Справа № 6/331/175/15
У Х В А Л А

ІМ Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року місто Запорожжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі :

головуючого судді - Скользнєвої Н.Г.,

при секретарі - Постарнак М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за поданням головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1, погодженого з начальником Жовтневого ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2, про примусове проникнення до житла боржника - ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В

У серпні 2015 року головний державний виконавець Жовтневого ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_1. звернулася до суду з поданням, погодженим з начальником Жовтневого ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2, про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3.

В обґрунтування подання зазначила, що на виконанні у Жовтневому ВДВС ЗМУЮ перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/331/1459/14 від 22.10.2014р., виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 8478,34 грн.

20 січня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим документом.

Боржник ОСОБА_3 рішення суду та законні вимоги державного виконавця не виконує, у звязку з чим рішення суду залишається невиконаним та станом на серпень 2015 року залишок заборгованості за виконавчим провадженням складає 8478,34 грн.

У звязку з невиконанням боржником виконавчого документа у добровільному порядку, державним виконавцем здійснюються заходи з виявлення майна боржника та його подальшої реалізації.

При неодноразових виходах державного виконавця за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_3 з метою перевірки його майнового стану, провести останню не виявилося можливим, у звязку з відсутністю боржника вдома, про що складені відповідні акти від 10.02.2015р., 17.03.2015р., 23.04.2015р., 18.05.2015р., 26.06.2015р.

Таким чином, у державного виконавця не має можливості провести виконавчі дії у відповідності до вимог чинного законодавства, з метою виконання рішення суду.

У звязку з вищевикладеним, головний державний виконавець Жовтневого ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_1 просить суд дозволити примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3, а саме в квартиру АДРЕСА_1 з метою проведення опису та арешту майна боржника.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2015 року відкрито провадження по справі за поданням головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1 погодженого з начальником Жовтневого ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2, про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3 та призначено справу до розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших осіб за участю державного виконавця.

Представник заявника у судове засідання не зявився, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, подання державного виконавця та долучені до нього документи, суд приходить до наступного.

На виконанні у Жовтневому ВДВС ЗМУЮ перебуває виконавче провадження № 46061458 з примусового виконання виконавчого листа № 2/331/1459/14 від 22.10.2014р., виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 8478,34 грн.

20 січня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим документом.

Боржник ОСОБА_3 рішення суду та законні вимоги державного виконавця не виконує, у звязку з чим рішення суду залишається невиконаним та станом на серпень 2015 року залишок заборгованості за виконавчим провадженням складає 8478,34 грн.

У звязку з невиконанням боржником виконавчого документа у добровільному порядку, державним виконавцем здійснюються заходи з виявлення майна боржника та його подальшої реалізації.

При неодноразових виходах державного виконавця за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_3 з метою перевірки його майнового стану, провести останню не виявилося можливим, у звязку з відсутністю боржника вдома, про що складені відповідні акти від 10.02.2015р., 17.03.2015р., 23.04.2015р., 18.05.2015р., 26.06.2015р.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України питання по примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Як вбачається з доданих до подання матеріалів, державним виконавцем не зібрано достатньо доказів, які б свідчили про те, що боржником умисно чиняться перешкоди в проведенні виконавчих дій, докази повідомлення боржника про час та місце проведення виконавчих дій, та його ігнорування зазначеної вимоги, відомості про притягнення боржника до відповідальності за невиконання законних вимог державного виконавця, відповідно до ст. 88 Закону України «Про виконавче провадження», інші докази.

Суд не бере до уваги акти від 10.02.2015р., 17.03.2015р., 23.04.2015р., 18.05.2015р., 26.06.2015р., оскільки вони не є належним доказом. Так, в зазначених актах не міститься даних про те, які саме виконавчі дії мав намір здійснити виконавець, застереження щодо належного повідомлення ОСОБА_3 про заплановану виконавчу дію та ухилення боржника від неї.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 р., ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 р., ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканість свого житла. При здійсненні своїх прав кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначено у Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага. Питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як за вмотивованою ухвалою суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання головного державного виконавця Жовтневого ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_1, погодженого з начальником Жовтневого ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2 про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3, а саме в квартиру АДРЕСА_1, з метою проведення опису та арешту майна боржника.

На підставі викладеного та керуючись ст. 376 ЦПК України, ст. ст. 6, 11, 52 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1, погодженого з начальником Жовтневого ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2, про примусове проникнення до житла боржника - ОСОБА_3, а саме в квартиру АДРЕСА_1, з метою проведення опису та арешту майна боржника - відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

08.10.2015