Апеляційний суд Житомирської області
Справа №291/381/15-ц Головуючий у 1-й інст. Грек М. М.
Категорія 27 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом кредитної спілки „Оберіг до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 23 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року КС „Оберіг звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Зазначала, що 13 січня 2014 року між КС „Оберіг та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту в сумі 75 000 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_1, 13 січня 2014 року між КС „Оберіг та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 було укладено договір поруки №2к16. Оскільки відповідачі зобов'язання за кредитним договором не виконали, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 96 494 грн. 51 коп.

Заочним рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 23 вересня 2015 року позов КС «Оберіг» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь КС «Оберіг» 59 442 грн. 95 коп. заборгованості по тілу кредиту, 37 051 грн. 56 коп. заборгованості по процентах, а всього 96 494 грн. 51 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції та таке, що прийняте з порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Судове рішення відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не оскаржується, тому на предмет законності та обґрунтованості відносно них судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 13 січня 2014 року між КС „Оберіг та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту в сумі 75 000 грн. строком до 13.01.2015 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 13 січня 2014 року між кредитором та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 було укладено договір поруки №2к16, за яким останні взяли на себе зобов'язання відповідати перед банком за виконання своїх зобов'язань ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №2к16 від 13 січня 214 року.

Протягом дії кредитного договору, ОСОБА_1 не сплачувала заборгованість за кредитом та відсотки за користування ним, внаслідок чого у неї виникла заборгованість.

Матеріали справи свідчать, що станом на 19 січня 2015 року заборгованість за спірним кредитним договором складає 96 494 грн. 51 коп., яка складається із: заборгованості зі сплати кредиту в сумі 59 442 грн. 95 коп. заборгованості зі сплати відсотків в сумі 37 051 грн. 56 коп.

Вказана обставина підтверджується наданим позивачем розрахунком. Будь-яких доказів на спростування суми боргу суду не надано.

Встановивши, що ОСОБА_1 порушила зобов'язання за кредитним договором, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором на користь кредитора.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді