Справа № 395/1087/15-ц Провадження № 2/395/369/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Орендовського В.А.,

з участю секретарів Сотченко Я.В., Піддубного С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

До суду із позовом звернулось Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, вказавши, що 05 січня 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н ( далі «Кредитний договір»), згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 1800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач свої зобов'язання, передбачені кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на обумовлену сторонами суму. Відповідач передбачені кредитним договором зобов'язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Станом на 30 червня 2015 р. заборгованість склала 4113,54 грн., де 604,09 грн. заборгованість за кредитом, 1267,38 грн. заборгованість по відсотках за користуванню кредитом, 1570,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. штраф (фіксована частина), 172,07 грн. штраф (процентна складова). У звязку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору в розмірі 4113,54 грн. та судові витрати.

Представник позивача повідомлений у встановленому законом порядку про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання не зявився, проте в позовній заяві зазначив, що просить розглянути справу без його участі, позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, зазначивши, що дійсно отримала у позивача кредит, з сумою якого погоджується, проте вважає, що банк просить стягнути з неї завищену суму. Відповідач посилається на скрутне матеріальне положення, те, що на її утриманні знаходиться четверо неповнолітніх дітей, тобто є багатодітною мамою, молодша дитина хворіє, не має власного житла, що просить врахувати при ухваленні рішення.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі Банк) уклало з ОСОБА_1 кредитний договір № б/н (далі «Кредитний договір») від 05 січня 2011 року, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 1800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, відповідач прийняв на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 30 % річних, та здійснювати повернення кредиту та відсотків щомісячними платежами згідно умов договору, що підтверджується умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, умовами та правилами надання банківських послуг, анкетою та заявою позичальника.

Банк умови договору виконав, надавши відповідачу грошові кошти, які він використав у власних цілях, що підтверджується випискою по кредитному договору (розрахунок заборгованості) № б/н.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобовязується погашати кредит та сплачувати відсотки за його користуванням в порядку та строки відповідно до умов договору, тарифів та заяви, відсотків, винагороди. Згідно п. 2.1.1.7.6 - при порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту позичальник сплачує банку штраф при порушенні строків платежів більш ніж на 30 днів в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості.

Ст. 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦПК України).

На порушення умов вказаного договору в частині сплати відсотків та основного боргу відповідачем систематично порушувався графік погашення кредиту. У зв'язку із неповним та несвоєчасним погашенням кредиту у позичальника виникла прострочена заборгованість за кредитом, яка станом на 30 червня 2015 р. склала 4113,54 грн., де 604,09 грн. заборгованість за кредитом, 1267,38 грн. заборгованість по відсотках за користуванню кредитом, 1570,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. штраф (фіксована частина), 172,07 грн. штраф (процентна складова).

Разом з тим, згідно до ст.551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання).

Відповідно до підпункту 3.2. пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 року №7-рп/2013 визначено наступне.

Положеннями частин першої, другої статті 18 Закону про захист прав споживачів встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. В частинах третій, четвертій статті 18 Закону про захист прав споживачів наведено окремі несправедливі умови договору, перелік яких не є вичерпним. При цьому пунктом 4 частини першої статті 21 Закону про захист прав споживачів встановлено, що для цілей застосування цього закону та повязаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Конституційний Суд України виходить з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Положення Резолюції Генеральної Асамблеї ООН „Керівні принципи для захисту інтересів споживачів від 9 квітня 1985 року № 39/248, наголошують: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Як зауважував Конституційний Суд України (підпункт 3.2 пункту 3 Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011), межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. Умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням наведених принципів.

При розгляді справи відповідач посилалася на скрутне матеріальне становище, вона має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, неодружена, тимчасово не працює, оскільки доглядає малолітніх дітей, що суд повинен врахувати при ухваленні рішення.

Суд враховуючи всі обставини за яких відповідачем своєчасно не повертався кредит та нараховані відсотки, відсутність даних про негативні наслідки для позивача через прострочення виконання зобовязання відповідачем, приймаючи до уваги принципи справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, вважає за необхідне зменшити суму пені до 605 гривень.

З урахуванням вище викладених обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково.

Крім того, відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.208,209,214,215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»: заборгованість по наданому кредиту в розмірі 3148 гривень 54 копійок, судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок, а всього стягнути 3392 (три тисячі триста девяносто дві) гривні 14 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: підпис

Згідно з оригіналом:

Суддя: Орендовський В.А.