У Х В А Л А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 24 грудня 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі: Черненко В.А., Журавель В.І., Штелик С.П., розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Львівська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 1 вересня 2015 року, - в с т а н о в и л а: У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому просила встановити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, а саме: виділити їй у користування земельну ділянку, загальною площею 397,06 кв.м, з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки, в тому числі під господарськими будівлями, спорудами і житловим будинком з прибудовою від т. А: 10,86 м; по житловому будинку (8,16 м; 1,025 м; 4,8 м; 0,3 м); 1,0 м; 1,69 м; 17,55 м; 4,82 м; 4,96 м; 4,02 м; 6,0 м; 5,28 м; 4,12 м; 8,79 м; 24,49 м; 19,2 м; 2,71 м; 1,11 м; 2,57 м; 6,64 м; виділити у користування ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 земельну ділянку, загальною площею 397,06 кв.м, з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки, в тому числі під господарськими будівлями, спорудами від т. А: 8,33 м; 36,97 м; 3,89 м; 4,02 м; 4,96 м; 4,82 м; 17,55 м; 1,69 м; 0,95 м; 2,64 м; 1,0 м; 0,3 м; 4,8 м; 1,025 м; 8,16 м; 10,86 м; виділити у спільне користування усіх співвласників житлового будинку АДРЕСА_1 земельну ділянку, площею 44,38 кв.м, для заїзду на територію житлового будинку з АДРЕСА_1 через ворота № 1 з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від т. Б: 11,42 м; 4,27 м; 5,28 м; 6,0 м; 3,89 м; виділити земельну ділянку, площею 13,49 кв.м, для влаштування входу до житлового будинку літ. «А-1» всіх співвласників (в тому числі 0,96 кв.м зліва біля сходів будинку, сходи в будинок і сходова клітка в будинку). Свої вимоги позивач мотивувала тим, що їй належить на праві власності 69/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1. Іншими співвласниками будинку на праві спільної часткової власності є ОСОБА_7, якому належить 120/800 частин житлового будинку, ОСОБА_5 - 66/800 частин та ОСОБА_6 - 62/800 частин. Також за будинком закріплена земельна ділянка, загальною площею 827,5 кв.м, що підтверджується рішенням Львівської міської ради від 26 жовтня 1953 року № 1596. Вказувала, що на даний час між співвласниками будинку відсутня будь-яка згода з приводу порядку користування земельною ділянкою, а тому й просила визначити їй у користування частину спірної земельної ділянки, що є пропорційною до її частки у власності у вказаному будинку. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 27 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 1 вересня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у резолютивній частині рішення в такій справі суд залежно від її обставин повинен вказати розміри и межі тих ділянок, які має використовувати кожна зі сторін, і тих, які виділено для спільного користування, а також зазначити, як сторони мають проходити до будинку, будівель, споруд та вулицю. Судом установлено, що у користуванні власників будинковолодіння по АДРЕСА_1 перебуває земельна ділянка площею 827,5 кв.м, що підтверджується рішенням Львівської міської ради від 26 жовтня 1953 року № 1596. Натомість згідно варіанту № 1 додаткової будівельно - технічної експертизи, позивач просить поділити земельну ділянку площею 852 кв.м, при цьому доказів про наявність підстав перебування у користуванні вказаної земельної ділянки нею не надано. Таким чином, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки виділення у спільне користування земельної ділянки без визначення її меж та встановлення порядку користування нею, не відповідає інтересам сторін і є порушенням вимог закону. Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити. Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити. Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 1 вересня 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Колегія суддів: В.А. Черненко В.І. Журавель С.П. Штелик