Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Авалян Н.М.
Справа № 431/4157/14-ц
Провадження № 22ц/782/295/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого - судді Авалян Н.М.

суддів Коротких О.Г., Малієнко Н.В.

при секретарі Коротенку С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» про розірвання договору та стягнення заборгованості за договором з апеляційною скаргою Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 17 квітня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА :

Позивач звернувся до суду 19 грудня 2014 року з вказаним позовом, в якому просив розірвати договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 09 квітня 2014 року та стягнути борг за вказаним договором у розмірі 55 432,19 грн., який складається із суму внеску (вкладу) та суми нарахованих, але не сплачених процентів за користування внеском (вкладом).

Рішенням, що оскаржується, суд задовольнив позов. Розірвав договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок №1033, укладений 09 квітня 2014 року між ОСОБА_2 та КС «Імперіал ЛТД». Стягнув з КС «Імперіал ЛТД» на користь ОСОБА_2 суму неповерненого вкладу та нарахованих процентів у розмірі 55 432,19 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апелянт посилається на те, що суд помилково не застосував до правовідносин сторін правило ст.617 ЦК України, якою передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталось внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідач вважає, що підставою для звільнення його від відповідальності повернути позивачу депозит з нарахованими процентами є наступні обставини: девальвація національної грошової одиниці - гривні; військовий конфлікт, який відбувається на території Луганської області та загроза розповсюдження військового конфлікту на територію м.Старобільска Луганської області.

В судове засідання позивач та його представник, а також представник відповідача не з'явились. Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

Позивачем представлені письмові заперечення проти апеляційної скарги, в яких він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на те, що обставини справи досліджені повно та об'єктивно, висновки суду відповідають нормам матеріального права, а при розгляді справи норми процесуального права судом порушені не були.

Представником позивача ОСОБА_3 до початку судового засідання подана заява про розгляд справи у її відсутності.

Представником відповідача ОСОБА_4 до початку судового засідання подана заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з його зайнятістю в іншому судовому засіданні в суді м. Києва.

Колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України, а клопотання представника відповідача таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з вимог ч.3 ст.27, ст.303-1 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Апеляційне провадження в порядку ст.318 ЦПК України відкрито 04 червня 2015 року.

Визначений ст. 303-1 ЦПК України двохмісячний строк розгляду апеляційної скарги спливає 4 серпня 2015 року.

Справа призначалася до розгляду на 15 червня 2015 року, 01 липня 2015 року.

Кожного разу до початку судового засідання відповідач подавав заяви про відкладення розгляду справу в зв'язку з неможливістю забезпечити участь свого представника в судовому засіданні. Ці клопотання двічі були задоволені судом. Третє звернення представника відповідача про відкладення судового засідання колегія суддів розцінює як зловживання відповідачем своїми процесуальними правами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та надавши оцінку правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Рішення суду оскаржується апелянтом тільки в частині задоволення позову про стягнення сум за договором. В частині задоволення позову про розірвання договору рішення суду не оскаржується, а тому апеляційний суд не перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в зазначеній частині.

Судом встановлені наступні факти, які визнаються сторонами та підтверджені матеріалами справи.

09 квітня 2014 року сторони уклали договір №1033 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до якого ОСОБА_2 зробив внесок на депозитний рахунок у розмірі 70 000 грн. на строк до 31 травня 2016 року, а КС «Імперіал ЛТД» зобов'язалась повернути вказані кошти та сплатити проценти у розмірі 30% річних, нараховуючи та сплачуючи проценти щомісячно.

Відповідно до п. 1.1 Договору позивач вніс внесок (вклад) члена КС «Імперіал ЛТД» на депозитний рахунок спілки, а відповідач прийняв внесок на умовах строковості, зворотності та платності. Так на виконання п. 1.1 Договору № 1033 він вніс кошти у сумі 70 000 грн. готівкою в касу спілки.

Договором сторони передбачили також право вкладника на дострокове повернення вкладу (п.3.3.1).

У випадку дострокового розірвання цього договору з ініціативи вкладника спілка здійснює перерахунок суми нарахованих процентів на внесок вкладника за ставкою 10% річних за фактичний строк користування внеском. При цьому різниця між нарахованими за ставкою 10% річних та нарахованими і фактично сплаченими за ставкою 30% на підставі здійсненого спілкою перерахунку повертається спілці вкладником в день повернення внеску (п.2.3).

10 травня 2014 року позивач звернувся з заявою до відповідача про дострокове розірвання договору та повернення вкладу.

Після цього сторони двічі вносили зміни до договору, уклавши додаткові договори про зміну строків повернення вкладу та його розміру: перший - 17 вересня 2014 року, за умовами якого вкладник вносить вклад у розмірі 59 432,19 грн. на строк з 17 вересня 2014 року до 30 вересня 2014 року; другий - 27 жовтня 2014, за умовами якого вкладник вносить вклад у розмірі 55 432,19 грн. на строк з 27 жовтня 2014 року по 31 жовтня 2014 року.

КС «Імперіал ЛТД» лише частково виконала зобов'язання повернути вклад з нарахованими процентами і на момент вирішення справи позивачу не повернуто кошти з нарахованими процентами в розмірі 55 432,19 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача вклад та нараховані проценти по вкладу як невиконане належним чином зобов'язання за договором. До правовідносин сторін суд застосував загальні норми цивільного законодавства, які регулюють правовідношення по виконанню цивільно-правових зобов'язань, а також спеціальні норми, які регулюють правовідношення між кредитною спілкою та її членами - ст.ст.526, 530, 536, 615, 610, 611, 612, 625, 626, 629, 1058, 1060 ЦК України, ст.ст.21, 23 Закону України «Про кредитні спілки».

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи, а також нормам матеріального права, при цьому судом дотримані норми процесуального права.

Разом з тим, помилковим є посилання суду на вимоги ч.2 ст.625 ЦК України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зазначена норма матеріального права не підлягає застосуванню до правовідносин сторін, оскільки позивачем не заявлялись вимоги про стягнення боргу за договором з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Однак, ця помилка є формальною та не призвела до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, виходячи з наступного.

Договором сторони не передбачили обставини, за яких сторона звільняється від відповідальності за невиконання договірних зобов'язань.

Підстави для звільнення від відповідальності визначені в ст.617 ЦК України, якою передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Застосування цієї норми передбачає існування лише випадку або непереборної сили, до яких не відноситься девальвація грошової одиниці та проведення антитерористичної операції в окремих районах Луганської та Донецької областей, тобто підставою застосування цього закону є інші обставини ніж ті, що зазначив апелянт.

Тим більше, що в ст.617 ЦК України прямо зазначено, що не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Отже, підстав для зміни чи скасування рішення суду шкоди колегія суддів не вбачає.

Підсумовуючи наведене, керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, 315, 317, 319, 323-325, 327 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» відхилити.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 17 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції - Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді: