Справа №731/606/15-ц
Провадження №2/731/198/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2015 року Варвинський районний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді МОЦЬОРА О.В.,

за участю секретаря Трохименко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Варва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2015 року ПАТ КБ ПриватБанк звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 16 376,99 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного Договору № СNXRRС01810012 від 11 грудня 2007 року відповідач ОСОБА_1 отримав у ЗАТ КБ ПриватБанк, правонаступником якого є ПАТ КБ ПриватБанк, кредит у сумі 6 776,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно Умов. В звязку з тим, що відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у нього виникла заборгованість, яка станом на 05 жовтня 2015 року становить 109 400,01 грн., з яких:

-4 878,61 грн. заборгованість за кредитом;

-854,48 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом;

-3 415,16 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом;

-100 251,76 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Від вищезазначеної заборгованості віднімається сума у розмірі 94 279,07 грн., яка стягнена з відповідача за судовим наказом Варвинського районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2008 року, за рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 серпня 2011 року та рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2013 року. Різниця становить 15 120,94 грн. Крім того, відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг відповідачу нараховано штраф (фіксована частина) у сумі 500,00 грн. та штраф (процентна складова) у сумі 756,05 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 16 376,99 грн. заборгованості за кредитним договором та понесені судові витрати.

Представник позивача за довіреністю в судове засідання не з'явився, надіслав до суду уточнення позовної заяви, в якій зазначив, що 15 120,94 грн. є заборгованістю по пені, проти розгляду справи за відсутності представника банку не заперечує (а.с. 53-55).

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляд у справи повідомлений належним чином (а.с.51).

Представник відповідача ОСОБА_2 до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 60) та письмові пояснення, в яких викладено заперечення проти позову, суть яких зводиться до того, що позивачем пропущено строк позовної давності (а.с. 61-62).

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно кредитного договору № СNXRRС01810012 від 11 грудня 2007 року (а.с. 10) відповідач ОСОБА_1 отримав у ЗАТ КБ ПриватБанк, правонаступником якого є ПАТ КБ ПриватБанк, кредит у розмірі 6 776,00 грн. на строк 36 місяців з 11 грудня 2007 року по 11 грудня 2010 року включно, за умови сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 121,97 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 616,00 грн. в обмін на зобовязання Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) строки. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «10» по «15» число кожного місяця, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 347,57 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Позичальник зобовязується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов. При порушення Позичальником зобовязань із погашення кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої зазначений у п. 5.1 Умов за кожний день прострочки. Відсоткова ставка за кредитом може змінюватись в залежності від змін облікової ставки НБУ чи в інших випадках відповідно до п.3.3 Умов.

Позивач приєднав до матеріалів справи Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), де конкретизовано, за яких умов та за якими правилами банк відкриває позичальнику банківську картку чи надає інші банківські послуги, довідку про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна» (а.с. 11-13).

Пунктом 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) позовна давність до вимог про стягнення кредиту, процентів за користування ним, винагороди, неустойки пені, штрафів за договором установлена сторонами тривалістю в пять років.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

При вирішенні даної справи суд дотримується вимог ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої правові позиції Верховного Суду України є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та застосовує правову позицію Верховного Суду України, сформовану у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015року, у якій зазначається, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника.

Відповідно до ст. 60 КПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оскільки наведені позивачем у позовній заяві обставини наявного між сторонами кредитного договору не підтверджуються належними і допустимими доказами, а також пропущений строк позовної давності, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем, не відшкодовується.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 11, 16, 207, 212, 253, 257-259, 261, 610-612, 626, 628, 638, 639, 1046, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 197, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Моцьор О.В.