Справа № 404/8694/14-ц
Номер провадження 2/404/294/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Галагана О.В.,

при секретарі Голенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по кредитному договору, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» після остаточного уточнення позовних вимог, просив:

- стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № МL-К00/090/2008 від 20 червня 2008 року в сумі 74183,23 дол. США, що станом на 02.03.2015 року по курсу НБУ (26,8581) еквівалентно 1992420,60 грн. та заборгованості по штрафним санкціям (пені) в розмірі - 28671,26 грн.;

- в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № МL-К00/090/2008 від 20 червня 2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок: господарсько - побутовими будівлями, загальною площею 125,0 кв.м., що знаходиться за адресою м. Кіровоград, провулок Братиславський, 11, що належить ОСОБА_3, ОСОБА_4 на праві приватної власності, а кошти отримай від реалізації Предмета іпотеки направити для погашення заборгованості за кредитним договором № МL-К00/090/2008 від 20 червня 2008 року в розмірі 74183,23 долари США, що станом на 02.03.2015 року по курсу НБУ (26,8581) еквівалентно 1992420,60 грн., та заборгованості по штрафним санкціям (пені) в розмірі 28671,26 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту - 67376,55 доларів США, що станом на 02.03.2015 року по курсу НБУ (26,8581) еквівалентно 1 809606,11 грн.; по нарахованим та не сплаченим відсоткам - 6806,68 доларів США, що станом на 02.03.2015 року по курсу НБУ (26,8581) еквівалентно 182814,49 грн.; пені в розмірі - 28671,26 грн.; та застосувати спосіб реалізації Предмету іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів, за початковою ціною не нижче вартості Предмету іпотеки, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки майна;

- стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 3654,00 грн.

Позов мотивовано тим, що 20 червня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № МL-К00/090/2008.

30 січня 2014 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно з умовами якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відповідно до ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № МL-К00/090/2008 від 20 червня 2008 року, укладеними між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1.

Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за кредитним договором № МL-К00/090/2008 від 20.06.2008 року.

Відповідно до п.п.2, 3 Частини № 1, п.1.5 та п. 1.4 Частини № 2 з відповідними підпунктами кредитного договору, ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 77400,00 доларів США на споживчі цілі та зобов'язався сплачувати проценти за користування кредитом, але у будь-якому разі повернути суму кредиту у строк до 19 червня 2023 року.

Банком повністю виконані взяті на себе за Кредитним договором зобов'язання. Відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором не виконує.

Станом на 12.03.2014 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість яка складається з: суми заборгованості за кредитом в розмірі 67376,55 доларів США, що станом на 14.10.2014 року по курсу НБУ (12,952) еквівалентно 872661,07 грн., сума заборгованості по процентам - 6806,68 доларів США, що станом на 14.10.2014 року по курсу НБУ (12,952) еквівалентно 88160,11 грн., заборгованості по штрафним санкціям (пені) в розмірі - 28671,26 грн.

Крім того, 20 червня 2008 року між ОСОБА_2 та АТ «ОТП Банк» було укладено договір поруки № SR-К00/090/2008 відповідно до п.п. 1, 2 з відповідними підпунктами, п. 3.1. якого ОСОБА_2 зобов'язується відповідати перед позивачем за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 його боргових зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань.

04 березня 2014 року на адресу відповідачів позивачем були направлені вимоги про погашення заборгованості в повному обсязі, однак, боргові зобов'язання за кредитним договором відповідачами не виконані.

Також, зазначає, що оскільки, кредит був фактично виданий в доларах США, відповідач прийняв на себе зобов'язання сплатити суму кредиту в доларах США. Тому, позовна вимога стягнути суму заборгованості в доларах США є цілком правомірною, оскільки зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 20 червня 2008 року між Банком, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено Іпотечний договір, відповідно до умов якого Іпотекодавці передали в іпотеку рухоме майно, а саме житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями, загальною площею 125,0 кв.м., що знаходиться за адресою м. Кіровоград, провулок Братиславський, 11. Предметом іпотеки забезпечено всі зобов'язання ОСОБА_1 перед Іпотекодержателем по сплаті в останньому будь - яких сум, що виникають згідно з положеннями Кредитного договору, який забезпечений Іпотекою згідно з договором іпотеки.

Згідно п. 1.1. Договору іпотеки від 20.06.2008 року, для забезпечення повного і своєчасного «конання Іпотекодавцями Боргових зобов'язань визначених у статті 2 цього Договору, іпотекодавці цим надають Іпотекодержателю в Іпотеку нерухоме майно, визначене у статті 3 цього Договору. Пунктом 2.1. Договору іпотеки визначена суть та строки виконання боргових зобовязань. Іпотека за цим Договором забезпечує вимоги Іпотекодержателя щодо виконання іпотекодавцем кожного і всіх його боргових зобов'язань за Кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Кредитному договорі, з усіма змінами і доповненнями до нього.

Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» та положень Договору іпотеки, у зв'язку з невиконанням Позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором щодо своєчасної сплати процентів та погашення Кредиту ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Кредитором направлена досудова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якої ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були зобов'язані сплатити на користь Кредитора належні суми кредиту, процентів та штрафних санкцій Кредитним договором.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.11.2014 року до розгляду у справі залучено ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в якості співвідповідачів.

Представник позивача до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги підтримала.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявились про розгляд справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі.

Представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_5 надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги вимоги визнає частково, а саме щодо стягнення грошових коштів з позичальників ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в іншій частині позову просив відмовити (а.с. 87-89).

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків.

За вимогами ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

20 червня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № МL-К00/090/2008, згідно якого він отримав у кредит 77400 дол. США на споживчі цілі, з оплатою за користування кредитом по процентній ставці - 5,49 % річних та поверненням кредиту до 19.06.2023 року (а.с. 6-9).

Згідно п. 4.1.1. частини № 2 кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум.

30 січня 2014 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно з умовами якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № МL-К00/090/2008 від 20 червня 2008 року, укладеними між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 (а.с. 14-18).

Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № МL-К00/090/2008 від 20.06.2008 року.

Відповідно до п.п. 1.5.1., 1.9. кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником щомісяця шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачене договором. Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником або поручителем, або майновим поручителем своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором або умов договору іпотеки та договору поруки.

У якості забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним договором кредиту 20 червня 2008 року між ОСОБА_2 та АТ «ОТП Банк» було укладено договір поруки № SR-К00/090/2008/2 відповідно до п.п. 1, 2 з відповідними підпунктами, п. 3.1. якого ОСОБА_2 зобов'язується відповідати перед позивачем за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 його боргових зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань (а.с. 10).

20.06.2008 року також був укладений між банком та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавці передали в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, загальною площею 125,0 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кіровоград, провулок Братиславський, 11. Предметом іпотеки забезпечено всі зобовязання ОСОБА_1 перед іпотекодержателем по сплаті останньому буд-яких сум, що виникають згідно з положенням кредитного договору, який забезпечений іпотекою, згідно з договором іпотеки (а.с. 39-41).

Згідно п. 1.1 договору іпотеки від 20.06.2008 року, для забезпечення повного і своєчасного виконання іпотекодавцями боргових зобовязань визначених у статті 2 цього договору, іпотекодавці цим надають іпотекодержателю в іпотеку нерузоме майно, визначене у ст. 3 цього договору. Пунктом 2.1. договору іпотеки визначена суть та строки виконання боргових зобовязань. Іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо виконання іпотекодавцем кожного і всіх його боргових зобовязань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в тому порядку, як встановлено в кредитному договорі, з усіма змінами і доповненнями до нього.

Однак, ОСОБА_1 вимоги договору кредиту МL-К00/090/2008 від 20.06.2008 року належним чином не виконує, в обумовлені строки кредит та відповідну платню по ньому у повному обсязі не сплачує.

За наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача ОСОБА_1 за договором кредиту МL-К00/090/2008 від 20.06.2008 року станом на 12.03.2014 року складає:

- залишок заборгованості за кредитом 67376,55 дол. США;

- сума відсотків відсотки за користування кредитом 6806,68 дол. США;

- сума пені за прострочення зобовязань 28671,26 дол. США. Загальна сума простроченої заборгованості 74183,23 дол. США (а.с. 11).

У зв'язку з тим, що відповідачем ОСОБА_1 не було дотримано зазначених вище умов кредитного договору № МL-К00/090/2008 від 20.06.2008, позивачем було здійснено вимогу дострокового виконання позичальником його зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі.

Так, позивач направив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досудову вимогу вих. № 200100648 № 200100650 від 04.03.2014 року про погашення заборгованості за кредитним договором № МL-К00/090/2008 від 20.06.2008 року, однак на момент подання позову до суду вимога не виконана і відповідні суми позивачу не сплачені (а.с.12,13).

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, суд виходить з наступного.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.

На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 ст.1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі договору кредиту № МL-К00/090/2008 від 20 червня 2008 року ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, надано відповідачу ОСОБА_1 кредит, однак останній порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тому є підстави для стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відсотках, пені відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі.

У зв'язку з викладеним, позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № МL-К00/090/2008 від 20 червня 2008 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

На підставі ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки може бути нерухоме майно, яке належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація.

Частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. При цьому частиною 2 статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

На підставі ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 11 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

На підставі ч.3 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Статтею 41 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку».

При цьому, частиною 3 статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право суду відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Згідно пункту 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не виконують належним чином зобов'язання за кредитним договором, порушують строки платежів, а тому відповідно до умов кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів.

Із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором № МL-К00/090/2008 від 20 червня 2008 року, вбачається що станом на 12.03.2014 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість за вищезазначеним кредитним договором у розмірі 74183,23 дол. США.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обов'язок доказування і подання доказів процесуальним Законом покладено на сторони.

Позивач не заявляв позовних вимог про стягнення суми заборгованості за кредитним договором на час ухвалення рішення та не подавав суду докази про наявність більшого розміру заборгованості на день ухвалення рішення.

Кредитором було надано позичальнику кредит у розмірі 77400 дол. США, на момент звернення до суду з позовом залишилась не погашеною сума за тілом кредиту у розмірі 67376,55 дол. США. Крім того, внаслідок прострочення повернення кредиту, банком відповідно до умов договору кредиту було нараховано штрафні санкції, а саме: 6806,68 дол. США сума відсотків відсотки за користування кредитом, 28671,26 дол. США сума пені за прострочення зобовязань, 28671,26 дол. США сума пені за прострочення зобовязань, що разом складає 74183,23 дол. США.

Також відповідні досудові вимоги були направленні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 25.06.2014 року (а.с. 44-45).

Представник відповідачів просив не барити до уваги докази у вигляді зворотних поштових повідомлень про отримання цими відповідачами листів з банку, оскільки згідно висновку спеціаліста науково-дослідної лабораторії експертних досліджень ПП «Агенція 007» від 29.12.2014 року № 180 підписи, що розташовані в повідомленні про вручення поштового відправлення, відправленого 08.07.2014 року на імя ОСОБА_4 та ОСОБА_3, виконані не ними, а іншою особою, однією й тією ж (а.с. 91-103).

Суд, не бере до уваги даний висновок, оскільки перед судом не доведено, що на зворотних повідомленнях про вручення відповідачам ОСОБА_3 кореспонденції банку не міститься підпис працівника пошти.

В узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009-2010 роки) зазначено, що в разі звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно зі стягненням заборгованості за кредитним договором є стягнення у подвійному розмірі.

Отже, з урахуванням того, що строк виконання зобов'язання визначено до 19.06.2023 року, іпотекодавець є відмінним від боржника, допущене боржником порушення основного зобов'язання не завдає збитків іпотекодержателю за умови задоволення вимог про стягнення коштів і не змінює обсяг його права, задоволення позову призведе до подвійного стягнення, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково.

Станом на 03.07.2015 року за офіційним курсом НБУ 100 дол. США складає 2101,1609 грн., тому сума боргу за кредитним договором в розмірі 74183,23 дол. США, що є еквівалентною 1558709,02 грн.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по кредитному договору задовольнити частково.

Стягнути солідарно зОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № МL-К00/090/2008 від 20 червня 2008 року в сумі 74183,23 дол. США, що станом на 03.07.2015 року по курсу НБУ за 100 дол. США складає 2101,1609 грн., еквівалентно 1558709,02 грн. та заборгованості по штрафним санкціям (пені) в розмірі - 28671,26 грн.

Стягнути солідарно зОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 2877,16 грн. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровського О. В. Галаган

районного суду

м.Кіровограда