АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1736/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27, 59 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернувся до суду із вказаним позовом, яким просив стягнути з відповідача на свою користь 52310,15 грн., називаючи указану суму курсовою різницею, за правовою природою збитками та мотивуючи про те, що 21.01.2013 рішенням Уманського міськрайонного суду з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 стягнуто борг за договорами позики у сумі 105560,00 грн. При цьому згідно відповідних розписок відповідач отримав від позивача у якості позики грошові кошти в сумі 3000,00 дол. США та 7600,00 ОСОБА_8. ОСОБА_8 валют на день передачі коштів становив 8 грн./дол. США та 10,85 грн./ОСОБА_8. ОСОБА_8 станом на 08.11.2014 складає 18,11 грн. Позивач вказує, що сума позики у грошовій одиниці України, враховуючи курс валюти та часткове виконання зобов'язань станом на 08.11.2014 складає 76895,06, отже сума курсової різниці складає 52310,15 грн., про стягнення якої заявлено позовну вимогу.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.05.2015 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачу завдано збитки внаслідок того, що вартість іноземної валюти в національній валюті України на день звернення з позовом у даній справі до суду з моменту передачі позивачем у якості позики цих коштів відповідачу зросла, що є підставою для стягнення курсової різниці між курсом іноземної валюти до національної валюти України на день передачі коштів у позику та на день звернення з позовом до суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає, з огляду на таке.

При розгляді справи встановлено, що згідно з розпискою від 25.03.2010 ОСОБА_6 позичив у ОСОБА_7 3000,00 доларів США (а.с.5), розпискою від 07.04.2010 3600,00 ОСОБА_8 (а.с.6), розпискою від 15.04.2010 4000,00 ОСОБА_8 (а.с.7).

Зі змісту рішення Уманського міськрайонного суду від 21.01.2013, яке набрало законної сили, з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 стягнуто заборгованість, зокрема, по указаним розпискам у сумі 105560,00 грн. Стягуючи заборгованість за договором позики, предметом яких були долари США та ОСОБА_8, у гривнях судом визначено розмір коштів, виходячи з курсу долара та ОСОБА_8 до гривні.

Указані обставини ніким не оспорюються.

Таким чином, на відповідачеві, з урахуванням положень ст. 1049 ЦК України та того, що предметом позики були ОСОБА_8 і долари США, лежав обов'язок по поверненню саме доларів США та ОСОБА_8.

Визначення їх гривневого еквівалента і стягнення судом коштів у гривнях за офіційним курсом на день ухвалення рішення не суперечить чинному законодавству.

Частиною 2 ст. 533 ЦК України встановлено, що офіційний курс валюти визначається на день платежу.

Главою 51 ЦК України регламентовано відповідальність за порушення зобовязання. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); п.4 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Статтями 16 і 22 ЦК України передбачено такий вид цивільно-правової відповідальності як відшкодування збитків.

Виходячи із того, що на час виконання рішення і сплати гривневого еквівалента отриманих у позику доларів США та ОСОБА_8 курс цих валют зріс, то порушене право кредитора на отримання еквівалентної переданим у позику доларам США та ОСОБА_8 суми порушене і для його відновлення останній мусить зробити витрати, які є збитками в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 22 ЦК України.

Саме цими обставинами обґрунтовувались вимоги позивача щодо стягнення курсової різниці. Таким чином висновок суду про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі є законним та належним чином обґрунтованим.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на невірно обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У розумінні закону субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати засоби правоохоронного характеру з метою відновлення порушення права та припинення неправомірних дій, які порушують це право.

Приблизний перелік способів захисту цивільних прав наведено в ст. 16. ЦК України який не є вичерпним. Зміст зазначених і інших способів захисту та порядок їх застосування конкретизується в нормах чинного законодавства.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру порушення.

З цією метою суд повинен зясовувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

На підставі викладеного вище, колегія суддів констатує, що позивачем вірно обрано спосіб захисту свого порушеного права шляхом звернення з позовом пор стягнення різниці курсових валют, оскільки фактично йдеться про відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням зобовязання.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасування рішення суду, яке є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу відхилити .

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення коштів - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :