Номер провадження: 22-ц/785/3188/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Гончаренко В.М., Калараш А.А.

з участю секретаря Абалдової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до обслуговуючого кооперативу «Житлове об»єднання «Цементник» про встановлення факту відсутності права, забов»язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 29 січня 2015 року,

встановила:

В вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі договору від 1 березня 2004 року, укладеного з товариством з обмеженою відповідальністю «Цемент», вона користується житловою площею в кімнаті №8 гуртожитку, розташованого по провулку Хуторському, 6/2 в м.Одесі. Житлово-комунальне обслуговування цього будинку та будинку №6/1 здійснює відповідач, у якого відсутні повноваження на це.

Позивачка просила:

- визнати відсутність у відповідача права обслуговувати житлові будинки №№6/2, 6/1 по провулку Хуторському в м.Одесі та відсутність права стягувати плату з мешканців гуртожитків;

- заборонити відповідачу обслуговувати житлові будинки та нараховувати плату за проживання мешканцям цих гуртожитків;

- забов»язати відповідача передати житлові будинки гуртожитків у власність територіальної громади м.Одеси.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 29 січня 2015 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачки ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та доводи заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.215 ЦПК України однією зі складових частин рішення суду є його мотивувальна частина із зазначенням:

встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин;

мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти;

чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким;

назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався;

Суд першої інстанції в порушення зазначених вимог процесуального закону не навів мотивів, з яких він відмовив в позові.

З матеріалів справи вбачається, що 1 березня 2004 року між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Цемент» укладений договір користування житловою площею в кімнаті №8 гуртожитку, розташованого по провулку Хуторському, 6/2 в м.Одесі.

З 2010 року по теперішній час власником будинку гуртожитку №6/2 та сусіднього будинку №6/1 є обслуговуючий кооператив «Житлове обєднання «Цементник», який здійснює експлуатацію та житлово-комунальне обслуговування цих будинків.

Рішенням господарського суду Одеської області від 03.03.2010 року у справі №20/5-10-453 за обслуговуючим кооперативом «Житлове обєднання «Цементник» було визнано право власності на будівлі гуртожитків, що розташовані за адресою: м.Одеса, провулок Хуторський №6/1 та №6/2.

На підставі вказаного судового рішення комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» були прийняті рішення від 23.04.2010 року про державну реєстрацію за обслуговуючим кооперативом «Житлове обєднання «Цементник» прав власності на будівлі гуртожитків.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.06.2014 року рішення господарського суду Одеської області від 03.03.2010 року у справі №20/5-10-453 було скасовано, а позов обслуговуючого кооперативу «Житлове обєднання «Цементник» - залишено без розгляду. Зазначена постанова набрала законної сили 04.06.2014 року.

Питання про скасування державної реєстрації права власності на гуртожитки за обслуговуючим кооперативом «Житлове обєднання «Цементник» неодноразово розглядалося адміністративними судами. На теперішній час державна реєстрації права власності не скасована, оскільки постанова Окружного адміністративного суду від 7 квітня 2015 року, якою зобовязано реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції внести запис про скасування державної реєстрації прав власності на гуртожитки, не набрала законної сили, оскільки оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» одною з підстав державної реєстрації права власності є рішення суду, що набрало законної сили.

Частина 1 статті 2 цього Закону визначає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За вимогами частини 1 статті 3 Закону державна реєстрація прав є обов»язковою, а частина 3 цієї статті передбачає, що права на нерухоме майно, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїи майном на власний розсуд.

Позовні вимоги ОСОБА_2 ґрунтуються на тому, що обслуговуючий кооператив «Житлове обєднання «Цементник» не має право обслуговувати житлові будинки гуртожитків, оскільки не є власником цих будинків. Однак з зазначених обставин вбачається, що на теперішній час державна реєстрації права власності не скасована.

З 2010 року по теперішній час власником будинків гуртожитків є обслуговуючий кооператив «Житлове обєднання «Цементник», який здійснює експлуатацію та житлово-комунальне обслуговування цих будинків.

Відповідно до статуту обслуговуючий кооператив «Житлове обєднання «Цементник» створений засновниками для надання житлово-комунальних послуг, які він надає мешканцям гуртожитків.

Позивачкою відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України не надано доказів укладення договору з кооперативом відносно житлової площі в кімнаті №8 гуртожитку, користування цією площею, та порушення кооперативом її житлових прав. З паспорту позивачці вбачається, що з 20.11.3013року вона зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги ОСОБА_2 відносно всіх мешканців гуртожитків, в тому числі будинку №6/1, є безпідставними, заявлені від імені мешканців гуртожитків без відповідних повноважень, а тому задоволенню не підлягають.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції не наведені мотиви відмови в позові, судом не правильно застосовані норми матеріального та порушені норми процесуального права, тому рішення суду на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові з викладених мотивів.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3, 4, 314 ч.2 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 29 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до обслуговуючого кооперативу «Житлове об»єднання «Цементник» про встановлення факту відсутності права, забов»язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

ОСОБА_3

ОСОБА_4