У х в а л а

іменем україни

21 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-Руда» про поновлення строку для оскарження наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, визнання їх та наказів про звільнення незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої премії та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою приватного товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-Руда» на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який неодноразово уточнював, і остаточно просив поновити йому строк на оскарження наказів № 230 від 8 квітня 2013 року та № 595 від 16 серпня 2013 року і визнати ці накази незаконними в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани і позбавлення премії за квітень 2013 року в розмірі 100% та за серпень 2013 року у розмірі 50%; визнати незаконним наказ № 750/ос від 31 грудня 2013 року в частині звільнення його з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України та позбавлення премії за жовтень 2013 року в розмірі 100%; визнати незаконним наказ № 340/ос від 31 жовтня 2013 року про звільнення його з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України; поновити його на посаді інженера з налагодження та випробувань дільниці № 15 електротехнічної лабораторії ТОВ «Восток-Рута» з 5 листопада 2013 року; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 39 513,87 грн і премії за квітень, серпень, жовтень 2013 року в сумі 664,06 грн та 5 000 грн - на відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 25 жовтня 2005 року він працював на посаді інженера з налагодження та випробувань дільниці № 15 електротехнічної лабораторії ТОВ «Восток-Рута».

Наказом № 230 від 8 квітня 2013 року його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та позбавлено премії за квітень 2013 року в розмірі 100% за прогул. Посилається на те, що прогулу він не вчиняв, а був відсутній на роботі на підставі відгулу за раніше відпрацьований час.

Наказом № 595 від 16 серпня 2013 року його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та позбавлено премії за серпень 2013 року в розмірі 50% за те, що він нібито порушив вимоги параграфу 7 «Єдиних правил безпеки при розробці рудних, нерудних та розсипних родовищ підземним способом» та п. 3.1. Правил внутрішнього розпорядку, що полягало у тому, що він 15 серпня 2013 року, отримавши наряд на виконання робіт на поверхні, на думку адміністрації, безпідставно у ламповій отримав, окрім лампи, ще і саморятівник.

Позивач вказує на те, що лампу та саморятівник він отримав за вказівкою свого безпосереднього начальника Стольникова А.А., який вимагав не тільки від нього, а й від інших працівників лабораторії, при проведенні робіт на пусковій установці ствола «Північний-Дренажний», що розташована на відстані 2 км від лампової, мати при собі не тільки лампу, але й саморятівник, оскільки при виконанні таких робіт може виникнути необхідність перевірки стволової сигналізації та датчиків на копрі, що передбачає спуск у шахту, який, у свою чергу, без саморятівника не допускається.

Оскільки порушень нормативних актів, які зазначені в наказі № 595 від 16 серпня 2013 року, він не допускав, вважає, що наказ також є незаконним.

4 листопада 2013 року його ознайомлено з наказами № 340 від 4 листопада 2013 року та № 750 від 31 жовтня 2013 року, якими його звільнено з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного характеру. Підставою стало те, що він, нібито, порушив п.п. 2.11, 2.23 посадової інструкції, параграфи 7,10 «Єдиних правил безпеки при розробці рудних, нерудних та розсипних родовищ підземним способом, п. 4 Положення про дисципліну працівників гірничих підприємств, п.п. 3.1., З.2., З.З., З.4., 3.17 Правил внутрішнього трудового розпорядку, ст. ст. 41,51 Гірничого закону України, ст. 139 КЗпП України.

ОСОБА_1 зазначає, що 4 жовтня 2013 року він, отримавши від начальника дільниці № 15 Стольнікова А.А. наряд на виконання робіт на поверхні в приміщенні пускової установи ствола «Північний-Дренажний», отримав у ламповій не тільки світильник, а й саморятівник, що, на думку адміністрації, не мав робити, оскільки роботи в підземних умовах не виконував. Проте вважає, що він не допускав порушень, перелічених у наказах, а тому його звільнення є незаконним.

Крім того, позивач також посилався і на те, що фактично відповідач видав два накази про його звільнення.

Наказ № 750 від 31 жовтня 2013 року видано з отриманням його письмових пояснень, але без згоди первинної профспілкової організації.

Після видачі наказу №750 від 31 жовтня 2013 року він продовжував перебувати у трудових відносинах з ТОВ «Восток-Руда», йому надавалися відгули за раніше відпрацьований час.

4 листопада 2013 року відбулося засідання первинної профспілкової організації ТОВ «Восток-Руда», на якій надано згоду на його звільнення з роботи на підставі п. З ст. 40 КЗпП України, але будь-яких письмових пояснень до видачі цього наказу адміністрація у нього не вимагала, зазначивши в останньому, що звільнений він з роботи з 4 листопада 2013 року.

Вважає, що накази видані відповідачем з порушенням вимог ст. 149 та ч. 1 ст. 43 КЗпП України, а також, посилаючись на те, що 4 жовтня 2013 року він не допускав порушень нормативно-правових актів, на які посилається відповідач у своїх наказах, просив позов задовольнити.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано незаконними пункти 1, 2 наказу № 750 від 31 жовтня 2013 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи та позбавлення його премії за жовтень 2013 року в розмірі 100%.

Визнано незаконним наказ № 340 від 4 листопада 2013 року про звільнення ОСОБА_1

Поновлено ОСОБА_1 на посаді інженера з налагодження та випробувань дільниці № 15 електротехнічної лабораторії ТОВ «Восток-Руда» з 5 листопада 2013 року.

Стягнуто з ТОВ «Восток-Руда» на користь ОСОБА_1 30 567,28 грн, з яких 357,84 грн - виплата премії за жовтень 2013 року, 29 209,44 грн - середній заробіток за час вимушеного прогулу та 1 000 грн - сума на відшкодування моральної шкоди.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2015 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позов, суду першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши, що відповідач допустив порушення трудових прав позивача, дійшов обґрунтованого висновку про право позивача бути поновленим на роботі, а також на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2014 року та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2015 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-Руда» відхилити.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: В.П.Гончар Д.О.Остапчук