Справа № 183/4183/15
Провадження № 2/183/2495/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Майної Г. Є.,

за участю секретаря - Данильченко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковську Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 1993 року до 2005 рік вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. З 2007 року відповідач сплачував аліменти на утримання неповнолітньої доньки.

На теперішній час їх донька є студенткою факультету менеджменту Люблінського католицького університету ОСОБА_5 ОСОБА_6, денної форми навчання. Оплата за навчання складає 2 160,00 євро за рік, відповідно сума оплати за навчання за 2015 2016 рік складатиме приблизно 50 565,60 грн. в залежності від офіційного курсу валют. Оскільки донька навчається на контрактній формі навчання, стипендію не отримує, проживає у гуртожитку університету та знаходиться на утриманні позивача, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1 500 грн. щомісячно, на період навчання дитини з 28 липня 2015 року по 30 вересня 2017 року.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові, та просила його задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові та просила задовольнити їх в повному обсязі. Пояснила, що ОСОБА_3 навчається у Люблінському Католицькому ОСОБА_5 ОСОБА_6 в місті Люблін, Польща, до 2017 року, з 01 жовтня 2015 року вона навчається на 2 курсі, стипендію не отримує, проживає в гуртожитку, а тому потребує матеріальної допомоги. Зазначила, що відповідач, в свою чергу, працює неофіційно, без оформлення в АН "Инвест-Днепр", не є пенсіонером чи інвалідом, працездатний, а тому може надавати матеріальну допомогу донці, яка продовжує навчання.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні 25 вересня 2015 року позовні вимоги підтримала та пояснила, що вона є студенткою ІІ курсу денного відділення Люблінського Католицького ОСОБА_5 ОСОБА_6 м. Люблін, Польща. Учбовий рік розпочинається з жовтня і закінчується наприкінці червня кожного року. Стипендію вона не отримує, оскільки навчається за контрактною формою навчання, проживає в гуртожитку, додаткового доходу немає. Вважає, що відповідач, як її батько, за законом зобовязаний сплачувати їй аліменти на період навчання і може це робити. В судові засідання 05 та 22 жовтня 2015 року ОСОБА_3 не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Пояснив, що він був проти того, щоб донька навчалася за кордоном, а тому не згоден сплачувати аліменти на її утримання. Його донька має право на освіту та, якби вона навчалась в Україні, то він би їй допомагав матеріально. Вважає, що навчання доньки за кордоном без батьківського контролю погано на неї впливає, оскільки вона ходить там по ресторанам і займається туризмом і, в тому числі, тому він заперечує проти позову. Крім того, зазначив, що він не може сплачувати аліменти, оскільки не працює, аби яка робота йому не підходить через травму ноги. Зазначив, що ще однією підставою, чому він заперечує проти позову, є те, що він взагалі не надавав згоду на виїзд його доньки на навчання до Польщі і це сталося обманних шляхом. Щодо його роботи в АН "Инвест-Днепр", пояснив, що він там не працює, влітку 2015 року лише проходив стажування, але відмовився працювати на запропонованих умовах і був звільнений ще до закінчення зазначеної дати випробувального терміну і стажування. Зазначив, що він проти задоволення позову також і через те, що позивачем не надано доказів щодо зарахування його доньки на ІІ курс Люблінського Католицького ОСОБА_5 ОСОБА_6 Позивачем не враховано його матеріальний стан, а саме, що на даний час він безробітний та проживає разом із іншою жінкою без реєстрації шлюбу, у якої є дитина від першого шлюбу. Вважає, що позивач має регулярний, високий дохід, а тому може сама утримувати доньку, а ОСОБА_3 має додатковий дохід і тому не потребує від нього матеріальної допомоги, а, крім того, він у 18 років вже працював, а тому його донька, як повнолітня, також може це робити. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.

Згідно із ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син.

Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1993 року до 2005 року (а.с. 6). Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5).

ОСОБА_3 є студенткою ІІ курсу Люблінського Католицького ОСОБА_5 ОСОБА_6 і навчається за контрактом на денній формі навчання та здобуває освітньокваліфікаційний рівень "бакалавр" за напрямом "менеджмент". Термін закінчення нею навчального закладу 30 вересня 2017 року. Даний факт підтверджується довідкою Люблінського Католицького ОСОБА_5 ОСОБА_6 від 13 липня 2015 року (а.с. 82, 83). Плата за навчальний рік становить 2 160 Євро (а.с. 15, 16).

ОСОБА_3 на даний час знаходиться в Польщі на навчанні, що підтверджується візою № 006959276, відкритою на ім'я останньої на період 365 днів, з 29 вересня 2015 року до 28 вересня 2016 року (а.с. 85) та посадочним документом від 17 вересня 2015 року (а.с. 86).

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що відповідач є молодою працездатною особою, на пенсійному забезпеченні за віком або через інвалідність не перебуває, на обліку у Державній службі зайнятості з приводу безробіття також не перебуває, суд приходить до висновку про його можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній донці на період її навчання в розмірі 500,00 грн. щомісячно.

При цьому, суд критично ставиться до пояснень відповідача щодо неможливості офіційного працевлаштування, оскільки доказів цього суду не надано, як і не надано довідки МСЕК про неможливість виконувати певні види робіт за станом здоров'я і не можливість працевлаштування через певні фізичні вади. Крім того, згідно дублікату трудової книжки відповідача, яка надана ним на підтвердження свого безробіття, останній запис, якій вона містить, про звільнення і датований 31 липня 1996 року, що, на думку суду, свідчить про небажання ОСОБА_2 офіційно працевлаштуватися. Також, суд зважує і на пояснення в судовому засіданні відповідача про те, що він був звільнений з АН "Инвест-Днепр" влітку 2015 року, однак дублікат трудової книжки не містить записів про прийняття на роботу та звільнення.

Визначаючи розмір аліментів на утримання ОСОБА_3, суд виходить з того, що належних та допустимих доказів того, що відповідач працює будь-де і, зокрема, в АН "Инвест-Днепр" позивачем суду не надано, проте немає підстав вважати, що він не може надавати матеріальну допомогу донці, яка продовжує навчання.

Вирішуючи питання про можливість відповідача сплачувати аліменти та їх розмір, суд враховує відсутність інших осіб на його утриманні та не приймає до уваги пояснення останнього про те, що він проживає цивільним шлюбом із жінкою та її малолітньою дитиною, оскільки доказів цього суду не надано. А надані відповідачем копія свідоцтва про народження ОСОБА_7 та копія паспорта громадянина України ОСОБА_8, не підтверджують їх спільного проживання з відповідачем та їх утримання ним.

Також, суд бере до уваги пояснення в судовому засіданні відповідача про можливість надання ним матеріальної допомоги донці у разі її навчання на території України. А посилання відповідача на виїзд доньки за кордон для навчання обманним шляхом без його згоди, не можуть бути підставою для відмови у позові, оскільки зводяться до незгоди відповідача з рішенням суду від 26 серпня 2014 року.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково і стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання, на користь позивача в розмірі 500,00 грн. до досягнення донькою 23 років за умови її навчання, починаючи стягнення з 29 липня 2015 року, тобто після досягнення нею повноліття.

Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 243 гривні 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який народився в с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, аліменти у розмірі 500 гривень щомісяця на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до закінчення нею навчання у Люблінському Католицькому ОСОБА_5 ОСОБА_6, тобто до 30 вересня 2017 року, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, починаючи стягнення з 29 липня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а особами відсутніми в судовому засіданні - з наступного за днем вручення його копії.

Суддя Г.Є. Майна