Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

Справа № 695/2798/15-ц

номер провадження 2/695/1290/15

22 грудня 2015 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Матвієнко М.В.,

при секретарі: Біленко Н.Г.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Золотоноша справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним, витребування майна, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.06.2012р. визнано мирову угоду сторін про поділ спільного сумісного майна подружжя, відповідно до якої серед іншого майна виділено ОСОБА_3 транспортний засіб автомобіль DAF XP 95.430, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 23.04.2013р., за апеляційною скаргою ОСОБА_3, скасована ухвала Золотоніського міськрайонного суду від 07.06.2012р. про визнання мирової угоди сторін про поділ майна подружжя та справа направлена для продовження розгляду по суті. На даний час справа перебуває в провадженні суду.

19.02.2013р. ОСОБА_3 зняв з обліку автомобіль DAF XP 95.430, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 для реалізації та відповідно до довідки-рахунку ААА № 022188 від 19 лютого 2013 року, виданої ТОВ «АВТО ПАРТНЕР», відчужив автомобіль ОСОБА_4.

Позивач ОСОБА_2, вважаючи зазначений автомобіль спільною сумісною власністю подружжя, звернулася до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним та витребування майна.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_1 підтримали позов та наполягали на його задоволенні, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі та у період шлюбу, у 2010 році був придбаний автомобіль DAF XP 95.430, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, який був оформлений на ОСОБА_3 у звязку із скасуванням ухвали суду від 07.06.2012р. про визнання мирової угоди про поділ майна подружжя, згідно якої автомобіль DAF XP 95.430, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 був переданий у власність ОСОБА_3, спірний автомобіль набув статус майна спільної сумісної власності подружжя, а тому право на розпорядження обєктом спільної сумісної власності належить чоловікові та дружині за взаємною згодою. Автомобіль DAF XP 95.430, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 був відчужений відповідачем ОСОБА_3 згідно довідки-рахунку ОСОБА_4 без її згоди, як співвласника автомобіля, який є цінним майном. Вона вважає, що відповідач ОСОБА_3, укладаючи договір купівлі-продажу автомобіля із ОСОБА_4, а в послідуючому звертаючись із апеляційною скаргою на ухвалу суду від 07.06.2013р. про її скасування, діяв недобросовісно та його дії були направлені на виведення зазначеного автомобіля із подальшого розподілу спільного сумісного майна подружжя та обмеження її прав при поділі майна подружжя. Зазначений правочин вона вважає таким, що порушує її право власності, а саме право на частину у спільній сумісній власності. За цих обставин, вона просить суд визнати договір купівлі-продажу автомобіля DAF XP 95.430, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, укладення якого було оформлено довідкою-рахунком ААА № 022188 від 19 лютого 2013 року, виданою ТОВ «АВТО ПАРТНЕР» недійсним, оскільки згоди на відчуження автомобіля вона не надавала. Вона також просить витребувати у ОСОБА_4 автомобіль DAF XP 95.430, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та передати їй, як співвласнику цього автомобіля, обґрунтовуючи в цій частині вимогу тим, що автомобіль вибув із її володіння поза її волею, а тому просить застосувати наслідки недійсності правочину, витребування майна шляхом віндикації.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повторно в судове засідання не зявилися, з невідомих суду причин, оскільки відповідачі в судове засідання не зявилися та не повідомили суд про причини неявки, хоча належним чином були повідомлені, головуючий ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи позивача ОСОБА_2 та її представника, проаналізувавши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповіднодо ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

За правилами ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

З урахуванням вартості транспортного засобу DAF 95XF № шасі XLRTE47XS0E668211, що зазначена у довідці-рахунку ААА № 022188, виданої 19 лютого 2013 року ТОВ «АВТО ПАРТТІЕР» - 64 800,00 грн., його можна вважати саме цінним майном.

Відповідно до ч. 4 ст. 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Виходячи зі змісту ст. 215, 216 ЦК України право на предявлення позову про визнання правочину недійсним належить не лише стороні правочину, а й іншій заінтересованій особі (ч. 3 ст. 215, ч. 2 ст. 216 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що автомобіль DAF XP 95.430, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, який був придбаний ОСОБА_3 у 2010 році є спільною сумісною власністю подружжя та після скасування ухвали суду від 07.06.2012р. про визнання мирової угоди щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя, транспортні засоби, що є предметом спору про розподіл майна подружжя, повернулися до статусу спільного сумісного майна подружжя, яке підлягає розподілу. Факт скасування ухвали від 07.06.2012р. про визнання мирової угоди свідчить про те, що спірні транспортні засоби перейшли знову у власність відповідача ОСОБА_3

Відповідно до ст. 655 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Нормами ст. 203 ЦК визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зміст нравочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлення законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3, на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 07.06.2012р., яка ухвалою апеляційного суду від 23.04.2013р. скасована як така, умови якої суперечать вимогам закону та порушують права та законні інтереси сторін та третіх осіб, не мав права на відчуження автомобіля DAF XP 95.430, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, оскільки набув на нього право власності на підставі цієї угоди, як частини у спільному сумісному майні подружжя. А тому суд вважає, що оспорюваний правочин договір купівлі-продажу автомобіля DAF XP 95.430, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, укладення якого оформлено довідкою-рахунком ААА № 022188 від 19 лютого 2013 року, виданою ТОВ «АВТО ПАРТНЕР», підлягає визнанню недійсним, внаслідок недодержання в момент вчинення стороною вимог, передбачених ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставнини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Нормами ст. 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 390 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ч.1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно ст. 387 ЦК України власнику надано право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Позивачем в судовому засіданні не надано доказів, що відповідач ОСОБА_4 є недобросовісним набувачем майна, а саме права власності на автомобіль DAF XP 95.430, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, а тому суд вважає, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем за відплатним договором.

Крім того, суд зважає на ті обставини, що правовстановлюючі документи на автомобіль DAF XP 95.430, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, відповідно до даних довідки-рахунку КІМ-31586 від 27.11.2010р. та державної реєстрації в органах ДАІ від 07.12.2010р., були видані на імя відповідача ОСОБА_3, тобто фактично він був власником автомобіля. Рішення суду, щодо розподілу цього автомобіля та іншого майна подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на даний час не ухвалено, а тому позивач ОСОБА_2 є лише формально співвласником ? частини спірного автомобіля як і іншого спільного сумісного майна подружжя. Оскільки, за позивачем ОСОБА_2 право власності на автомобіль DAF XP 95.430, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 не визнано, то вона не має підстав для витребування цього автомобіля у добросовісного набувача ОСОБА_4, який набув на нього право власності за відплатним договором.

За цих обставин, суд відмовляє позивачу ОСОБА_2 у задоволенні позову в частині витребування у відповідача ОСОБА_4 автомобіля DAF XP 95.430, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та передачі його позивачу.

Суд вважає, що судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню на користь позивача ОСОБА_2 в сумі 243,60 грн. із відповідача ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 16, 203, 215, 216, 330, 388 ЦК України, ст.ст. 3, 60, 88, 209, 226, 227, 212, 213, 215 ЦПК України, Постановою Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу вантажного автомобіля DAF XP 95.430, 2005 року випуску, колір зелений, № шасі XLRTE47XS0E668211, укладений 19 лютого 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, укладення якого оформлено довідкою-рахунком ААА № 022188 від 19 лютого 2013 року, виданою ТОВ «АВТО ПАРТНЕР».

В задоволенні позову ОСОБА_2 в частині витребування у ОСОБА_4 вказаного вище автомобіля та передачі його ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 21.10.2015р. скасувати з моменту вступу рішення в законну силу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту проголошення рішення.

Суддя М. В. Матвієнко

Повний текст рішення виготовлено 28 грудня 2015р.