Справа № 202/6675/15-ц
Провадження № 2/202/4278/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 серпня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Мороза В.П.

при секретарі Овечко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов?язння вчинити певні дії та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобов?язння вчинити певні дії та визнання права власності.

В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач просила суд зобов?язати відповідача ОСОБА_2 повернути їй оригінали правовстановлюючих документів; визнати за нею право власності на квартиру № 27, що розташована в будинку № 1 по вул. Мечникова в м. Дніпропетровську.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала, на його задоволенні наполягала, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд , вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 13.10.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 продали позивачу ОСОБА_1 квартиру № 27, котра розташована у будинку № 1 по вул. Мечникова в м. Дніпропетровську.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 13.10.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 продали позивачу ОСОБА_1 квартиру № 26, котра розташована у будинку № 1 по вул. Мечникова в м. Дніпропетровську.

В подальшому позивачем після придбання було проведено реконструкцію зазначених квартир та обєднано квартири № 26 та № 27 в квартиру № 27.

Між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено угоду в усній формі, відповідно до якої, ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання щодо оформлення права власності на ОСОБА_1 на квартиру № 27, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Мечникова, 1.

Позивач у свою чергу передала відповідачу ОСОБА_2 відповідні правовстановлюючі документи та грошову суму у розмірі 5 000,00 грн.

Однак, відповідач ОСОБА_2 зобовязання не виконує, від зустрічей з позивачем уникає та оспорює право власності на спірну квартиру.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться

У відповідності з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Згідно до ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання права власності є законними та обґрунтованими, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів щодо зобов?язання відповідача, тому в цій частині необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 319, 509, 526, ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов?язння вчинити певні дії та визнання права власності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 27, що розташована в будинку № 1 по вул. Мечникова в м. Дніпропетровську літ. А-4, та складається з: 1- коридор, площею 9,8 кв.м.; 2 кухня-їдальня, площею 23,5 кв.м.; 3 житлова, площею 6,5 кв.м.; 4 житлова, площею 17,3 кв.м.; 5 ванна, площею 3,5 кв.м.; 6 житлова, площею 20,8 кв.м.; 7 коридор, площею, 7,8 кв.м.; 8 туалет, площею 2,1 кв.м.; 9 шафа, площею 0,7 кв.м.; І балкон, площею, 1,0 кв.м.; ІІ балкон, площею 1,0 кв.м., разом по квартирі № 27 загальна площа 94,0 кв.м., житлова площа 44,6 кв.м.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов?язння вчинити певні дії та визнання права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення апеляційної скарги.

Суддя: В.П. Мороз