Справа № 450/99/15 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 22-ц/783/5441/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ПрАТ «СК «Провідна» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування шкоди заподіяної злочином,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 квітня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ПрАТ "СК Провідна" на користь ОСОБА_5 заподіяну шкоду у розмірі 66 733,79 грн. Стягнуто з ПрАТ "СК Провідна", на користь ОСОБА_4 заподіяну шкоду у розмірі 15 263, 68 грн. Стягнуто з ПрАТ «СК Провідна» на користь ОСОБА_4 суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три процента річних від простроченої суми, а саме 2 182, 68 грн.

Дане рішення оскаржила представник ПрАТ «СК «Провідна» - ОСОБА_3 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що ОСОБА_4 не може вважатись спадкоємцем ОСОБА_6 в частині права на відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоровя, оскільки це право до складу спадщини не входить. Також вказує, що заборгованість ПрАТ «СК «Провідна» перед позивачем по перерахуванню страхової виплати відсутня.

Просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Також просить судові витрати покласти на позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що згідно вироку Пустомитівського районного суду Львівської області 01.04.2014р. ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України та засуджено до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без позбавленням права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий термін строком на 2 (два) роки.

Даним вироком встановлено, що ОСОБА_7 04.12.2013р. приблизно о 19.00, на 3 км + 400м дороги «Західний обхід м.Львова», поблизу с.Зимна Вода, Пустомитівського р-ну, Львівської обл., водій ОСОБА_7, керуючи автомобілем «Mercedes-Benz» ВС 2928СІ, порушив вимоги ПДР України, а саме: Розділу 1 п.п.1.2, 1.5, 1.10, Розділу 2 п.2.3 б) д), Розділу 12 п.п.12.1, 12.3, Розділу 18 п. 18.4. Порушення вказаних пунктів ПДР призвело до того, що водій ОСОБА_7 із моменту виявлення небезпеки для руху, яка виникла з початку гальмування невстановленого досудовим розслідуванням транспортним засобом перед нерегульованим пішохідним переходом, який рухався попереду нього, своєчасно не застосував гальмування, а прийняв рішення обїхати його ліворуч, у результаті чого виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, які знаходились на нерегульованому пішохідному переході. (а.с. 92-93)

Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-СГ № 358804 ОСОБА_6 померла 15.05.2014 р. (а.с. 98)

Як вбачається із полісу №АС/4117830, у відповідності до ст.985 ЦК України цивільно - правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1 була застрахована у страховій компанії ПрАТ «СК Провідна». (а.с. 6)

Районним судом встановлено, що страховиком відшкодовано потерпілим моральну шкоду у розмірі 14 616 грн. та відшкодовується у відповідності до 1200 ЦК України 70 120,32 грн.

Матеріалами справи встановлено, що шкода, повязана з лікуванням складається з витрат на ліки та лікарські засоби, що становить у відповідності до доданих чеків та призначень 66 733, 79 грн. (а.с. 23-91)

Згідно листа від 07 листопада 2014р. № 17-05/16579 страховик відмовив ОСОБА_4 у страхових виплатах, окрім виплати моральної шкоди.

Свою відмову мотивував тим, що ст. 1219 ЦК України зазначено, що не входить до складу спадщини права та обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, зокрема право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. (а.с. 105)

Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 1229 ЦК України, страхові виплати (страхове відшкодування) спадкуються на загальних підставах.

Сттатею 9 Закону України «Про страхування», передбачено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Згідно ст. 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 3 ч.1 ст. 9 вищенаведеного закону, передбачено, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоровю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.

Згідно ст. 23 даного закону, шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана із смертю потерпілого.

У відповідності до ст. 24 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.

Статтею 27 даного закону передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.Відшкодування шкоди, повязаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоровю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).

Як вбачається із полісу № АС/4117830 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль Mersedes Benz, номерний знак НОМЕР_2 застрахований на суму на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю, здоровю 100 000 грн.; шкоду заподіяну майну 50 000 грн.

Таким чином граничний розмір страхової суми складає 100 000 грн.

Судом встановлено, що страховиком відшкодовано потерпілим моральну шкоду у розмірі 14 616 грн. та відшкодовується у відповідності до ст. 1200 ЦК України 70 120, 32 грн.

Таким чином, враховуючи граничний розмір стягнення 100 000 грн., залишається 100 000грн. 70120, 32 грн. 14616 грн. = 15 263, 68 грн.

Покликання представника ПрАТ «СК «Провідна» в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_4 не може вважатись спадкоємцем ОСОБА_6 в частині права на відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоровя, оскільки це право до складу спадщини не входить, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки в силу вимог ч.1 ст. 1229 ЦК України страхові виплати (страхове відшкодування) спадкуються на загальних підставах.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_5 заподіяну шкоду у розмірі 66 733, 79 грн., стягнення на користь ОСОБА_4 заподіяну шкоду у розмірі 15 263, 68 грн. та суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 2 182, 68 грн., районний суд прийшов до правильного висновку з яким погоджується колегія суддів, оскільки такий ґрунтується на вимогах закону і обставинах справи.

Доводи апелянта про те, що позивачами обрано невірний спосіб захист права, колегія суддів не бере до уваги, оскільки статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно та всебічно дослідив та оцінив обставини у справі, подані сторонами докази та правильно визначив характер спірних правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Провідна» відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

ОСОБА_10