Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого - судді : Оніпко О.В., суддів : Собіни І.М., Хилевича С.В.

секретар Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, визнання автомобіля спільною сумісною власністю, стягнення грошової компенсації вартості ? частки автомобіля.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 01.10.2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково : виділено їй у власність ? частку спільного майна подружжя на загальну суму 13 000 грн.; залишено у власності ОСОБА_1 ? частку спільного сумісного майна подружжя на загальну суму 12 750 грн.; визнано автомобіль "Шевроле-Лачетті", 2006 року випуску, вартістю 130 000 грн., спільною сумісною власністю подружжя із 19.11.2010 року до його відчуження.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості ? части вказаного автомобіля, в сумі 65 000 грн. Вирішено питання про судові витрати.

У поданій на рішення апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 вважає його незаконним та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права в частині стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації вартості ? частки автомобіля.

Вказує, що спірний автомобіль був відчужений відповідачем 16.01.2015р. третій особі, яка не бере участі у справі. На підтвердження вартості автомобіля відповідачем було надано довідку-рахунок, згідно з якою вартість автомобіля на день відчуження його ОСОБА_4 (16.01.2015р.) становить 20500,00 грн. і саме за цією ціною був відчужений автомобіль. Крім того, як доказ, що підтверджує ринкову вартість автомобіля, відповідачем до матеріалів справи долучено висновок проведеного експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки спірного транспортного засобу №2 від 26.01.2015р., згідно якого ринкова вартість спірного автомобіля станом на час придбання його третьою особою становить 39 365,05 грн. Однак при ухваленні рішення судом 1-ї інстанції безпідставно було взято до уваги надані позивачкою роздруківки з інтернет-сайтів, які містять інформацію про аналогічні автомобілі

_______________________________________________________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інст. Музичук Н.Ю.

Провадження №22ц/787/2218/2015 Доповідач - Оніпко О.В.

марки Шевроле-Лачеті, 2006 року випуску значно більшою вартістю, приблизно 130 000,00 грн.

Зазначає про те, що вказані роздруківки з інтернет-сайтів не можуть бути належними та допустимими доказами на обґрунтування доводів позивачки, оскільки не містять посилань на джерело їх отримання, надані без зазначення дати та часу їх виготовлення, без засвідчення їх дійсності та достовірності, а тому не можуть бути використані як доказ у справі при встановленні вартості спірного автомобіля. Отже, висновки суду 1-ї інстанції щодо розміру грошової компенсації вартості ? його частки у сумі 65 000,00 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача, не відповідають фактичним обставинам справи та не є доведеними позивачкою належними та допустимими доказами. Просить рішення в цій частині скасувати та у задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду 1-ї інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді 1-ї інстанції, колегія суддів приходить до висновку про її часткове задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 1993р. по 17.10.2014р. перебували у зареєстрованому шлюбі та ними було придбано, окрім іншого рухомого майна, автомобіль марки "Шевроле-Лачеті", 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, обєм двигуна 1798 см3, двигун KL1NA483E6K389240, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САЕ 191208 від 19.11.2010р.(а.с.50).

Задовольняючи позовні вимоги суд 1-ї інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 60,69,70 СК України, встановивши обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення сторонами ведення спільного господарства, з'ясувавши джерело та час його придбання, провів його поділ між сторонами.

Також, судом встановлено та не заперечується відповідачем, що автомобіль марки "Шевроле-Лачеті", 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, обєм двигуна 1798 см3, двигун KL1NA483E6K389240, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САЕ 191208 від 19.11.2010р. є спільним майном подружжя, набутим ним за час шлюбу, тому у відповідності до ст. 60 СК України він є спільним сумісним майном подружжя, що не заперечувалося відповідачем, тому підлягає поділу як спільне майно подружжя.

Проте, з висновком суду 1-ї інстанції про визначення вартості спірного автомобіля у сумі 130 000 грн. та про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації за належну їй ? частку його вартості у сумі 65 000,00 грн., колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що вказаний автомобіль у січні 2015 року був відчужений відповідачем, що стверджується листом УДАІ УМВС України в Рівненській області №35/24-1171 від 04.03.2015р. з якого вбачається, що згідно бази даних АІПС "РІІС" та НАІС ДДАІ МВС України, за ОСОБА_1, станом на 04.03.2015р. транспортні засоби не зареєстровані. Транспортний засіб "Шевроле-Лачеті" д/н НОМЕР_1 перереєстрований на нового власника згідно довідки-рахунку від 17.01.2015р. (а.с.35).

Також, згідно з довідкою-рахунком ТзОВ "Бімер" від 16.01.2015р. № 028358, автомобіль марки "Шевроле-Лачеті", обєм двигуна 1798 см3, двигун KL1NA483E6K389240, свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт) № САЕ 191208, був проданий ОСОБА_4 за ціною 20 500,00 грн.(а.с.50).

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.

Згідно з роз»ясненнями п. 30 постанови Пленуму Верхового Суду України у постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Колегія суддів погоджується із встановленим судом 1-ї інстанції фактом відчуження спірного автомобіля ОСОБА_1, який перебував у його розпорядженні, без згоди та відома ОСОБА_3 та після розірвання між сторонами шлюбу і вказана обставина відповідачем не спростована.

Отже, законодавством визначено спосіб захисту порушених прав одного з подружжя при відчуженні майна, яке є об'єктом спільної сумісної власності без його згоди. Права позивача підлягають захисту шляхом врахування вартості спірного автомобіля при поділі майна подружжя.

Відповідно до роз'яснень п.п. 22, 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року № 11, згідно з якими, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи та доводів апеляційної скарги, відповідач заперечував проти вартості автомобіля, визначеною позивачкою у розмірі 130 000,00 грн. на підставі роздруківок з інтернет-сайтів щодо аналогічних автомобілів марки Шевроле-Лачеті, 2006 року випуску та посилався на довідку-рахунок, згідно з якою автомобіль ним було відчужено ОСОБА_4 16.01.2015р. за 20500,00 грн.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що надані позивачкою на підтвердження дійсної ринкової вартості спірного транспортного засобу роздруківки з інтернет-сайтів не можуть бути належними та допустимими доказами на обґрунтування її доводів та використані як доказ у справі при встановленні вартості спірного автомобіля.

Разом з тим, не заслуговують на увагу посилання апеляційної скарги на висновок експертного автотоварознавчого дослідження вказаного транспортного засобу №2 від 26.01.2015 р. про те, що його вартість на час продажу становила 39 365,05 грн. (а.с.51-56), оскільки висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України "Про судову експертизу", і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою суду від 07.04.2015р. було призначено по справі автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання визначення ринкової вартості спірного автомобіля (а.с.63). Проте, згідно з листом НДЕКЦ УМВС України в Рівненській області від 17.06.2015р. №69 вказана експертиза не була проведена у звязку з відсутністю можливості безпосередньо оглянути та дослідити зазначений транспортний засіб з метою виявлення наявних дефектів та пошкоджень, які могли виникнути в процесі експлуатації, і така інформація у матеріалах справи відсутня (а.с.81).

Як зазначено вище, судом встановлено, що відчуження відповідачем спірного автомобіля, який постійно перебував у його розпорядженні, відбулося після розірвання між сторонами шлюбу, без відома та згоди позивачки, отже, спільне майно подружжя було відчужено не в інтересах сім»ї. Проте, з відповідними позовними вимогами ОСОБА_3 до суду не зверталася.

За положеннями ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За клопотанням сторін у справі, апеляційним судом у судовому засіданні 14.12.2015р. оголошувалася перерва та останнім надавався строк для з»ясування питання щодо укладення мирової угоди в частині поділу спірного автомобіля, проте, сторони не досягли домовленості щодо цього. Згідно з наданими відповідачем у судовому засіданні поясненнями, останній погоджувався на сплату ним ОСОБА_3 25 тис. грн. грошової компенсації, від якої позивачка відмовилася та пояснила колегії суддів, що вважає вартість спірного автомобіля значно вищою.

Таким чином, належних та допустимих доказів, які б спростовували вартість автомобіля у розмірі 20 500 грн., що зазначена у довідці-рахунку ТзОВ "Бімер" від 16.01.2015р. №028358, позивачем суду не надано, і суд також позбавлений можливості встановити дійсну вартість спірного автомобіля у відповідності до вимог закону.

Виходячи з наведеного, рішення суду 1-ї інстанції підлягає скасуванню в частині визначення судом вартості автомобіля у сумі 130 000 грн. та в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 65 000 грн. грошової компенсації за належну позивачці ? його частину, а також в частині стягнення судового збору з ухваленням нового рішення у справі в цій частині з визначенням вартості спірного автомобіля у сумі 20 500 грн. та стягненням з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації у сумі 10 250,00 грн.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог.

При зверненні з позовом ОСОБА_3 повинна була сплатити судовий збір у розмірі 243,60 +243,60 грн. =487 грн. 20 грн., які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки. Також, у зв»язку із задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасуванням апеляційним судом рішення в оскаржуваній ним частині і сплатою ним судового збору при поданні скарги у сумі 715 грн., зазначена сума підлягає до стягнення з позивачки на користь останнього.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 жовтня 2015 року в частині визначення судом 1-ї інстанції вартості автомобіля "Шевроле-Лачеті", обєм двигуна 1798 см3, двигун KL1NA483E6K389240, свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт) № САЕ 191208 у сумі 130 000 грн.; в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 65 000 грн. грошової компенсації за належну позивачці ? його частину, а також в частині стягнення судового збору скасувати. Визначити вартість вказаного автомобіля у сумі 20 500 грн. та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за належну позивачці ? його частину у сумі 10 250,00 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати у сумі 487 грн.20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 715 грн. В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий : Судді :