Справа № 163/2429/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Павлусь О.С.
Провадження № 22-ц/773/1873/15 Категорія: 39 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Шевчук Л.Я.,

суддів Данилюк В.А., Подолюка В.А.,

секретар с/з ОСОБА_2,

з участю:

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 18 листопада 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Любомльського районного суду від 18 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4Г про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

В поданій на судове рішення апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність рішення суду із-за порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, неповного зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Апеляційну скаргу позивача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Із матеріалів справи убачається, що 8 червня 2014 року померла спадкодавець ОСОБА_6 (а.с.6).

Спадкоємцями після смерті спадкодавця ОСОБА_6 є її дочка позивач по даній справі ОСОБА_4 та її син відповідач по справі ОСОБА_5

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що спадкодавець ОСОБА_6 за заповітом від 11 березня 2014 року все своє майно заповіла синові ОСОБА_5, який 27 листопада 2014 року подав в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, в звязку з чим була заведена спадкова справа (а.с.39-45).

Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 статті 1222, ч.1 статті 1220, ч.1 статті 1270 ЦК України).

Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто ( стаття 1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом про визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Свої позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовувала тим, що вона постійно доглядала свою матір та здійснила обряд поховання, а також тим, що її поїздка до міста Миколаївка Словянського району Донецької області стало причиною несвоєчасного звернення до нотаріальної контори для оформлення спадщини.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з того, що позивач без поважних причин пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, так як вони відповідають встановленим обставинам справи і ґрунтуються на вимогах закону.

При призначенні особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як убачається із матеріалів справи, спадкоємець ОСОБА_6 померла 8 червня 2014 року, а з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини спадкоємець ОСОБА_4 звернулася лише 29 вересня 2015 року, тобто через 1 рік і 3 місяці після відкриття спадщини.

Крім того, судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_4 є місто Миколаївка Словянського району Донецької області, про що вона сама зазначила в позовній заяві.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 суду показали, що позивач після смерті спадкодавця позивач ОСОБА_4 проживала в с. Згорани, де знаходиться спадкове майно, інколи із села виїздила.

Сама позивач ОСОБА_4 як в своїй позовній заяві так і в судовому засіданні зазначала, що вона проживала в с. Згорани як на момент смерті своєї матері так і деякий час після відкриття спадщини.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивач з поважних причин пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки відповідно до наказу керівника приватного підприємства «Науково виробнича фірма «Пролісок К» від 1 липня 2014 року ОСОБА_4 була відправлена у відрядження до свого постійного місця проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою надання первинної медичної допомоги місцевому населенню з огляду на наступне.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців приватне підприємство «Науково виробнича фірма «Пролісок К», місцезнаходженням якого є Волинська обл., Любомльський район, с. Згорани, вул. Шевченка, 53 взято на облік Головного управління регіональної статистики з 22 липня 2014 року, тобто після того, як був виданий зазначений вище наказ.

Крім того, даний наказ не є доказом того, що позивач постійно, починаючи з 1 липня 2014 року по серпень 2015 року постійно перебувала в Донецькій області у відрядженні.

Також позивач не була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору за місце свого знаходження в Донецькій області.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд безпідставно провів заміну відповідача Згоранської сільської ради на ОСОБА_5, так як ОСОБА_5 є сином спадкодавця ОСОБА_6 і все своє майно спадкодавець заповіла своєму синові ОСОБА_5 і, крім того, письмову заяву про заміну неналежного відповідача подавала представник позивача ОСОБА_11

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 18 листопада 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: