Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/817/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

03 вересня 2015 року

Миколаївський районний суд Миколаївської області, в складі головуючого судді Шаронової Н.О., секретар Біда В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.02.1994, а також договору дарування квартири від 05.10.1994. У вказаній квартирі зареєстрований також відповідач - ОСОБА_2, який не проживає у вказаному житловому приміщенні більше ніж три роки, не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги, його особистих речей у квартирі немає.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач у судове засідання 03.09.2015 не зявився, при цьому, того ж дня звернувся до суду з заявою, у якій просив суд розглядати справу без його участі, повідомив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти вирішення справи у заочному порядку не заперечує.

Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду справи 03.09.2015 був повідомлений у порядку ч. 9 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України, через оголошення у пресі, а саме: газеті Рідне Прибужжя № 27 від 02.07.2015 року.

Ухвалою суду постановлено проводити заочний розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке:

ОСОБА_1 на праві власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.02.1994, виданого Ольшанським цементним заводом, зареєстрованого в Миколаївському бюро технічної інвентаризації 02.03.1994 за № 11, а також договору дарування квартири від 05.10.1994, посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської нотаріальної контори ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2142, а також зареєстрованого в Миколаївському бюро технічної інвентаризації 07.10.1994 за № 11, належить квартира за адресою: АДРЕСА_1.

У вказаній квартирі за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований відповідач - ОСОБА_2, який є сином позивача, що підтверджується довідкою КП Ольшанське № 307 від 06.04.2015.

Згідно з Актом про не проживання від 21.04.2015, підписаного сусідами: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, відповідач - ОСОБА_2 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, не проживає з травня 2011 року, його особистих речей у квартирі немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Гарантуючи захист власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З огляду на викладене позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов - ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги Апеляційному суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_7

03.09.2015