АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22ц/791/239/15 Доповідач: Чиркова К.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року серпня місяця 25 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Чиркової К.Г.

Суддів: Пузанової Л.В.

ОСОБА_1

при секретарі: Гурові Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, правонаступником якого є ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 18 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, правонаступником якого є ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення, посилаючись на те, що вони є співвласниками житлового будинку № 51-а, розташованого по вул. Котовського, у м. Херсоні, у 2008 році відповідач за згодою ОСОБА_2 та без погодження інших співвласників надав дозвіл ОСОБА_6 на тимчасове вселення до житлового будинку та його реєстрацію за цією адресою.

Враховуючи, що відповідач вселився та зареєструвався у належному їм на праві спільної часткової власності житловому будинку без їх згоди і на теперішній час у них виникла потреба у використанні житлового будинку для власних потреб, позивачі просили усунути перешкоди в користуванні житловим будинком, шляхом виселення ОСОБА_6 без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 18 листопада 2014 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3, правонаступником якого є ОСОБА_4, ОСОБА_5 просять рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та нормам матеріального права.

Зокрема, суд не врахував, що відповідач не є членом сімї співвласників житлового будинку та без відповідних правових підстав вселився і зареєструвався у житловому будинку, а тому підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_6 її доводів не визнав, рішення суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 15.07.2008 року після смерті померлої ОСОБА_7 - ОСОБА_2 належить 46/100 частин житлового будинку, ОСОБА_3 46/100 частин житлового будинку, ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право на спадщину від 09.12.2011 року належить 46/300 частини житлового будинку, розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Котовського, 51-а (а.с. 11-19).

Зазначений житловий будинок між співвласниками розділений у натурі не був, у вказаному будинку постійно проживав і проживає ОСОБА_2.

У 2008 році відповідач ОСОБА_6 з дозволу ОСОБА_2М вселився до житлового будинку, зареєструвався у спірному будинку та проживає в ньому зі згоди ОСОБА_2

Під час розгляду справи, в тому числі в апеляційному порядку встановлено, що позивачі - ОСОБА_5, ОСОБА_3, правонаступником якого є ОСОБА_4 на час вселення відповідача до житлового будинку та на теперішній час у спірному будинку не проживають, спірний житловий будинок між співвласниками відповідно до належних їм часток не поділений в натурі, а матеріали справи не містять і на такі обставини позивачі не посилалися, і такі судом не встановлені, що ОСОБА_8, який вселився і проживає в житловому будинку, у визначеній ОСОБА_2 жилій кімнаті, на правах наймача, порушує права співвласників, чи створює їм перешкоди у здійсненні своїх прав.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки правовою підставою для задоволення позову є встановлення факту порушення прав власника і об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами доказів та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містять, в ході розгляду справи в апеляційному порядку апелянти, також не навели таких обставин.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що суд не врахував, що відповідач не є членом сімї співвласників житлового будинку та без відповідних правових підстав вселився і зареєструвався у житловому будинку, який необхідний їм для проживання, позбавленні правового обґрунтування, оскільки в ході розгляду справи в апеляційному порядку позивач ОСОБА_2 підтвердив, що ОСОБА_9 вселився у належну йому частину житлового будинку з його дозволу на правах наймача та сплачує комунальні платежі.

Відповідно до ч.3 ст.168 ЖК Української РСР договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сімї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяця.

У матеріалах справи відсутні відомості про попередження ОСОБА_6 про наступне розірвання договору найму і на такі підстави позову позивачі не послалися.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303,307, 308,315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, правонаступником якого є ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилили.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 18 листопада 2014року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: