Справа № 344/1419/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1668/2015
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С.О
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Проскурніцького П.І., Вакарук В.М.,

секретаря Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на рішення Івано-Франківського міського суду від 05 червня 2015 року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 05 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_3 за договором банківського вкладу №348268 від 26 вересня 2014 року 142500 грн. - суми основного неповернутого банківського вкладу, 351 грн. 76 коп. - суми несплачених процентів, 26,5% річних за період з 30.11.2014 року по 04.06.2015 року в розмірі 19346 грн. 82 коп., 3% річних - 2195 грн. 61 коп., 55383 грн. 63 коп. відповідно до індексу інфляції, а всього 219777 грн. 82 коп.

Стягнуто з ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на користь держави судовий збір в сумі 2197 грн. 77 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Апелянт на рішення суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно п.4.2. договору банківського вкладу №348268 від 26.09.2014р. остаточний розрахунок банку з вкладником (повернення суми вкладу) здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування на власний поточний (з використанням СПЗ) рахунок вкладника.

Датою повернення вкладу визначено 30 листопада 2014р., так як 30.11.2014р. випав на неробочий день, повернення суми вкладу згідно договору відбулось у перший наступний робочий день, тобто 01 грудня 2014р. (виписки, що містяться в матеріалах справи підтверджують факт повернення коштів). Таким чином умови договору щодо повернення коштів виконані в повному обсязі.

Згідно 2 розділу даного договору сума нарахованих процентів сплачується шляхом безготівкового перерахування на власний поточний рахунок вкладника. Сума нарахованих процентів також була зарахована згідно договору 01.12.2014р..

Починаючи з 01.12.2014р. кошти позивача знаходяться на поточному рахунку з використанням СПЗ №9001. Даний рахунок відкривається і обслуговується на підставі на підставі договору банківського рахунку, який укладено з позивачем.

Щодо позовних вимог щодо стягнення процентів, 3% річних, інфляційних втрат, то вони також не підлягають задоволенню оскільки договір банківського не було порушено, а дані відсотки і стягнення не передбачені договором.

Оскільки і депозитний вклад і проценти повернуті в повному обсязі, тому зобов'язання за договором банківського вкладу є виконаними.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким відмовити в позові в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлені про час і місце слухання справи. Позивачка просить апеляційну скаргу слухати без її участі та представника.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.09.2014 сторони уклали договір банківського вкладу №348268, відповідно до якого позивачка передала відповідачу 142500 гривень під 26,5 % річних до 30.11.2014 року.

В п.4.2. даного договору сторонами погоджено положення про те, що остаточний розрахунок банку з вкладником (повернення суми вкладу) здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування на власний поточний (з використанням СПЗ) рахунок вкладника, відкритий у банку.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Згідно п. 3.1.4. договору від 26.09.2014 року банк зобов'язався повернути повністю вклад та нараховані проценти у ,,Дату повернення", зазначену у п.2 цього договору, шляхом перерахування на власний поточний (з використанням СПЗ) рахунок вкладника, відкритий у банку на підставі письмової заяви вкладника, підтвердивши повернення вкладу та нарахованих процентів видачею належним чином оформленої квитанції банку та/або виписки депозитного рахунку.

Відповідно до інформації відповідача та виписки по рахунку банківського вкладу позивачки грошові кошти за договором банківського вкладу в перший робочий день, після завершення договору було зараховано за умовами 4.2. договору банківського вкладу № 348268 на поточний рахунок позивачки.

ОСОБА_2 неодноразово зверталась до відповідача з відповідними заявами з вимогою про повернення їй депозитного вкладу зі спливом встановленого договором строку та про закриття поточного рахунку №9001 і видачу залишку коштів готівкою, але такі вимоги залишились без задоволення.

Згідно виписки по рахунку позивачки встановлено, що сума вкладу та нараховані відсотки 01.12.2014 року переведені на поточний рахунок позивачки №9001.

Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Дослідивши зібрані докази, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що доводи відповідача про те, що перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивачки є належним виконанням зобов'язання суперечать вимогам закону, оскільки з моменту закінчення дії договору кошти позивачці на її вимогу повернуті не були.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки).

У разі перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, але ненадання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, яка передбачена ч.2 ст.625 ЦК України (постанова ВСУ від 25 грудня 2013 р. у справі № 6-140цс13).

Суд правильно у рішенні зазначив, що відповідач порушив умови договору, прострочив виконання грошового зобов'язання, чим позбавив позивачку права вільно володіти та користуватися належними їй грошовими коштами в сумі 19346 грн. 82 коп. Також обгрунтовано стягнув з банку на користь позивачки три проценти річних в сумі 2195,61 грн та інфляційні втрати в сумі 55383,63 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законності і обґрунтованості судового рішення.

Колегія суддів вважає, що рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 05 червня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_4

ОСОБА_5