Суддя Лігус С. М.
Справа № 644/8426/14-ц
Провадження № 2/644/385/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Лігус С.М.

при секретарі Дяченко А.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника третьої особи ТОВ «Екотекх А» - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, повного товариства «ОСОБА_5 та ОСОБА_4В.», треті особи: ПАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_1», ТОВ «Екотех А», про визнання частково недійсним договору повного товариства,

В С Т А Н О В И В:

21 серпня 2014 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з зазначеним позовом, який надалі було уточнено (а.с.110), де вказала, що сторонами під час шлюбу було спільно набуте майно: нежитлова будівля літ. «А-2», загальною площею 2044,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Верстатобудівна, 4, яка є основною складовою джерела сімейного доходу сторін. У подальшому позивач дізналася, що 18 березня 2013 року її чоловік відповідач ОСОБА_4, без її відому та згоди, на свій розсуд, уклав з іншими особами договір повного товариства «ОСОБА_5 та ОСОБА_4В.», діяльність якого призвела до виникнення сумнівних боргових зобовязань і враховуючи той факт, що учасники повного товариства проводять спільну підприємницьку діяльність та солідарно несуть додаткову (субсидіарну) відповідальність за зобов'язаннями товариства усім своїм майном, в тому числі і спільним сумісним, то сімї сторін було нанесено значну матеріальну шкоду. Таким чином, укладаючи договір повного товариства без погодження з дружиною, відповідач ОСОБА_4 діяв в супереч інтересам сімї. 14.10.2013 року Господарським судом Харківської області товариство було визнано банкрутом відкрито ліквідаційну процедуру. У процедурі банкрутства було помилково включено ліквідаційної маси майно чоловіка, як одного з учасників товариства, а саме вищевказана будівля, що є спільним майном подружжя.

Надалі, 22.11.2013 року між ліквідатором ПТ «ОСОБА_4 та ОСОБА_5В.» та третіми особами було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна. Враховуючи той факт, що відповідач є позичальником за Генеральною кредитною угодою №07-01-88-08. а позивач є його поручителем, і спільна будівля сторін була передана в іпотеку AT "ОСОБА_6 банк ОСОБА_1", то позивач протиправно залишилася без майна та зі значними зобовязаннями перед зазначеним банком. Позивач вважає, що відповідач не мав права ставати засновником повного товариства без її згоди, так як засновники такого товариства відповідають за зобовязаннями всім своїм майном, а майно ОСОБА_4 є спільним з його дружиною - ОСОБА_3, яка згоди на розпорядження таким чином спільним майном не надавала. Позивач просить суд на підставі ст.215 Цивільного Кодексу України визнати недійсним договір повного товариства «ОСОБА_5 та ОСОБА_4В.» у частині включення ОСОБА_4 до числа засновників.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала.

Представник третьої особи ТОВ «Екотекх А» , яку суд залучив до участі у справі, в судовому засіданні з позовом не згоден, вважаючи його безпідставним.

Інщі учасники справи в судове засідання не зявилися повідомлялися належним чином , причин неявки суду не повідомили. Суд ухвалив слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши представника позивача, представника третьої особи, перевіривши обставини справи, дослідивши матеріали справи та надані докази,суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 61 Сімейного Кодексу України обєктом спільної сумісної власності

може бути майно, за винятком виключеного,з цивільного обороту, а також,є заробітна плат; стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

З позовної заяви вбачається, що підставою звернення позивача ОСОБА_3 до суду є порушення її права на спільне майно подружжя, а саме нежитлову будівлю літ. «А-2», загальною площею 2044,2 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Верстатобудівна, 4.

Між тим позивач не ставить позовних вимог що до зазначеної нежитлової будівлі та її не вказано предметом спору за зазначеним позовом.

Між тим позивач просить визнати частково недійсним договір повного товариства «ОСОБА_5 та ОСОБА_4В.» відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, де зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3,5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до розділів 2, 3 оскаржуваного договору його ціллю та предметом є господарська підприємницька діяльність та прибуток від неї. (а.с.134-143).

Відповідно до ч.3 ст.61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.3 ст.11, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено суду, що договір повного товариства «ОСОБА_5 та ОСОБА_4В.» було складено в порушення вимог ст.203 Цивільного Кодексу України, та що зазначений договором, який має ціллю господарську діяльність було порушено права позивача, а також, що зазначений договір було укладено не в інтересах сімї.

Крім того, визнання судом частково недійсним договору повного товариства є втручанні в його господарську діяльність.

Керуючись ст.ст. 16, 215. ЦК України, ст.ст.61,63 СК України, ст.ст. ст. 10, 11, 15, 60, 81, 88, 209, 212, 214-215, 197 ЦПК суд,

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, повного товариства «ОСОБА_5 та ОСОБА_4В.», треті особи: ПАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_1», ТОВ «Екотех А» , про визнання недійсним договору повного товариства «ОСОБА_5 та ОСОБА_4В.» у частині включення ОСОБА_4 до числа засновників відмовити.

Рішення підлягає оскарженню до апеляційного суду Харківської області через районний суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня оголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: С.М. Лігус