Провадження № 2-н/641/2315/2015 Справа № 641/6304/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Григор єва Б.П.

при секретарі Вакуленко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Сьома Харківська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у Харківській області про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Сьома Харківська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у Харківській області про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що після смерті сина, ОСОБА_4, відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано за померлим. Позивач, як спадкоємець першої черги, у встановлений строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а в подальшому із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, нотаріальна контора відмовила у видачі відповідного свідоцтва, посилаючись на відсутність у неї оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру. Після смерті ОСОБА_4 оригінали вказаних документів залишались зберігатись у ОСОБА_2, який не бажає подавати такі оригінали до нотаріальної контори, чим перешкоджає їй в отриманні свідоцтва, та як наслідок у визнанні права власності на належну їй частку у праві власності на квартиру. Враховуючи, що померлий не залишив заповіту, із заявами про прийняття спадщини звернулись вона, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а спадкоємцями першої черги за законом є лише вона та ОСОБА_2, частки яких є рівними, з таких обставин просить суд визнати за нею право власності на ? частку квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування.

Представник позивача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просить розглянути справу в його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала суду заяву, в якій визнала позов та просить в порядку ч. 2 ст. 158 ЦПК розглянути справу за її відсутності.

Представник Сьомої Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, виконав вимоги суду щодо витребування спадкової справи, просив розглянути справу в його відсутність згідно з законом.

Представник третьої особи Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції в судове засідання не зявилась, надала до письмові пояснення в яких посилалась на ЗУ «Про державну реєстрацію р6ечових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р., Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 року, згідно яких особа може звернутись із заявою про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та надати необхідні документи, згідно яких державний реєстратор реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції розгляне вказану заяву та прийме рішення у відповідності до норм діючого законодавства України.

Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що 09.01.2014 р. помер ОСОБА_4, на підтвердження чого надане свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 491556 від 27.03.2015 р.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано за померлим на підставі договору купівлі-продажу від 06.12.2013 р., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 14099698 від 06.12.2013 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Позивач у справі, ОСОБА_1 (до зміни прізвища ОСОБА_3) ОСОБА_5, є матірю померлого ОСОБА_4, підтвердженням чого є Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про державу реєстрацію народження № 6 від 31.03.2015 р. та свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ВЛ № 450852 від 19.08.1977 р. про зміну прізвища з «Калуцька» на «Шерстова».

Матеріалами спадкової справи підтверджено, що після смерті ОСОБА_4 у встановлений строк до Сьомої Харківської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини окрім позивача звернулись: син ОСОБА_2 та рідна сестра ОСОБА_3.

Відповідно до Витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі № 36460536 від 28.01.2014 р. спадкова справа ОСОБА_4 зареєстрована за № 55659643, місце заведення Сьома Харківська державна нотаріальна контора, номер у нотаріуса 55/2014.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у першу чергу право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2 мають ОСОБА_2 та позивач, розміри їх часток є рівними. Будь-які інші спадкоємці першої черги померлого відсутні, що підтверджується матеріалами справи.

10.04.2015 р. позивач звернулась до Сьомої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_2.

Постановою державного нотаріуса Сьомої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 № 1096/02-31 від 10.04.2015 р. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено у звязку з відсутністю у спадкоємця оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру АДРЕСА_1, що відповідає положенням ст. 49, 50 Закону України «Про нотаріат», п. 4.15 Розділу 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5.

Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивачем надані пояснення, відповідно до яких у неї дійсно відсутній оригінал договору купівлі-продажу від 06.12.2013 р., на підставі якого за померлим зареєстровано право власності на квартиру. При цьому, неможливість подання оригіналу договору купівлі-продажу від 06.12.2013 р. викликана тим, що останній зберігається у ОСОБА_2, який виїхав за межі території України та не бажає реалізувати своє право на спадкування, чим перешкоджає отриманню свідоцтва Позивачу. Отримання дублікату договору купівлі-продажу від 06.12.2013 р. також призведе до неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину, адже дублікат є новим правовстановлюючим документом та потребує реєстрації відповідного права за ОСОБА_4 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що є неможливим за померлим.

У відповідності до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, єдиним належним способом захисту порушеного права позивача є визнання за нею права власності в порядку спадкування на ? частку квартири у звязку з тим, що ОСОБА_2 та позивач є єдиними спадкоємцями першої черги, розміри їх часток є рівними, а позивач позбавлений можливості подати до нотаріальної контори оригінал правовстановлюючого документу на квартиру.

Виходячи з викладеного, на підставі ст. 392, 1258, 1261, 1267 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 58, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (61162, АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1) право власності на ? частку квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2).

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, або в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_7