерційний банк «Львів» та поручителем та заставодавцем - ОСОБА_4.

Зазначені договори, не є ні господарськими договорами, ні договорами про надання Публічним акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» фінансових послуг фізичній особі ОСОБА_4, як це зазначено у оскаржуваній ухвалі, а, у відповідності до ст. 546 ЦК України, є видами забезпечення кредитних договорів, укладених між Публічним акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» (кредитором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 Транспорт».

З огляду на те, що спірні правовідносини , які склалися між позивачем (фізичною особою) і відповідачем (юридичною особою) не є правовідносинами , передбаченими ст. 12 ГПК України , і за суб»єктним складом, передбаченим ст. 1 ч, 1 ст. 2 ГПК України, даний спір не віднесений до підвідомчості господарського суду, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, здійснено з порушенням норм цивільного процесуального права, а саме - положень ч. 1 ст. 15 ЦПК України.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм матеріального чи процесуального права , які призвели до неправильного вирішення питання.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що внаслідок неправильного застосування норм процесуального права, суд першої інстанції неправильно вирішив питання щодо відкриття провадження у цивільній справі, тому апеляційну скаргу належить задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 314, ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24 листопада 2015 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий _______________ Тропак О.В.

Судді: ________________ Приколота Т.І.

_______________ ОСОБА_5