Справа № 127/2989/15-ц Провадження № 22-ц/772/2515/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 57 Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.

При секретарі: Пантелеймоновій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Златобанк» на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2015 року в цивільній справі за позовом

ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про стягнення заборгованості за договором банківського рахунку, -

встановила:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд із даним позовом, мотивуючи тим, що 18.06.2014 року між ним та відповідачем було укладено договір банківського рахунку фізичної особи, у зв'язку з чим ПАТ «Златобанк» відкрив на ім'я ОСОБА_2 поточний рахунок №9821, на якому станом на 16.02.2015 року залишок коштів становив 217000,00 грн. На початку січня 2015 року відповідач почав відмовлятись виконувати умови вищевказаного договору, а саме: ПАТ «Златобанк» відмовляв позивачу в видачі грошових коштів із його рахунку. У зв'язку з цим, 20.01.2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою з проханням видати грошові кошти у розмірі 120000,00 грн. Однак, відповідач кошти позивачу не повертає та жодної письмової відповіді щодо розгляду поданої ОСОБА_2 заяви, останній не отримав. Таким чином, відповідач не виконує свої зобов'язання, чим порушує права позивача як споживача.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просив задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на його користь кошти в сумі 217000,00 грн., які знаходять на поточному рахунку№9821, відкритому на його імя згідно з договором банківського рахунку фізичної особи від 18.06.2014 року.

В ході розгляду справи представником позивача було надано суду заяву про зменшення позовних вимог, а саме: представник позивача просила суд стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 17000,00 грн., які знаходять на поточному рахунку №9821, відкритому на імя ОСОБА_2 згідно з договором банківського рахунку фізичної особи від 18.06.2014 року. При цьому, представник позивача посилалась на те, що підставою для зменшення позовних вимог стало повернення відповідачем позивачу 200000,00 грн. після пред'явлення ним позову.

Заочним рішенням Вінницького міського суду від 09 червня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Златобанк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., які знаходяться на поточному рахунку №9821, відкритому на ОСОБА_2 згідно договору банківського рахунку фізичної особи від 18.06.2014 року.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Златобанк» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 1599, 64 грн. Витрати на правову допомогу в сумі 400, 36 грн. залишено за позивачем.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Златобанк» в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Златобанк» ставиться питання про скасування заочного рішення суду, як такого, що ухвалене з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права та при неправильному встановленні обставин справи.

В судове засідання сторони у справі не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч.2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, прийшла до висновку, що дана скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, 18.06.2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Златобанк» було укладено договір банківського рахунку фізичної особи, на виконання якого на ім'я позивача відповідач відкрив поточний рахунок №9821(а.с.5-9).

Також судом встановлено, що на поточному рахунку №9821, відкритому на ім'я ОСОБА_2, станом на 03.12.2014 року залишок коштів становив 217000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку (а.с.11-14).

Відповідно до п. 3.2.3. вказаного договору, клієнт має право вимагати від банку належного виконання умов цього договору.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач 20.01.2015 року звертався до ПАТ «Златобанк» із вимогою про видачу готівкових коштів із його банківського рахунку (а.с.10). Однак, вказана вимога була залишена без належного реагування.

Після пред'явлення позову ОСОБА_2 було видано грошові кошти в розмірі 200000,00 грн. з його рахунку №9821, відкритого 18.06.2014 року в ПАТ «Златобанк».

Крім того, 25.05.2015 року ОСОБА_2 звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо ліквідації АТ «Златобанк» - ОСОБА_3 із заявою про задоволення вимог кредитора, в якій просив включити його кредиторські вимоги щодо виплати 17000,00 грн. до загального реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Златобанк» (а.с.118).

13 лютого 2015 року на підставі постанови Правління НБУ №105 АТ «Златобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №30 від 13 лютого 2015 року щодо запровадження тимчасової адміністрації. Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 3 місяці - з 14 лютого 2015 року по 13 травня 2015 року.

Постановою Правління НБУ від 12 травня 2015 року №310 відкликано банківську ліцензію з ліквідацією АТ «Златобанк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13 травня 2015 року №99 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Златобанк» із відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб з 13 травня 2015 року.

Задовольняючи вимоги заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що запровадження тимчасової адміністрації не є підставою для не виконання зобовязань, визначених договором. На час звернення позивача до відповідача із вимогою про видачу коштів, наявних на його банківському рахунку в ПАТ «Златобанк» тимчасову адміністрацію запроваджено ще не було. Лише 13.02.2015 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 30 було запроваджено в АТ «Златобанк» тимчасову адміністрацію з 14.02.2015 року по 13.05.2015 року.

Відповідачем не було виконано умови договору, а саме відмовлено позивачу у видачі готівкових коштів з банківського рахунку останнього. Суд мав можливість повернути грошові кошти позивача наявні на його рахунку, які є його власністю. Таким чином, відповідач взяті на себе зобовязання не виконав належним чином.

Апеляційний суд вважає, що з даним висновком суду погодитись не можна, оскільки такого висновку суд дійшов, не з'ясувавши фактичних обставин справи, не перевіривши доводи і заперечення сторін та без належної оцінки доказів.

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками вкладних операцій з юридичними і фізичними особами визначено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачою ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачою ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачою іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленого цим Законом.

У п.6 ст. 2 цього Закону визначено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрації та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до положень підпункту 3 пункту 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у розумінні цього Закону вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Підпунктом 4 пункту 1 цієї ж статті Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що вкладник - це фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відповідно до ч. 6 ст. 36 цього ж Закону України обмеження щодо задоволення вимог вкладників та інших кредиторів не поширюються щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Відповідно до Рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року № 14 «Про затвердження Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами» протягом місяця з дня прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення банку з ринку уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію проводиться аналіз стану бази даних про вкладників неплатоспроможного банку, порівняння інформації на повну відповідність даним з копій документів вкладників зі справ з оформлення рахунків.

Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень.

Відповідно до ч. 6 ст. 77 Закону України «Про банки та банківську діяльність» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» кредитор банку - юридична або фізична особа, яка мас документально підтверджені вимоги до боржники щодо його майнових зобов'язань.

Задоволення вимог кредиторів реалізується за процедурою ліквідації банків відповідно до розділу VIII, в якій згідно з порядком, передбаченим цим Законом, складається реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснюються заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Згідно з ч. 3 зазначеної вище статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Порядок та строки подання кредиторських вимог встановлено статтями 45, 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до яких фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" та "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Частиною 2 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; складає реєстр акцентованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Відповідно до ч. 6 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Отже, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що у процесі ліквідаційної процедури визначається заборгованість кожному кредитору банку та встановлюється черговість погашення їх вимог. Така черговість встановлена частиною 1 ст. 52 цього Закону, а відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону визначено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Відтак, задоволення вимог кредиторів здійснюється в порядку, строки та черговості, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року надано розяснення про те, що порядок задоволення вимог кредиторів, визнаних ліквідатором під час процедури ліквідації Банку не передбачає можливості індивідуального задоволення вимог конкретного кредитора.

Отже, під час ліквідації банку не допускається задоволення вимог кредиторів банку окремо від ліквідаційної процедури. Порядок погашення вимог кредиторів встановлений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Зважаючи на викладене, за наявності передбаченої чинним законодавством процедури задоволення вимог кредиторів, позивач має право отримати грошові кошти виключно в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та підзаконними актами до нього, відповідно до встановленого порядку.

Зважаючи на наведене, позовні вимоги позивача про стягнення суми грошових коштів не можуть бути задоволені в силу вищевказаних норм Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'', так як на момент ухвалення рішення судом першої інстанції в банку вже діяла тимчасова адміністрація.

Вищезазначені обставини відповідно до приписів ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Златобанк» задовольнити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про стягнення заборгованості за договором банківського рахунку відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_4

Судді: (підпис) ОСОБА_5

(підпис) ОСОБА_6

"З оригіналом вірно"

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.