Справа № 459/2593/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2015 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Грабовського В.В.,

з участю: секретаря судового засідання Черник Т.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача на свою користь 794911 грн. боргу. Вимоги обгрунтовані тим, що 01.11.2011 року між нею (на той час її прізвище було ОСОБА_5) та відповідачем був укладений договір позики в усній формі. Відповідач під власноручно написану розписку отримала від неї кошти у сумі 37000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 07.08.2015 року складає 794911 грн. та зобовязалась повернути зазначену суму ОСОБА_5 по першій вимозі останньої. Як додаткову гарантію повернення отриманих відповідачем коштів вона запропонувала їй вселитись у належну їй квартиру, що по вул. Сокальська, 44/1 в м.Червоноград, Львівської області. З березня 2014 року вона зверталась до відповідача з вимогою про повернення коштів, однак остання на її вимогу ніяк не реагувала, пояснюючи що позичених коштів у неї нема, а з серпня 2015 року стала вимагати від неї звільнити займану нею квартиру по вул. Сокальська, 44/1 в м.Червоноград, Львівської області. На даний момент відповідач зустрічей з нею уникає, від виконання свого обовязку повернути кошти відмовляється.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, пояснивши, що відповідач розписку про отримання коштів писала, однак коштів від позивача не отримала. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши представників сторін, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України (далі ЦК) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ. який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК).

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Якщо позивач своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України (ч. 1 ст. 1050 ЦК України).

На підставі виданої відповідачем розписки від 01.11.2011 року установлено, що остання одержала від позивача 37000 доларів США із зобовязанням повернути цю суму по першій її вимозі.

Згідно з копією свідоцтва про зміну імені від 11.04.2014 року, серії І-СГ №016013 ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_3.

Як зазначила позивач у своїй позовній заяві, що не заперечив представник відповідача у судовому засіданні, з березня 2014 року позивач почала звертатись до відповідача з вимогами про повернення їй позиченої суми коштів, на що відповідач ніяк не реагувала, пославшись ні відсутність у неї коштів.

За таких обставин суд дійшов висновку про порушення відповідачем свого зобовязання за договором позики, яке підлягало виконанню не пізніше травня 2014 року, а тому спірна сума коштів підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України станом на 07.08.2015 року 794 911 грн.

Отже, позов задовольняється.

Посилання представника відповідача на те, що відповідач не отримувала від позивача коштів у сумі 37000 доларів США, а лише видала розписку про їх отримання не заслуговує на увагу, оскільки спростовується змістом розписки, у якій зазначено про те, що відповідач «взяла» зазначену суму коштів.При цьому суду не подано жодних доказів, які б вказували на те, що видачу відповідачем позивачеві розписки було вчинено під впливом обману, насильства тощо, а представник відповідача у судовому засіданні наявність цих обставин заперечив.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 794 911 (сімсот дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот одинадцять), 00 грн. та 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири), 00 грн. сплаченого судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий В. В. Грабовський