У Х В А Л А

Справа № 183/7963/15

№ 2-з/183/137/15

28 грудня 2015 року м.Новомосковськ

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Парфьонов Д.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

в провадження судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, отриманий головуючим суддею 28 грудня 2015 року.

Разом з позовною заявою подано заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі шляхом накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_2 домоволодіння № 20-а по вул. 2-га Набережна в м. Новомосковську Дніпропетровської області.

Заява обґрунтована тим, що правовстановлюючі документи на нерухоме майно, придбане за час шлюбу та яке позивач в поданому позові просить поділити, знаходяться у відповідача і останній не бажає врегулювати спір мирним шляхом. Відтак існує ризик відчуження ним спірного майна.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає за необхідне повернути заяву з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Стаття 152 ЦПК України визначає, що позов забезпечується, в тому числі і накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч.8 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Заявляючи вимоги про необхідність накладення арешту на майно відповідача, позивач не наводить причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов та які-б вказували на те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Лише той факт, що відповідач не бажає врегулювати спір між подружжям мирним шляхом та має правовстановлюючі документи на нерухоме майно не свідчить про можливість невиконання судового рішення.

Посилання позивача на те, що відповідач не обмежений у своєму праві власності, а тому є висока вірогідність здійснення дій, спрямованих на відчуження майна, як обґрунтування необхідності забезпечення позову суд не приймає до уваги, як безпідставні.

Крім того, заходи забезпечення позову, заявлені позивачем не є співмірними із позовними вимогами, оскільки у відповідності до позовних вимог позивач, крім іншого, просить визнати за нею право власності на ? частину нерухомого майна, в той час, як згідно заяви про забезпечення позову просить накласти арешт на все майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151 - 153, 210 ЦПК України, суддя -

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявникові.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міжрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.О. Парфьонов