Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 314/1827/15-ц головуючий у 1-й інстанції Кіяшко В.О.
провадження № 22-ц/778/4665/15 суддя-доповідач Панкеєв О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухарь С.В., Панкеєва О.В.,

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про зміну розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2014 року з нього на користь ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 609 гривень щомісячно починаючи з 05.11.2014 року до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х років. На час ухвалення вказаного рішення з позивача ОСОБА_2 інших аліментів не утримувалось, але обставини змінилися, а саме рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.04.2015 року з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на її утримання у розмірі 400 гривень щомісячно починаючи з 16.03.2015 року.

Таким чином, у зв'язку з тим, що сума необхідних для сплати аліментів складає 1009 гривень на місяць, яка для нього є дуже великою, позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд зменшити розмір аліментів, які стягнуті на користь ОСОБА_3 до 200 гривень.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 червня 2015 року позов задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів на корись ОСОБА_3 на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначений за рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2014 року в твердій грошовій сумі в розмірі 609 гривень, починаючи з 05.11.2014 року та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, і стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили та до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

На зазначене рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2014 року (арк. с. 4) з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 609 гривень щомісячно починаючи з 05.11.2014 року до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х років. На час ухвалення вказаного рішення з позивача ОСОБА_2 інших аліментів не утримувалось.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.04.2015 року (арк. с. 5-6) з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на користь його матері ОСОБА_5 на її утримання у розмірі 400 гривень щомісячно починаючи з 16.03.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України суд може винести рішення, зокрема, про зменшення розміру аліментів внаслідок зміни матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти або особи, яка отримує аліменти та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За роз'ясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, виходив із того, що у позивача змінився майновий стан позивача, внаслідок того, що він не працює, а також на матір пенсіонерку, стягнуті аліменти в розмірі 400 гривень , суд вирішив, що стягувані з нього аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2014 року підлягають зменшенню до 400 гривень на місяць, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили та до закінчення ОСОБА_4 навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х років.

Зменьшуючи розмір аліментів до 400 гривень на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 у зв'язку із навчанням, суд виходив із того, що вже після стягнення з ОСОБА_2 аліментів в сумі 609грн. на утримання його доньки, при розгляді позову його матері він беззаперечно стверджував, що має матеріальну можливість суму сплачувати аліменти матері в розмірі 400 грн., отже і вказану суму позивач в змозі сплачувати на утримання своєї доньки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

В апеляційній скарзі зазначається, що донька навчається на платній основі, загальна вартість послуг складає 4000 гривень, яку сплачує відповідач , який має достатньо коштів для оплати навчання для оплати навчання доньки.

За вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Між тим, за доводами апеляційної скарги позивач перекладає обов'язок утримувати дитину, яка потребує допомоги у зв'язку із навчанням лише на матір.

Доводи ОСОБА_2 проте, що він не може надавати допомогу доньці у розмірі 400 гривень не приймаються колегією судів, оскільки позивач посилається на обставини , що він перебував у центрі зайнятості у 2005-2006 роках, а в 2014 році він мав закритий перелом правої руки, які були до ухвалення рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2014 року, яким були стягнуті аліменти, а підставами для зміни розміру аліментів за змістом ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, після ухвалення цього рішення. Обставини на які посилається позивач мали бути враховані рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2014 року, і є підставою для оскарження цього рішення, ані зміни аліментів.

Оскільки ОСОБА_2 не наводить доказів, які підтверджують обставини змін йогоматеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я, після ухвалення рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2014 року, яким були стягнуті аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 у зв'язку із навчанням, не наводить доказів про свій матеріальний стан, колегія судів не вбачає підстав для скасування або зміни рішення суду, яким зменшені аліменти до 400 гривень.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо необхідності зменшення розміру аліментів до 200 гривень не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, а тому рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права і підстав для його скасування або зміни , колегія судів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 червня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді