Справа № 758/4572/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шаховніної М. О. ,

при секретарі - Якимович К. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ПАТ «Страхова компанія «Скайд» про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що 14 листопада 2014 року о 17 год. 30 хв. на перехресті вул. Сагайдачного та вул. Борисоглібській в м. Києві сталася ДТП за участю автомобілів НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, який не виконав вимоги сигналу світлофора, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілями НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 та "Субару Аутбек" д.н.з. НОМЕР_3, власником якого є ОСОБА_1

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10.02.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та звільнено від кримінальної відповідальності в зв'язку з примиренням винного з потерпілим.

Цивільно-правова відповідальність автомобіля НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована в ПАТ «СК «Скайд», згідно полісу АІ/1379536 від 18.04.2014 року.

У результаті зазначеного ДТП автомобіль НОМЕР_4 отримав механічні пошкодження та вартість його відновлювального ремонту становить 82 350 грн. 99 коп., що підтверджується звітом про вартість матеріальної шкоди № 61С/03/15 від 20.03.2015 року.

Крім того, зазначає, що внаслідок ДТП позивач зазнав стресу, порушився його звичайний уклад життя, він був позбавлений можливості користуватися своїм автомобілем, що завдає багато незручностей та забирає багато часу при користуванні громадським транспортом.

Посилаючись на те, що відповідачі у добровільному порядку не відшкодували шкоду та враховуючи те, що ліміт відповідальності страхової компанії становить 50 тис. грн., позивач просить стягнути з ПАТ СК "Скайд" на свою користь 50 000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, стягнути з ОСОБА_2 32 350 грн. 99 коп. - матеріальної шкоди, 1 тис. грн. - витрати за проведення авто товарознавчого дослідження, 50 000 грн. 00 коп. - моральної шкоди та судовий збір у розмірі 1 333 грн. 51 коп.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, з тих же підстав просили його задовольнити.

Представник відповідача ПАТ СК "Скайд" у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Пояснив, що дійсно 18 квітня 2014 року відбулася дорожньо-транспортна пригода та ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10.02.2015 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в зв'язку з примиренням винного з потерпілим. Однак у даній ухвалі не встановлено винної особи, що позбавляє права ПАТ СК "Скайд" здійснити виплату страхового відшкодування потерпілій особі. Крім того, посилаючись на ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказав, що страхова компанія повинна відшкодовувати витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, що згідно звіту становить 38 339 грн. 61 коп., а не 50 тис. грн. (а.с. 41-43).

Представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що ПАТ "СК "Скайд" повинна виплатити суму страхового відшкодування в межах ліміту в сумі 50 000 грн. 00 коп., а решту у розмірі 32 350 грн. 99 коп. вимоги визнав. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди зазначив, що дані вимоги є необґрунтовані та позивачем не надано доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди в розмірі 50 тис. грн. Крім того, у разі доведення позивачем наявності ушкодження його здоров'я, яке пов'язано з ДТП, така шкода підлягає стягненню з страхової компанії (а.с. 82-86).

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідачів, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 листопада 2014 року о 17 год. 30 хв. на перехресті вул. Сагайдачного та вул. Борисоглібській в м. Києві сталася ДТП за участю автомобілів НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, який не виконав вимоги сигналу світлофора, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілями НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 та "Субару Аутбек" д.н.з. НОМЕР_3, власником якого є ОСОБА_1 (а.с. 6-7).

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України з підстав передбачених ст. 46 КК України, у зв'язку з примиренням винного з потерпілим (а.с. 5).

Згідно роз'яснень у п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 КУпАП), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Враховуючи обвинувальний акт у кримінальному проваджені (а.с. 72-77), ухвалу Подільського районного суду м. Києва щодо звільнення від кримінальної відповідальності (а.с.5) та пояснення представника відповідача, суд дійшов висновку, що вищезазначене ДТП сталося з вини ОСОБА_4

Внаслідок вказаного ДТП автомобіль НОМЕР_4 отримав механічні пошкодження.

Згідно звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ № 61С/03/15 від 20.03.2015 року розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу "Субару Аутбек" д.н.з. НОМЕР_3 становить 38 339 грн. 61 коп., а вартість відновлювального ремонту даного автомобіля становить 82 350 грн. 99 коп. (а.с. 13-14).

Цивільно-правова відповідальність автомобіля НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована в ПАТ «СК «Скайд», згідно полісу АІ/1379536 від 18.04.2014 року (а.с. 8).

10 грудня 2014 року позивач звернувся до ПАТ СК "Скайд" з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 9).

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Тобто виходячи із суті такого страхування, закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтями 22, 28, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує шкоду, заподіяну майну третьої особи.

У ч. 2 ст. 1192 ЦК України зазначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно роз'яснень у п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що саме ОСОБА_2 допустив порушення правил дорожнього руху, а тому відповідати за шкоду повинен саме він.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року роз'яснено, що при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна.

Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 року № 3142/5/2092.

Крім того, згідно з Положеннями про порядок та умови проведення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженими КМУ від 28 вересня 1996 року № 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, у якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей.

Отже, відповідно до звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ № 61С/03/15 від 20.03.2015 року розмір матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту зносу запчастин, завданого власнику транспортного засобу "Субару Аутбек" д.н.з. НОМЕР_3 становить 38 339 грн. 61 коп., а тому дана сума підлягає стягненню з страхової компанії на користь позивача.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

У судовому засіданні на підставі ст. 10, 31 ЦПК України позивачу було роз'яснено право заявити клопотання про уточнення позовних вимог, однак останній, користуючись наданими йому процесуальними правами, заперечував щодо уточнення позовних вимог про стягнення різниці матеріального збитку з ОСОБА_2

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки вартість відновлювального ремонту даного автомобіля становить 82 350 грн. 99 коп., а позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь майнову шкоду у розмірі саме 33 350 грн. 99 коп., на підставі ст. 1194 ЦК України дані вимоги підлягають задоволенню у межах заявлених позовних вимог.

У ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно роз'яснень у п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У зв'язку з пошкодженням автомобіля, неможливістю його використання за призначенням, ОСОБА_1 зазнав душевних страждань. Враховуючи глибину душевних хвилювань та порушення нормального порядку життя позивача, суд приходить до висновку про те, що у зв'язку з пошкодженням автомобіля позивача внаслідок винних дій ОСОБА_5 йому було заподіяно моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. 00 коп., яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2, як це передбачено ст. 23, 1167 ЦК України.

Разом з тим, суд приходить до висновку про недоведеність вимог позивача про стягнення моральної шкоди у більшому розмірі до 50 тис. грн.

Суд не бере до уваги твердження представника ОСОБА_2 про те, що саме страхова компанія повинна відшкодовувати моральну шкоду, оскільки її стягнення не було передбачене договором страхування.

Крім того, стягненню з ОСОБА_2 підлягають витрати, пов'язані з проведенням експертизи у розмірі 1 000 грн. 00 коп. (а.с. 25)

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України стягненню з ОСОБА_2 та ПАТ СК "Скайд" на користь позивача підлягають витрати по оплаті судового збору в розмірі по 666 грн. 75 коп. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 22, 28, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 16, 23, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 3, 10-11, 15, 57, 58, 60-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6) майнову шкоду у розмірі 33 350 грн. 99 коп. (тридцять три тисячі триста п'ятдесят гривень дев'яносто дев'ять копійок), моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. (дві тисячі гривень) 00 коп. та судовий збір у розмірі 666 грн. 75 коп. (шістсот шістдесят шість гривень сімдесят п'ять копійок).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6) майнову шкоду у розмірі 38 339 грн. 61 коп. (тридцять вісім тисяч триста тридцять дев'ять гривень шістдесят одна копійка), витрати, пов'язані з проведенням експертизи у розмірі 1 000 грн. (одна тисяча гривень) 00 коп. та судовий збір у розмірі 666 грн. 75 коп. (шістсот шістдесят шість гривень сімдесят п'ять копійок).

У решті заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання через Подільський районний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М. О. Шаховніна