Провадження № 2/161/3479/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повторне заочне)

06 серпня 2015 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

з участю секретаря Лукашевич І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» в особі Волинської регіональної дирекції (далі- ПАТ «Страхова компанія «Країна») про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

25лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ПАТ «Страхова компанія «Країна» в особі Волинської регіональної дирекції про стягнення страхового відшкодування.

Вказує, що 02 вересня 2014 року о 20 год. 20 хв. на території готелю «Профспілковий» по пр. Відродження у м. Луцьку, його автомобілю Honda, було завдано механічних пошкодження іншим транспортним засобом Volkswagen Transporter, д.р.н. АС8178АР, під керуванням ОСОБА_2, а сама ДТП сталась з вини останнього. ОСОБА_2 визнаючи свою вину повідомив що його цивільно-правова відповідальність застрахована в СК «Країна», та спільно ними було складено повідомлення про настання ДТП.

04 вересня 2014 року він звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Від представників відповідача йому стало відомо, що страховою компанією було проведено експертну оцінку щодо визначення вартості матеріального збитку за фактом пошкодження його транспортного засобу, згідно якої розмір збитку становить 5304,19 грн. 16 вересня 2014 року він звернувся до відповідача із заявою про надання копії вищевказаної експертної оцінки, для зясування обставин обгрунтованості визначення суми до виплати в розмірі 4420,16 грн. У звязку із тим, що в усному порядку йому було відмовлено в ознайомленні та наданні копій звіту про незалежну оцінку визначення вартості матеріального збитку, складеного на замовлення СК «Країна», 17 вересня 2014 року він повідомив відповідача про проведення оцінки транспортного засобу, про місце, дату та час огляду пошкодженого транспорту в результаті ДТП від 02 вересня 2014 року та попросив направити їхнього представника, для проведення обєктивної та незалежної оцінки вартості матеріального збитку, однак представники відповідача не зявилися.

Зазначає, що згідно звіту № 221/14 про оцінку автомобіля від 30 вересня 2014 року розмір матеріального збитку складав 9150,72 грн., що значно відрізняється від розміру, що визначений був експертом страхової компанії. 17 жовтня 2014 року він повторно звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, а 14 листопада 2014 року відповідачем було проведено виплату страхового відшкодування в сумі 3420,16 грн. 01 грудня 2014 року ним було проведено ремонт транспортного засобу вартістю 12800 грн. 05 січня 2015 року ним повторно було направлено вимогу відповідачу про здійснення виплати страхового відшкодування в повному розмірі, однак останній заяву проігнорував.

Просить стягнути із ПАТ «Страхова компанія «Країна» на свою користь 10379,84 грн. страхового відшкодування та стягнути із відповідача судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, подала на адресу суду заяву, якою просила розгляд справи проводити за її відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечила, позовні вимоги підтримала повністю.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав на адресу суду клопотання, просив справу слухати у відсутності представника ПАТ «СК «Країна». Із письмових заперечень представника відповідача вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає та просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю із врахуванням того, що в присутності позивача було оглянуто пошкоджений транспортний засіб Honda, д.р.н. АС7117ВВ та складено акт огляду транспортного засобу від 05 вересня 2014 року, на якому наявний підпис ОСОБА_1 В той же час, позивач без згоди відповідача не мав права проводити автотоварознавче дослідження. Вказує, що при обрахунку розміру завданих збитків було взято до уваги звіт про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу № 9106 від 19 вересня 2014 року, який був складений ТОВ «Експертум - Аве», в особі незалежного оцінювача ОСОБА_4, та відповідно до якого розмір збитку становить 5304,19 грн. з урахуванням ПДВ. Крім того, із вказаної суми було відраховано франшизу в розмірі 1000 грн., та ПДВ в розмірі 884,03 грн., а тому ними виправдано було нараховано позивачу страхове відшкодування в розмірі 3420,16 грн., яке було виплачене останньому 14 листопада 2014 року. Проведена позивачем автотоварознавча експертиза не погоджувалась із відповідачем, а тому витрати на її оплату в розмірі 1000 грн. є необґрунтованими. Посилання позивача на те, що відповідачем було відмовлено у можливості ознайомлення із звітом про незалежну оцінку з визначення матеріального збитку від 19 вересня 2014 року є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 пропонували ознайомитися із ним, однак він не зявився (а.с.164-167).

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши подані суду докази, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1, п.1.4,1.6,1.7 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особи, відповідальність яких застрахована,- це визначені в договорі обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована згідно з цим договором, або залежно від умов договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-які особи, що експлуатують забезпечений транспортний засіб. Забезпечений транспортний засіб це наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обовязкового страхування, або будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, або будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована на законних підставах.

Судом встановлено, що 02 вересня 2014 року о 20 год. 20 хв. в м. Луцьку на території готелю «Профспілковий» по пр. Відродження у м. Луцьку, з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем Volkswagen Transporter, д.р.н. АС8178АР, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої зазнав механічних пошкоджень належний позивачу ОСОБА_1 автомобіль Honda, д.р.н. АС7117ВВ (а.с. 8). Вина ОСОБА_2 у скоєнні зазначеної ДТП підтверджується спільним повідомленням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про факт ДТП, що складено у відповідності до вимог ст. 33.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.8).

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «СК «Країна», шляхом укладення полісу страхування № АІ/292204, то відповідно до вимог закону, шкода, завдана майну позивача була відшкодована ПАТ «СК «Країна».

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України у п. 14 постанови № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

05 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із повідомлення про ДТП та подав заяву на виплату страхового відшкодування (а.с. 169).

Відповідачем на підставі звіту про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу № 9106 від 19 вересня 2014 року, який був складений ТОВ «Експертум - Аве», в особі незалежного оцінювача ОСОБА_4 було проведено обрахунок та виплату страхового відшкодування в розмірі 3420,16 грн.(а.с. 17-18).

Однак в судовому засіданні встановлено, що позивачем фактично понесені витрати щодо відновлювального ремонту на суму 12800 грн., що підтверджується актом № 1 від 01 грудня 2014 року виконаних робіт та товарним чеком(а.с.20-21). Як вбачається із вказаного акту, виконавець виконав наступні роботи з ремонту і (або) техобслуговування автомобіля, зокрема ремонт бампера на суму 5000 грн., диск колісний зад правий 1300 грн., ремонтні роботи на суму 3700 грн. та витратні матеріали 2800 грн. Наявність вказаних пошкоджень також вбачається із повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 41).

Згадані документи відповідають вимогам ст. ст. 57, 64 ЦПК України і є письмовими доказами у справі.

30 грудня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення доплати страхового відшкодування, у звязку із тим, що фактична вартість ремонту автомобіля становила 12800 грн., та із врахуванням проведеної виплати страхового відшкодування просив здійснити виплату в розмірі 9379,84 грн., однак відповідач вказану вимогу проігнорував (а.с.19).

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у звязку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Водночас, з урахування наданих позивачем документів, тобто копії акту виконаних робіт, копії товарного чеку та копії свідоцтва про державну реєстрацію виконавця робіт, відповідачем не було здійснено доплати страхового відшкодування у порушення вимог 36.2. ст. 36 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, суд приходить до висновку, що із відповідача слід стягнути 9379,84 грн. страхового відшкодування (12800 грн. - 3420,16грн).

В той же час, витрати повязані із проведенням оцінки матеріального збитку в розмірі 1000 грн., (а.с.5) не є судовими витратами в розумінні ст. 79 ЦПК України, так як експертне дослідження було проведено не на підставі ухвали суду, а також не є збитками в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, так як не є витратами, які особа зробила або повинна була зробити для відновлення пошкодженого майна, вид вказаної шкоди не передбачений також ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому у їх стягненні слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦК України із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, на підставі ст.ст. 22, 525, 1166, 1187, 1192 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 22, 28, 29, 30, 33, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 9379 (девять тисяч триста сімдесят девять) гривень 84 копійки страхового відшкодування.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Присяжнюк Л.М.