Справа № 571/355/15-ц
Провадження № 2/571/165/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року. смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі: головуючої судді Денисюк М.В., з участю секретаря судового засідання Янковської Г.І., позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Рокитне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: служба у справах дітей Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача у якому просить надати дозвіл на виїзд її неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Республіки Білорусь без згоди та супроводу батька дитини.

В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю і пояснила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюб мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, шлюб розірвано 01 грудня 2014 року в судовому порядку. Після розірвання шлюбу з відповідачем дитина проживає разом з нею,знаходиться на її повному утриманні, вона самостійно займається її вихованням. Батько дитини проживає в іншому селі, ніякої участі в утриманні та вихованні дитини не приймає, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання не надає.

На даний час знайшла роботу у Білорусії, працює вахтовим методом по 2 неділі, там працюють таким самим методом її батьки. На період її роботи в Білорусії дитина знаходиться на вихованні у бабусі ОСОБА_6 та проживає в с. Кам»яне Рокитнівського району Рівненської області. В даний час підприємством, на якому вона та її батьки працюють, надано їм житло із всіма зручностями, дитині є місце в дитячому садку, в неї є постійна робота і стабільна заробітна плата, хоче переїхати на постійне місце проживання в Білорусію, але відповідач не дає дозволу на виїзд дитини за кордон. Жодних аргументів відмови не наводить. Позивач пояснила, що вона не має наміру перешкоджати спілкуванню сина з батьком. Просить позов задоволити і надати дозвіл на виїзд неповнолітнього сина за кордон на постійне місце проживання без згоди і супроводу батька дитини.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивачка чинить перешкоди в спілкуванні з дитиною, але він не звертався до органу опіки і піклування із скаргами. Аліменти присуджені судом він сплачує, виконавчий лист знаходиться в бухгалтерії по місцю його роботи, не хоче давати дозволу на виїзд дитини, тому що служить прикордонником і в зв»язку із службою не матиме можливості відвідувати дитину за кордоном. Відповідач в подальшому в судове засідання, яке відкладалося для витребування документів, не з»являвся, хоч про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся згідно закону.

Представник третьої особи, служби у справах дітей Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області ОСОБА_4 позов визнала і пояснила, що підстав для відмови в позові немає, відповідач не звертався до служби по питанню, що позивач перешкоджає йому спілкуватися з дитиною, виїзд дитини за кордон відповідає інтересам дитини.

Суд, заслухавши осіб, які брали участь у справі, вивчивши та дослідивши докази, приходить до слідуючого.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 народився 26 листопада 2012 року, його батьки: ОСОБА_3 та ОСОБА_1, сторони у справі, щлюб між сторонами розірвано згідно рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 25 грудня 2014 року, дитина проживає з матір»ю і знаходиться на її утриманні.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України".

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон; за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Позивач надала до суду документи, що підтверджують її постійне місце роботи в ТОВ «Синпольське» Лельчицького району Гомельської області Республіки Білорусь оператором машинного доїння з 28 лютого 2015 року( а.с.10 ), гарантійний лист про забезпечення її дитини дитячим садком (а.с. 15), договір найму житлового приміщення, що сім»я забезпечена житлом, яке є одноетажним будинком загальною площею 58, 24 кв. метрів, обладнаного водопроводом, каналізацією, опаленням від власної котельні на твердому паливі, електрикою та газом (а.с.53-57), тому суд не вбачає жодних обставин, що обмежують згідно із законодавством право виїзду сина сторін за кордон і вважає, що надання дозволу на виїзд за кордон без згоди батька, неповнолітньому ОСОБА_5 буде відповідати його інтересам.

Відповідач не надав суду доказів того, що вивіз дитини за кордон, суперечитиме інтересам дитини. Судом встановлено, що відповідач проживає в іншому населеному пункті ніж дитина, але по службі ( роботі ) майже щоденно перебуває в селі по місцю проживання дитини, дитину не відвідує, не спілкується з нею і під час розгляду справи відношеня до дитини не змінив.

Судом також враховано, що с. Кам»яне Рокитнівського району Рівненської області знаходиться на віддалі 2-5 кілометрів від кордону з Республікою Білорусь, а село Синицьке Поле Республіки Білорусь, куди має намір переїхати позивач на постійне місце проживання знаходиться на віддалі 25 кілометрів від кордону з Україною, є спрощена система перетину кордону, тому фактично при бажанні відповідача перешкод у спілкуванні з дитиною немає. Пояснення відповідача, що він служить прикордонником і в даний час, коли проводиться антитерористична операція, не може перетинати кордон з Республікою Білорусь, не береться до уваги, так як це тимчасові обмеження.

Суд при розгляді позову встановив, що дитина до цього часу проживає і виховується позивачкою в сім»ї батьків позивачки, які також переїзджають на постійне місце проживання в Республіку Білорусь для подальшого спільного проживання з позивачкою і дитиною і суд вважає, що це відповідає інтересам дитини.

На думку суду, об'єктивні підстави для відмови відповідача у наданні позивачці згоди на виїзд сина за кордон, відсутні . На підставі наведеного суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 7, 10, 155, 157 СК України, ст.ст. 2, 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995р. № 57, суд

в и р і ш и в :

Позов задовільнити.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на виїзд неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі матері до Республіки Білорусь, до досягнення дитиною 16 років, без згоди та супроводу батька дитини - ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рокитнівський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Повне рішення буде виготовлено протягом 5 днів.

Суддя Рокитнівського районного суду

Рівненської області ОСОБА_7