Справа № 658/584/15-ц
(провадження № 2/658/1211/15)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді - Єйбог І.М.,

при секретарі - Садовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Каховка, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, визнання особистою приватною власністю майна, набутого під час шлюбу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, визнання особистою приватною власністю майна, набутого під час шлюбу.

Позов мотивовано тим, що з 10 червня 1995 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу. Під час шлюбу спірні квартири № 1 та № 2 придбані особисто ОСОБА_1 за грошові кошти, одержані від продажу нерухомості в м. Стрий Львівській області. Крім того, під час шлюбу подружжям за спільні кошти придбано майно, яке позивач вважає спільно нажитим, а саме: вантажно-пасажирський мікроавтобус «АВІА», державний номер НОМЕР_1, вартістю 12 000 грн.; автомобіль «Фіат-рітмо», державний номер іс 99-18 КІ, вартістю 10 400 грн.; автомобіль «Форд», державний номер НОМЕР_2 вартістю 17000 грн.; автомобіль «Фіат-рітмо», державний номер НОМЕР_3, вартістю 4 000 грн; масажне ліжко «нуга-бест», вартістю 15 000 грн.; морозильну камеру «Беко», обємом 400 л., вартістю 4 000 грн.; мякий куток бордового кольору, який складається з двох диванів та двох розкладних крісел, вартістю 8 000 грн.; телевізор «JVS», вартістю 3 000 грн.; телевізор «Грюндік», вартістю 2 400 грн.; стінку мебельну, вартістю 1 000 грн.; компютер з монітором, вартістю 4 000 грн.; пилосос з вологим прибиранням, вартістю 2 500 грн.; мотоблок, вартістю 8 000 грн.

Відповідач проживає окремо, спільного господарства не ведуть. Згоди щодо добровільного поділу спільного майна не досягнуто.

За вказаних обставин просила суд виділити їй та визнати право власності на квартири № 1 та № 2 в будинку № 5, по вул. Ювілейній в с. Роздольне Каховського району Херсонської області. Поділити спільне майно подружжя, визнати за нею право власності на масажне ліжко «нуга-бест», вартістю 15000 грн.; морозильну камеру «Беко», обємом 400 л., вартістю 4000 грн.; мякий куток бордового кольору, який складається з двох диванів та двох розкладних крісел, вартістю 8000 грн.; телевізор «JVS», вартістю 3000 грн.; стінку мебельну, вартістю 1000 грн.; компютер з монітором, вартістю 4000 грн.; пилосос з вологим прибиранням, вартістю 2500 грн.

Відповідачу виділити у власність вантажно-пасажирський мікроавтобус «АVІА», державний номер НОМЕР_1, вартістю 12000 грн.; автомобіль «Фіат-рітмо», державний номер іс 99-18 КІ, вартістю 10400 грн.; автомобіль «Форд», державний номер НОМЕР_2 вартістю 17000 грн; автомобіль «Фіат-рітмо», державний номер НОМЕР_3, вартістю 4000 грн.

Позивач в судвому засідані уточнила позовні вимоги, а саме виключела з позовних вимог, виділення відповідачу: автомобіля «Фіат-рітмо» (державний номер іс 99-18 КІ), вартістю 10400 грн.; автомобіль «Форд» (державний номер НОМЕР_2), вартістю 17000 грн; автомобіль «Фіат-рітмо» (державний номер НОМЕР_3), вартістю 4000 грн., так як останні на підставі свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів належать третім особам. На задоволені інших позовних вимог наполягала з підстав викладених в позовній заяві.

Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав, з підстав викладених в позові. Додатково уточнив, що морозильна камера обємом 400 л., вартістю 4 000 грн. насправді має назву «Аrdo», а не «Веко» як зазначено в позові.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав з підстав викладених в письмових запереченнях. Відповідно до змісту письмових заперечень, спірні квартири в с. Роздольне купувалися у шлюбі обома сторонами за кошти, що були отримані за працю за кордоном відповідачем. Крім того, транспортний засіб «АVІА» не може входити до спільно набутого, оскільки був придбаний ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за спільні кошти. Зазначені в позові речі, а саме масажне крісло, мякий куток купувалися ОСОБА_4, а тому також не є майном, що відноситься до спільного нажитого. Компютер, що зазначений позивачем був придбаний спільно сторонами з метою подарувати його сину ОСОБА_5, що в подальшому і було зроблено.

За вказаних обставин просив суд розділити спільне майно подружжя набуте за час спільного проживання наступним чином: позивачу виділити у власність ? частку житлового будинку та телевізор «JVS», вартістю 3 000 грн.; відповідача виділити ? частку житлового будинку; стінку мебельну, вартістю 1 000 грн.; пилосос з вологим прибиранням, вартістю 2 500 грн.

Відповідач в судвому засіданні позицію свого представника повністю підтримав, позов ОСОБА_1 не визнав. Повідомив, що сторони не ведуть спільного господарства з 2001 року.

На повно та всебічно зясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозвязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, cуд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 10 червня 1995 року перебувають в шлюбі (а.с. 9).

12 вересня 1997 року ОСОБА_1 продано належну їй квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується відповідним договором (а.с. 48). Продаж вчинено за 9 728 грн.

18 червня 1997 року, згідно з договором (а.с. 49), ОСОБА_2 продав належний ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_2. Продаж вчинено за 3 847 грн.

11 грудня 1997 року між ОСОБА_7 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 (а.с. 12, 12 зв.). Продаж вчинено за 12 000 грн.

Відповідно до укладеного 11 грудня 1997 року договору (а.с. 13, 13 зв.) між ОСОБА_8 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), продавець продав квартиру АДРЕСА_4. Продаж вчинено за 11 000 грн.

Як вбачається з рішення Роздольненської сільської ради Каховського району «Про інвентаризацію житлового фонду населених пунктів Роздольненської сільської ради та пере нумерацію будинків» від 23 лютого 2005 року № 14, нумерацію будинків по вул. Ювілейна змінено, зокрема будинку № 123 присвоєно нову адресу № 5 (а.с. 51).

Відповідно до наданої центром надання послуг повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Львів та Пустомитівського району інформації від 01 вересня 2015 року за ОСОБА_2 зареєстрований автомобіль «АVIA 31» (номерний знак НОМЕР_4) 1986 року випуску, синього кольору, шасі № G005618.

В судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що приблизно з 2007 року проживала з відповідачам в якості співмешканки у спірній квартирі. Так, масажне ліжко «нугда-бест», мотоблок та мякий куток вона купувала за власний кошт.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 надав покази відповідно до яких, спірне житло купувала вся родина ОСОБА_5. Після придбання квартири в с. Роздольне відповідач (батько свідка) робив необхідний ремонт власноручно. З приводу транспортного засобу «АВІА» зазначив, що його було куплено на спільні кошти батька та його знайомого. Через деякий час знайомий подарував вказане авто відповідачеві. Крім того надав покази про те, що масажне ліжко та мотоблок купувала ОСОБА_4, а компютер сторони придбали йому в подарунок.

Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч. 2 ст. 370 ЦК України).

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як встановлено ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу, за час шлюбу, але на підставі договору дарування, або в порядку спадкування, а також майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 № 11 спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 № 11, не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (ч.2 ст. 11 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Судом у відповідності до ч.4 ст. 10 ЦПК України роз'яснювалось сторонам їх право на заявлення клопотань, пов'язаних з підтвердженням або спростування позовних вимог. Від сторін таких клопотань не надходило, при цьому суд попереджав про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Таким чином, законодавцем презюмується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі, то обовязок доведення тієї обставини, що майно придбане у шлюбу, є особистою власністю одного з подружжя, покладено на останнього.

Надані позивачем договори купівлі-продажу квартир не свідчать, з якою метою було продане вказане майно та чи дійсно продаж здійснювався для придбання спірних квартир в с.Роздольне.

Враховуючи вищенаведене, а також заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд, вважає, що ОСОБА_1, всупереч вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не доведено факту придбання спірних квартири № 1 та № 2 в будинку № 5, по вул. Ювілейній в с. Роздольне Каховського району Херсонської областіза особисті кошти.

Факт того, що спірна нерухомість є обєктом спільної сумісної власності подружжя в судовому засіданні не спростований.

Так, відповідач в своїх письмових запереченнях та в судовому засіданні визнав, що за час спільного сімейного життя подружжям було набуто право власності на наступне рухоме майно, а саме: телевізор «JVS», вартістю 3 000 грн.; стінку мебельну, вартістю 1 000 грн.; пилосос з вологим прибиранням, вартістю 2 500 грн., морозильну камеру "Ардо", вартістю 2197 грн. , а тому вказані обставини не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

Доказів придбання в період шлюбу з відповідачем іншого рухомого майна, а саме: масажного ліжка «нуга-бест», вартістю 15000 грн.; автомобіля "АВІА",мякого кутка бордового кольору, який складається з двох диванів та двох розкладних крісел, вартістю 8000 грн.; компютера з монітором, вартістю 4000 грн., сторонами суду представлено не було.

За таких обставин, підстави для визнання вказаного майна спільною сумісною власністю сторін та його розподілу, відсутні. З огляду на наведене, позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що позивач згідно уточнених позовних вимог не ставила вимог про виділ їй мотоблоку, вартістю 8 000 грн., телевізору «Грюндік», вартістю 2 400 грн., тому вирішення питання про виділ такого майна є неможливим, виходячи з принципу диспозитивності.

Таким чином, в ході розгляду справи встановлений наступний склад набутого сторонами у спільну власність майна: телевізор «JVS», вартістю 3 000 грн.; стінка мебельна, вартістю 1 000 грн.; пилосос з вологим прибиранням, вартістю 2 500 грн. , морозильна камера "Ардо", вартістю 2197 грн. Сукупна вартість предметів побуту становить 8697 грн.

За вказаних обставин, суд виходячи із наявних в матеріалах справи доказів, заявлених вимог, принципів рівності часток подружжя, прав сторін при розгляді справи, а також принципів розумності і справедливості вважає, що поділ рухомого майна подружжя повинен бути проведений наступним чином: виділити позивачу у власність : морозильну камеру " Ардо", пилосос з вологим прибиранням, вартістю 2500 грн.; відповідачу стінку мебельну; телевізор «JVS». При такому поділі має місце перевищення вартості виділеного у власність відповідача майна, проте є незначною, на суму 697 грн., і такий поділ найбільш відповідає принципу рівності часток без присудження компенсації.

Керуючись ст.ст. 8, 21, 22, 24, 55, 124 Конституції України, п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 № 11, ст.ст. 57, 60, 68 69, 70 СК України, ст.ст.11, 317, 368, 369, 370, 372 ЦК України, ст.ст. 3 11, 57 61, 212 215, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, визнання особистою приватною власністю майна, набутого під час шлюбу задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно: телевізор «JVS», вартістю 3 000 грн. пилосос з вологим прибиранням, вартістю 2 500 грн., стінку мебельну, вартістю 1 000 грн.

В порядку розподілу зазначеного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_1:

- телевізор «JVS», вартістю 3 000 грн.

В порядку розподілу зазначеного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_2:

- пилосос з вологим прибиранням, вартістю 2 500 грн.

- стінку мебельну, вартістю 1 000 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Каховський міськрайнний суд Херсонської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.М. Єйбог