"11" листопада 2015 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Сенаторов В . М .
при секретарі - Явнюк К. Р .
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
В обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 30.07.2014 року ОСОБА_2 в присутності двох свідків під розписку позичив у неї кошти у загальному розмірі 1000 доларів США, які зобовязався повернути в строк до 15.08.2014 року. Відповідач грошові кошти у встановлений строк не повернув, попрохав позивачку почекати ще деякий час.
12.11.2014 року ОСОБА_1 повторно направила ОСОБА_2 вимогу щодо повернення позиченої суми. Відповідач, будучи ознайомлений з вимогами, проти них не заперечив, однак до теперішнього часу свої зобовязання за договором позики не виконав, грошові кошти не повернув.
Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, надала суду оригінали розписки та вимоги для ознайомлення, прохала суд задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив.
Суд розглядає справу у відсутність відповідача відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до оригіналу розписки, 30.07.2014 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошову суму в еквіваленті 1000 доларів США, яку зобовязався повернути до 15.08.2014 року.
Як вбачається з листа про грошову заборгованість, направленому позивачкою відповідачу, ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_3 з вимогою про повернення грошової суми за договором позики від 30.07.2014 року. ОСОБА_2 з вимогою був ознайомлений, прототи неї не заперечував, про що свідчить його особистий напис на листі від 13.11.2014 року (а.с.4)
Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Враховуючи, що позивачкою у судовому засіданні предявлений для дослідження оригінал розписки від 30.07.2014 року, то є достатні підстави вважати, що відповідачем грошова сума, зазначена у розписці, не повернута позикодавцю.
Відповідно до частини 1 статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.
Разом із тим частина 2 статті 533 ЦК України передбачає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.
Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України).
Отже, незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобовязання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня.
Відповідно до абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 N 14, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Станом на 11.11.2015 року за офіційним курсом НБУ 100 доларів США = 2276,1335 грн.
Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 487, 20 грн.
Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214-215, 224, 226 ЦПК України, ст.ст. 533, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 10 днів з дня його отримання.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя -