У х в а л а

ІМенем УКраїни

9 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Київської області від 31 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») звернулося до суду з указаним позовом. Зазначало, що 20 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 235 000 грн зі сплатою 20,5 % річних строком до 20 серпня 2008 року. На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між банком та відповідачем укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що позичальник не належним чином виконує зобов'язання за кредитним договором, просило задовольнити позов.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 31 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Державний ощадний банк України» за кредитним договором від 20 серпня 2008 року № 3772 у розмірі 211 629 грн 15 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 44,1 кв. м, житловою площею 31,2 кв. м, яка належить ОСОБА_3 на праві особистої власності. Предмет іпотеки - квартира АДРЕСА_1 підлягає реалізації шляхом продажу ПАТ «Державний ощадний банк України» від свого імені будь-якій особі-покупцю на умовах та в порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом діяльності/незалежним експертом. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_3 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що в спірній квартирі з 2007 року зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_3, останній має намір погасити заборгованість за кредитом, відповідач та його сім'я не мають іншого жилого приміщення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд вважав, що невиконання боржником зобов'язання за кредитним договором є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Проте повністю погодитись із висновком апеляційного суду не можна.

Судами встановлено, що 20 серпня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 235 000 грн зі сплатою 20,5 % річних строком до 20 серпня 2008 року.

На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2014 року з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором від 20 серпня 2008 року в розмірі 211 629 грн 15 коп.

Відповідно до довідки комунального підприємства Фастівської міської ради Київської області «Фастівське міське бюро технічної інвентаризації» від 4 грудня 2014 року ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1.

Згідно із ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Апеляційний суд, звертаючи стягнення на предмет іпотеки, цієї норми не врахував, в резолютивній частині рішення не зазначив початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Оскільки питання щодо визначення початкової ціни входить до предмета доказування у спорі, який розглядався, і така має бути зазначена у рішенні суду конкретною сумою, то вказівка в резолютивній частині рішення про те, що відчуження іпотечного майна має проводитися за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом діяльності/незалежним експертом, не може вважатись зазначенням початкової ціни в розумінні ст. 39 Закону України «Про іпотеку».

Про необхідність зазначення в рішенні апеляційного суду про звернення стягнення на предмет іпотеки початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації зазначено і в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-63цс15, прийнятої в порядку Глави 3 Розділу V ЦПК України.

Такий висновок, викладений у цій постанові, відповідно до ст. 360-7 ЦПК має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні норми права, щодо застосування якої його зроблено.

Наведені порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому рішення апеляційного суду не можна визнати законним та обґрунтованим, в зв'язку з чим воно підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 31 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова М.І. Наумчук