Справа № 591/5087/15-ц
Провадження № 4-с/591/51/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми в складі

головуючого судді Кривцової Г.В.,

при секретарі Кальченко М.В.

з участю представника заявника ОСОБА_1

представника ВДВС Сумського МРУЮ ОСОБА_2

державного виконавця Курочка І.І.

розглянувши справу за скаргою ОСОБА_3 про визнання протиправними дій державного виконавця та про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

20 липня 2015 року до Зарічного районного суду м. Суми звернулася заявник ОСОБА_3, через своїх представників, зі скаргою на дії державного виконавця, в якій після остаточного уточнення вимог просить:

1) визнати дії державного виконавця відділу ДВС СМУЮ ОСОБА_4 про проведення виконавчих дій по відношенню до боржника ОСОБА_3 протиправними;

2) скасувати постанову відділу ДВС Сумського МУЮ про відкриття виконавчого провадження від 30 червня 2015 року ВП № 47980673;

3) зобовязати державного виконавця ВДВС СМУЮ ОСОБА_4 при виконанні рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18.08.2014 року надати 7-денний строк для самостійного виконання вищезазначеного рішення, відповідно до ст. ст. 25, 27 Закону України «Про виконавче провадження»;

4) зобовязати державного виконавця ВДВС СМУЮ ОСОБА_4 при виконанні рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18.08.2014 року обовязково залучати представника органу опіки та піклування та особисто ОСОБА_5 ОСОБА_6, відповідно до ст. 77 Закону України «Про виконавче провадження»;

5) зобовязати державного виконавця Курочку І.І. при виконанні рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18.08.2014 року залучити або призначити перекладача, відповідно до ст.14 Закону України «Про виконавче провадження».

6) зобовязати державного виконавця Курочку І.І. при виконанні рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18.08.2014 року відмовити у відкритті виконавчого провадження ОСОБА_5 ОСОБА_6 на підставі п. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Свої вимоги заявник та її представники мотивують тим, що в постанові про відкриття виконавчого провадження ВП №47980673 від 30 червня 2015 року державний виконавець, в порушення Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), не надав 7-ми денний термін на добровільне виконання рішення суду.

Крім того, при проведенні виконавчих дій 14 липня 2015 року за адресою: АДРЕСА_1, державний виконавець, в порушення вимог ст. ст. 14, 77 Закону не залучив стягувача ОСОБА_5 ОСОБА_6 та представників органу опіки та піклування, доказом чого є акт державного виконавця від 14.07.2015 року.

Зазначають, що при проведенні виконавчих дій 01.07.2015 року державний виконавець не залучав представника органу опіки та піклування.

Крім того, державним виконавцем не залучено і не призначено перекладача, що заявник вважає порушенням ст. 14 Закону, так як стягувач не володіє українською мовою.

Заявник та її представники вважають, що під час виконавчих дій державним виконавцем Курочка І.І. було залучено понятих, які мають особисту заінтересованість у провадженні виконавчих дій та повязані дружніми відносинами з адвокатом стягувача ОСОБА_7 та державним виконавцем, що суперечить вимогам ст. 15 Закону.

Крім того, заявник та її представники вважають, що державний виконавець відкрив виконавче провадження 30.06.2015 року після закінчення строку предявлення відповідного виконавчого документа, строк предявлення до виконання в якому встановлений до 08.10.2014 року.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та її представники ОСОБА_1 ОСОБА_8 скаргу підтримали, просили скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 30.06.2015 року та визнати дії державного виконавця при проведенні виконавчих дій протиправними, зобовязавши останнього проводити виконавчі дії відповідно до вимог ст.ст. 14, 15, 77 Закону.

В судовому засіданні державний виконавець відділу ДВС Сумського МУЮ ОСОБА_4 та представник відділу ДВС Сумського МУЮ ОСОБА_2 проти скарги заперечували, просили відмовити в задоволенні скарги, пояснили, що 30.06.2015 року державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача ОСОБА_5 ОСОБА_6на підставі виконавчого листа № 591/5771/13-ц, 2/591/45/14, виданого 18.08.2014 року Зарічним районним судом м. Суми, керуючись ст. ст. 17, 18, 19, 21, 25 Закону України «Про виконавче провадження».

Державний виконавець пояснив, що з метою виконання рішення суду 01 липня 2015 року було здійснено вихід за адресою проживання боржника (яка вказана у виконавчому документі), про що було складено акт у присутності батька дитини стягувача ОСОБА_5 ОСОБА_6, представника стягувача адвоката ОСОБА_7 та двох понятих. Під час виходу на місце проживання боржника ОСОБА_3 і дитини, батьками ОСОБА_3 було повідомлено, що сама ОСОБА_3 і дитина не знаходяться квартирі, а перебувають на відпочинку в Карпатах.

Крім того, державний виконавець пояснив, що він направляв лист-повідомлення до органу опіки та піклування щодо необхідності участі представника опіки та піклування під час вчинення виконавчих дій щодо відібрання дитини, але представник органу опіки не зявився не проведення виконавчої дії, можливо з тієї причини, що лист ще не встиг дійти поштою.

Представник стягувача ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 надав письмові заперечення проти скарги заявника ОСОБА_3, в яких зазначив, що залучення перекладача це право, а не обовязок державного виконавця. Оскільки від стягувача не надходило таких клопотань, то відсутність перекладача не є порушенням ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження» і не підставою для скасування постанови державного виконавця. Крім того, стягувач та його представник вільно володіють англійською мовою, яка і була мовою їх спілкування.

Також адвокат стягувача заперечував проти доводів скарги щодо особистої зацікавленості понятого, пояснивши, що факт знайомства представника з понятим не свідчить про особисту зацікавленість понятого, а свідчить лише про те, що особи проживають у невеликому місті Суми, де кожен знає один одного.

Вислухавши доводи заявника, її представників, заперечення проти скарги державного виконавця, представника відділу ДВС Сумського МУЮ, заперечення проти скарги представника стягувача, вивчивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.11 Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18.08.2014 року постановлено відібрати у ОСОБА_3 дитину з прізвищем ОСОБА_3, без імені, яка народилася 04.01.2012 р. в районі Пілея, м. Салоніки, Грецької республіки, імя батька дитини - ОСОБА_5, ім'я батька ОСОБА_6, ім'я матері дитини - ОСОБА_3 та передати дитину ОСОБА_5, ім'я батька ОСОБА_6, для повернення на попереднє постійне місце проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, район Ксірокріні, вул. Піліс Аксіус, 46.

Як вбачається з виконавчого листа №591/5771/13-ц, 2/591/45/14, в ньому зазначено, що він виданий 18.08.2014 року, а строк предявлення виконавчого листа до виконання до 08 жовтня 2014 року (а.с.24).

З наданих суду виконавчих проваджень вбачається, що державні виконавці ВДВС Сумського МУЮ двічі відмовляли у відкритті виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом:

18.08.2014 року на підставі п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 32);

25.06.2015 року на підставі п.1,8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 33).

30.06.2015 року постановою державного виконавця ВДВС СМУЮ ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження ВП № 47980673 з примусового виконання виконавчого листа №591/5771/15-ц, 2/591/45/14, виданого 18.08.2014 року Зарічним районним судом м. Суми (а.с.7).

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк для предявлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим законом, та предявлений до виконання до відділу державної виконавчої служби за належним місцем виконання.

Однак, з виконавчого листа, який був предявлений до виконання 30 червня 2015 року вбачається, що строк для предявлення виконавчого документа до виконання до 08 жовтня 2014 року.

Таким чином, вбачається, що станом на 30 червня 2015 року закінчився строк для предявлення даного виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк предявлення до примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою по поновлення строку предявлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Станом на 30 червня 2015 року стягувач не звертався із заявою про поновлення строку предявлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, судом встановлено, що на момент предявлення виконавчого документа до виконання 30.06.2015 року державний виконавець не мав підстав для відкриття виконавчого провадження, оскільки пропущено строк предявлення виконавчого документа до виконання, та повинен був діяти відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Більше того, як встановлено судом, представник стягувача адвокат ОСОБА_7 лише 28 липня 2015 року звернувся до суду із заявою про виправлення помилки у виконавчому листі, виданому 18.08.2014 року Зарічним районним судом м. Суми, а саме: зазначити, що строк предявлення виконавчого листа до виконання не до 08 жовтня 2014 року, а до 08 серпня 2015 року (а.с.50).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 липня 2015 року (фактично вбачається, що від 04 серпня 2015 року) виправлено помилку у виконавчому листі, виданому 18 серпня 2014 року на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 серпня 2014 року, вказано строк предявлення до виконання 08 серпня 2015 року (а.с. 51).

Вказане свідчить про те, що у виконавчому листі було зазначено помилковий строк предявлення виконавчого документа до виконання.

Однак, оскільки вказана ухвала суду про виправлення помилки у виконавчому листі щодо строку предявлення до виконання постановлена судом лише 04 серпня 2015 року, то до моменту виправлення описки строк предявлення до виконання вважався таким, як він був зазначений у виконавчому листі тобто до 08 жовтня 2014 року.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 в частині вимог про скасування постанови державного виконавця від 30.06.2015 року про відкриття виконавчого провадження є обґрунтованою і підлягає задоволенню в цій частині.

Стосовно інших вимог скарги судом встановлено наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 Закону під час виконання рішення про відібрання дитини державний виконавець провадить виконавчі дії за обов'язковою участю особи, якій дитина передається на виховання, із залученням представників органів опіки і піклування.

Отже, у таких випадках, коли боржник не виконує рішення суду, застосовуються процедури примусового виконання рішення суду. Зокрема, державний виконавець може звернутися до суду з заявою про поміщення дитини в дитячий або лікувальний заклад до приїзду особи, яка має повернути дитину до держави постійного місця проживання, ця норма закону закріплена в ч. 2 ст. 77 Закону та Розясненні Міністерства юстиції України від 29.08.2011 року до Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей, яка набула чинності в Україні з 2006 року.

Слід зазначити, що такі заходи, передбачені законодавством, є крайньою мірою для забезпечення виконання рішення суду і, безперечно, надзвичайно емоційно важкими для всіх учасників провадження. Водночас, особа, яка вчиняє незаконне переміщення або утримування дитини, має усвідомлювати наслідки своїх дій та шкоду, завдану дитині тривалим конфліктом, особливо, коли йдеться про спір між батьками.

Аналізуючи вище викладене, суд приходить до висновків, що в діях державного виконавця вбачається порушення вимог ст. 77 Закону в частині виконання рішення суду про відібрання дитини без представника органу опіки та піклування, оскільки зазначеною нормою передбачено обовязкову участь вказаного органу під час виконання рішення з відібрання дитини.

Тому дії державного виконавця в частині вчинення ним виконавчих дій по виконанню рішення суду про відібрання дитини без участі представника органу опіки та піклування слід визнати протиправними

Як передбачено вимогами ч. 1 ст. 15 Закону, виконавчі дії можуть провадитися в присутності понятих.

В ч. 2 ст. 15 Закону визначено вичерпний перелік вчинення виконавчих дій під час яких присутність понятих обовязкова, в т.ч. пов'язаних з примусовим входженням до будинків, квартир та інших приміщень, в яких перебуває дитина, яка має бути передана іншим особам відповідно до рішення суду; під час проведення огляду, арешту, вилучення і передачі майна.

Частиною 3 ст. 15 Закону визначено, що як поняті можуть бути запрошені будь-які дієздатні особи, які не мають особистої заінтересованості у провадженні виконавчих дій і не пов'язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв'язками, підлеглістю чи підконтрольністю. Кількість понятих під час вчинення виконавчих дій не може бути менше двох.

Судом встановлено, що в якості понятих було запрошено двох осіб сусідку боржниці та перехожого, які не являються родичами, підлеглими чи підконтрольними особами учасників виконавчого провадження.

Пояснення представників боржника про те, що один із понятих є близьким другом адвоката ОСОБА_7 не підтверджені в судовому засіданні.

Тобто, в цій частині дії державного виконавця не суперечать вимогам ч. 3 ст. 15 Закону.

Як визначено в ч. 1 ст. 14 Закону, у разі необхідності під час провадження виконавчих дій державний виконавець або сторони (їх представники) можуть запросити перекладача. Перекладачем може бути будь-яка дієздатна особа, яка володіє мовами, знання яких є необхідним для перекладу. Особі, яка потребує послуг перекладача, державний виконавець надає строк для його запрошення, але не більш як десять днів. У разі якщо зазначена особа не забезпечить участі перекладача у визначений строк, його може призначити своєю постановою державний виконавець.

Виходячи із зазначеної норми суд вважає, що вимога заявника про зобовязання державного виконавця залучити чи призначити перекладача до виконавчого провадження є передчасними, оскільки сам стягувач громадянин ОСОБА_9 Греція,як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, не заявляв клопотання про залучення чи призначення перекладача, а його інтереси представляє представник за дорученням, який безпосередньо здійснює переклад, і який володіє українською мовою та англійською мовою, знання яких є необхідним для перекладу.

Тобто, порушень з боку державного виконавця вимог ст. 14 Закону під час проведення виконавчих дій не вбачається.

Вимоги заявника про зобовязання державного виконавця при виконанні рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18.08.2014 року надати 7-денний строк для самостійного виконання вищезазначеного рішення суд вважає такими, що втратили свою актуальність, в звязку зі скасуванням судом постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.06.2014 року.

Вимоги заявника про зобовязання державного виконавця відмовити у відкритті виконавчого провадження ОСОБА_5 ОСОБА_6 на підставі п. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» - суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки постанова державного виконавця від 30.06.2015 року про відкриття виконавчого провадження вже скасована, а зобовязувати державного виконавця на майбутнє вчиняти чи не вчиняти будь-які виконавчі дії суд не має права, оскільки не можна вирішувати питання про захист порушеного права на майбутнє, так як відсутні будь-які докази про порушення права заявника в майбутньому.

На підставі ст. ст. 1, 11, 14, 15, 18, 20, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст. ст. 386, 387 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 про визнання протиправними дій державного виконавця та про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження задовольнити частково.

Скасувати постанову відділу ДВС Сумського МУЮ про відкриття виконавчого провадження від 30 червня 2015 року ВП № 47980673, так як пропущено встановлений строк предявлення виконавчого документу до виконання.

Визнати протиправними дії державного виконавця відділу ДВС Сумського МУЮ ОСОБА_4 в частині проведення виконавчих дій з примусового виконання рішення про відібрання дитини без участі органу опіки та піклування.

В задоволенні інших вимог скарги - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом пяти днів з дня її проголошення, а якщо ухвалу було проголошено у відсутності осіб, які брали участь у справі, то строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня отримання ними копії ухвали.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова