печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1939/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гладун Х.А.

при секретарі Кулаковій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3, Приватне підприємство «Парк-отель Симеїз», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про тлумачення змісту правочину,

В С Т А Н О В И В :

представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просив, з урахуванням уточнених позовних вимог, ухвалити рішення про тлумачення змісту правочину, а саме: положень, які визначать обов'язки покупця по договору купівлі-продажу частки корпоративних прав Приватного підприємства «МЕР'ЄМ» від 20 грудня 2011 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, наступним чином: ОСОБА_6 на виконання умов договору купівлі-продажу частки корпоративних прав Приватного підприємства «МЕР'ЄМ» від 20 грудня 2011 року зобов'язався вчинити дії щодо:

- погашення заборгованості ОСОБА_1 перед АКИБ «Укрсиббанк», яка виникла відповідно до постанови №7030/13 від 31.01.2011 р. до 22.12.2011 р.;

- зняття арештів із ОСОБА_1 і поручителів по даному кредиту - ОСОБА_5, ОСОБА_4, шляхом погашення заборгованості ОСОБА_1 та поручителів ОСОБА_5, ОСОБА_4 по кредитному договору №СМ-8МЕООО/О38/2007 від 04.06.2007 р., який був укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1;

- виконання ОСОБА_2 або ПП «Парк - отель Симеїз» обов'язків щодо погашення заборгованості та зняття арештів не надає права на зворотну вимогу до солідарних боржників за кредитними зобов'язаннями.

Стягнути з відповідача на її користь суму сплаченого судового збору.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що сторони не можуть дійти згоди щодо змісту зобов'язань відповідача на користь позивача за договором купівлі-продажу частки корпоративних прав Приватного підприємства «МЕР'ЄМ» від 20.12.2011 року, укладеного між ними.

В судовому засіданні представник позивача доводи позовної заяви підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання, будучи належним чином повідомленими не з'явились..

Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Причини неявки інших учасників судового розгляду суду не відомі.

Заслухавши представника позивача, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що 20 грудня 2011 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу частки корпоративних прав, за умовами якого позивач як власник продала корпоративні права у розмірі 100% Приватного підприємства «МЕР'ЄМ» відповідачу за 1919196 грн., які за свідченням сторін продавець отримав від покупця повністю ще до підписання цього договору, та продавець не має до покупця претензій фінансового характеру.

Крім того, даний договір містить приписку, підписану сторонами правочину, про те, що покупець зобов'язується погасити заборгованість перед АКІБ «УкрСиббанк» згідно постанови №7030/13 від 31.01.2011 р. до 22.12.2011 р.; покупець зобов'язується зняти арешти на ОСОБА_1 і поручителів по даному кредиту - ОСОБА_5, ОСОБА_4

Відповідно до положень ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

При цьому, відповідно до змісту зазначеної норми тлумачення правочину може бути здійснене судом з метою встановлення точної волі сторін такого правочину та може мати місце тоді, коли його умови сформульовані таким чином, що допускають неоднозначне їх тлумачення, що у свою чергу, створює стороні перешкоди щодо належного їх виконання та коли правочин носить суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст.

Вказані вище зобов'язання позивач просить розтлумачити, посилаючись на те, що спір про тлумачення правочину виник в зв'язку з тим, що в провадженні Залізничного районного суду м. Сімферополя перебуває спір про стягнення з позивача та ОСОБА_4, ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ОСОБА_7 заборгованості, що виникла внаслідок відступлення ПП «МЕР'ЄМ» 100% контрольованого Відповідачем права вимоги повернення заборгованості, яка виникла внаслідок виконання цією юридичною особою рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя від 16.12.2009 р. по цивільній справі № 2-1996/2009.

Однак, дані обставини стороною позивача в належний спосіб не доведені.

З огляду на встановлені обставини слід дійти переконання про відсутність підстав для тлумачення змісту зобов'язань відповідача у спосіб, що просить позивач, виходячи з того, що вони є зрозумілими та додаткового тлумачення не потребують.

Також суд надає оцінку тій обставині, що з позовом про тлумачення змісту правочину позивач звернувся до суду після постановлення Ленінським районним судом м. Севастополя 14.05.2014 р. рішення про відмову в задоволенні її позову до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_8 про розірвання договору купівлі-продажу частки корпоративних прав від 20 грудня 2011 року на підставі невиконання відповідачем зобов'язань за вказаним договором, в тому числі з погашення заборгованості позивача та зняття арешту з майна позивача та третіх осіб. Даним рішенням встановлено факт належного виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань.

При цьому, ОСОБА_2 із заявами про роз'яснення умов договору або з повідомленням про те, що неможливість їх однозначного тлумачення перешкоджає йому виконати зобов'язання не звертався, а позивач вимоги про тлумачення змісту правочину фактично пред'явив в порядку незгоди з рішенням суду про відмову в задоволенні її позову до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_8 про розірвання договору купівлі-продажу частки корпоративних прав від 20 грудня 2011 року.

Таким чином, з огляду на обраний позивачем спосіб захисту, позов підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.. 213 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11, 15, 27, 31, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3, Приватне підприємство «Парк-отель Симеїз», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про тлумачення змісту правочину - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Х.А. Гладун