провадження № 2-о/756/325/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Маринченко М.М.,

народних засідателів Семко Т.І.,

Симоненка В.В.,

при секретарі Приголовкіну В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за заявою Київського міського протитуберкульозного диспансеру №1 про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу ОСОБА_2,

встановив:

05 жовтня 2015 року заявник звернувся до суду з заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до протитуберкульозного закладу.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 хворий на стійку, заразну форму туберкульозу та становить загрозу розповсюдження цієї хвороби, проте відмовляється від проходження необхідного курсу лікування, тому він підлягає примусовій госпіталізації.

Оскільки ОСОБА_2 порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, заявник просить суд ухвалити рішення, яким примусово госпіталізувати ОСОБА_2 до Київського міського протитуберкульозного диспансеру №1 на строк три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

У судовому засіданні представник заявника заяву підтримала. Зазначила, що ОСОБА_2 хворіє на стійку, заразну форму туберкульозу, потребує тривалого лікування в стаціонарі, проте 16 вересня 2015 року самовільно залишив стаціонар, не закінчивши курс лікування. Він становить загрозу розповсюдження цієї хвороби, але відмовляється від лікування та до диспансеру, не дивлячись на неодноразові виклики, не з'являється.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 ЦПК України заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не викликався, оскільки за даними протитуберкульозного закладу він становить загрозу розповсюдження туберкульозу.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

У відповідності до положень частини 1 статті 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» туберкульоз - це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Хворий на заразну форму туберкульозу - хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 хворий на заразну форму туберкульозу, перебуває на диспансерному обліку з 04.04.2006 року та становить загрозу розповсюдження цієї хвороби.

Положеннями ч. 3 ст. 20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» на хворих на туберкульоз та інфікованих мікобактеріями туберкульозу покладено обов'язки дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму.

За приписами ч. 1 ст. 11 Закону у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих.

У судовому засіданні представник заявника підтвердила, що ОСОБА_2 необхідно отримати стаціонарне лікування від туберкульозу, проте він відмовляється від його проходження, порушуючи протиепідемічний режим.

Згідно з висновком центральної лікарської консультативної комісії Київського міського протитуберкульозного диспансеру №1 від 29 вересня 2015 року №30/714 ОСОБА_2 підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу на строк три місяці.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, ОСОБА_2 підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу.

За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити заяву Київського міського протитуберкульозного диспансеру №1, примусово госпіталізувати ОСОБА_2 до Київського міського протитуберкульозного диспансеру №1 на строк, необхідний для лікування, але не більше трьох місяців, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

Відповідно до норми п. 7 ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 286 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 208, 212-215, 285, 286 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву Київського міського протитуберкульозного диспансеру №1 про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 до протитуберкульозного закладу задовольнити.

Примусово госпіталізувати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Київського міського протитуберкульозного диспансеру №1 (м. Київ, вул. Автозаводська, 68) на строк, необхідний для лікування, але не більше трьох місяців, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М.Маринченко

Народні засідателі Т.І. Семко

В.В. Симоненко