З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"28" вересня 2015 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Саландяк О.Я.
секретаря Буги Р.М.,
за участі позивачки ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, -
ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 із позовом про стягнення коштів за договором позики, мотивуючи його тим, що відповідно до розписки відповідач 11.03.2015 р. позичив у неї 5000 грн., які зобов'язався повернути строком до 11.06.2015 р., але до даного часу борг не повернув. При неодноразових зверненнях до відповідача із проханням повернути кошти, останній обіцяє, що поверне кошти, однак цього не робить. Тобто відповідач свої зобов'язання щодо повернення боргу не виконує, а тому вона вимушена звернутися до суду із даним позовом та просить стягнути з відповідача кошти в сумі 5000 грн. за договором позики, судові витрати у виді судового збору у сумі 243,60 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 500 грн.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала за викладених в позовній заяві обставин, пояснила, що відповідач пошкодив належний їй ноутбук та з метою ремонту вона йому позичила також 1500 грн. на його ремонт. В березні 2015 року вони досягли домовленості, що в разі неповернення робочого ноутбука, відповідач поверне їй кошти, куди входить вартість та ремонт ноутбука в загальній сумі 5000 грн., які мав повернути до 11.06.2015 року. Після настання строку повернення коштів позивачка неодноразово усно зверталась до ОСОБА_2 із вимогою повернути борг, однак останній від боргу не відмовляється, проте і коштів не повертає, мотивуючи їх відсутністю, тому позивачка звернулась за допомогою до адвоката та із вказаним позовом до суду, який просить задовольнити, щоб вона могла через виконавчу службу звернутись за примусовим виконанням рішення суду. Не заперечила проти винесення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та завчасно телефонограмою та поштовим зв»язком за місцем реєстрації (а.с. 21, 23), заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи у його відсутність не надав, поважності причин неявки суду не повідомив, позов не оспорив.
Згідно ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Особи, які беруть участь у справі можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Таким чином відповідач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, свій обов'язок повідомити суд про причини неявки у судове засідання, передбачений ч. 2 ст. 77 ЦПК України не виконав, позов не оспорив.
Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 169 ЦПК України не вбачається.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи не заперечила позивач, про що заявила суду.
Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що згідно з оригіналом розписки (а.с. 22) 11.03.2015 р. ОСОБА_2 дав розписку про те, що він отримав у борг від ОСОБА_1 5000 грн. у термін до 11.06.2015 р.
В установлений строк відповідач ОСОБА_2 не виконав своє зобов`язання.
Встановлені обставини регулюються Цивільним кодексом України.
Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.
Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України)
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
За змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобовязанням її повернення), так і дати її отримання.
Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.509 ЦК України між сторонами виникло зобов'язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Статтею 530 ЦК України визначено, що зобов'язання підлягає виконанню у встановлений ним строк.
Якщо боржник не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч.1 ст. 612 ЦК України він вважається таким, що прострочив виконання взятого на себе зобов'язання.
Таким чином суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтований, доведений позивачем, а тому він підлягає задоволенню в частині стягнення коштів за договором позики.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, документально підтверджені судові витрати у виді судового збору (а.с.1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.
Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 500 грн. (а.с. 7, 8), то в даній частині позов не підлягає задоволенню.
Ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» № 4191 від 20.12.2011 року, який набрав чинності з 1 січня 2012 року передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.
Адвокат Височанська А.В. у судовому засіданні правову допомогу позивачці не надавала, розрахунку розміру та витраченого часу на вчинені окремі процесуальні дії поза судовим засіданням суду не надала, тобто суд позбавлений можливості самостійно здійснити обрахунок розміру витрат на правову допомогу, надану позивачці, а тому в цій частині в задоволенні позову слід відмовити у зв»язку із його неогрунтованістю та недоведеністю.
Відповідно до ст.ст. 11, 15, 207, 509, 510 ч.1, 526, 527, 530, 610, 612, 625 ч.1, 626, 631, 1046, 1047, 1049 ЦК України, керуючись, ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57, 60, 61, 88, 212-215, 294, 224-226 ЦПК України суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1, проживаючого в АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, і.н. НОМЕР_1, 5000 ( п'ять тисяч ) грн. боргу за договором позики, 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору.
В решті позову - відмовити.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яку може він може подати протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя
Суддя