АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 620/656/15-ц Головуючий І інстанції Огієнко Д.В.
Провадження: 22-ц/790/8445/15 Головуючий ІІ інстанції Бездітко В.М.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів Сащенка І.С., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Міхелєвої Я.С.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФАГРО» на заочне рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 04 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФАГРО» про витребування земельної ділянки із незаконного користування, -

встановила:

У серпні 2015 року позивач в особі свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 2007 р. на підставі договору оренди землі ТОВ «ПРОФАГРО» обробляється земельна ділянка розташована на території Миколаївської сільської ради Зачепилівського району Харківської області, яка належить позивачу на підставі державного акту на право приватної власності на землю. Договір укладено строком на 5 років, термін дії якого закінчився у 2014р., враховуючи дату реєстрації. Позивач у 2015 р. вирішив самостійно обробляти свою земельну ділянку, проте перед початком весняно-польових робіт дізнався про те, що існує додаткова угода, якою продовжено термін дії договору оренди землі, екземпляр якої позивачу не надавався та не підписувався ним.

Просив витребувати із незаконного користування ТОВ «ПРОФАГРО» земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану в територіальних межах Миколаївської сільської ради Зачепилівського району Харківської області, яка належить ОСОБА_1, стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Повторним заочним рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 04 листопада 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено. Витребувано із чужого незаконного користування ТОВ «ПРОФАГРО» земельну ділянку з кадастровим номером :02:00:025 та земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:002, яку повернуто позивачу ОСОБА_1 Стягнуто з ТОВ «ПРОФАГРО» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «ПРОФАГРО» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що законом не передбачено обовязок орендаря реєструвати в електронному реєстрі прав договори оренди землі та додаткові угоди до них, які зареєстровані до 01 січня 2013 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 309 ЦПКУ сказано, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є зокрема недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

По справі встановлено, що відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серія Р1 № 714968, виданого Миколаївською сільською радою 23 травня 2002 року, ОСОБА_1 є власником земельної площею 3,6439 гектарів, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Миколаївської сільської ради Зачепилівського району Харківської області /а. с. 10/.

Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серія Р2 № 776899, виданого Миколаївською сільською радою 14 травня 2003 року, ОСОБА_1 є власником земельної площею 3,6760 гектарів, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Миколаївської сільської ради Зачепилівського району Харківської області /а. с. 12/.

20 квітня 2007 року /а.с. 39/ ОСОБА_1 та ТОВ «ПРОФАГРО» уклали договір оренди землі № 152, за умовами якого ОСОБА_1 надав, а ТОВ «ПРОФАГРО» прийняло в строкове платне користування строком на 5 років земельну ділянку площею 3,6439 гектарів, розташовану на території Миколаївської сільської ради, яка належить на праві власності ОСОБА_1

Вказаний договір зареєстровано у ЗВРХРФДПЦДЗК 19 жовтня 2009 року за №6 /а. с. 40/.

12 жовтня 2011 року ОСОБА_1 та ТОВ «ПРОФАГРО» уклали додаткову угоду до договору оренди землі від 20 квітня 2007 року, якою доповнили п. 8 договору оренди землі та визначили, що строк дії договору становить 5 років з моменту набрання чинності додаткової угоди.

Додаткова угода зареєстрована у Зачепилівському відділі Держкомзему Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 14 березня 2012 року за №01466 /а.с. 41/.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що додаткова угода не набула чинності, оскільки згідно листа реєстраційної служби Зачепилівського районного управління юстиції Харківської області №782/03.10-19 від 03.11.2015 року державної реєстрації додаткової угоди від 12 жовтня 2011 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ПРОФАГРО», а також внесення записів про продовження терміну дії договору оренди землі № 152 від 20 квітня 2007 року не проводилося.

Колегія суддів з такими висновками рішення суду не погоджується з таких підстав.

Відповідно до ст. ст.125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

До 2010 року реєстрація правовстановлюючих документів на земельні ділянки здійснювалася Центром державного земельного кадастру згідно з Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 2 липня 2003 року №174 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 року за № 641/7962.

З 2011 року відповідно допостанови Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2009 року №1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі», яка була чинною до 1 січня 2013 року, реєстрація правовстановлюючих документів на земельні ділянки здійснювалася територіальними органами Держземагентства за місцем розташування земельної ділянки.

01 січня 2013 року набрали чинностіЗакон України «Про Державний земельний кадастр», постанова Кабінету Міністрів України №1051 від 17 жовтня 2012 року «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» та зміни до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у звязку з чим з 1 січня 2013 року державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснює Державна реєстраційна служба .

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

На час укладання додаткової угоди між ОСОБА_1 та ТОВ «ПРОФАГРО» державну реєстрацію договорів оренди землі здійснювали територіальні органи Держземагентства за місцем розташування земельної ділянки.

Із копії додаткової угоди, укладеної 12 жовтня 2011 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ПРОФАГРО» вбачається, що вона зареєстрована у Зачепилівському відділі Держкомзему Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 14 березня 2012 року за №01466.

Таким чином, додаткова угода набула чинності після її державної реєстрації, а ТОВ «ПРОФАГРО» набуло право на строкове платне користування земельною ділянкою ОСОБА_1

Вирішуючи спір, суд не врахував вказані обставини, помилково дійшов висновку про те, що у ТОВ «ПРОФАГРО» припинилося права на користування земельною ділянкою ОСОБА_1 та безпідставно витребував із чужого незаконного користування у ТОВ «ПРОФАГРО» земельні ділянки з кадастровими номерами :02:00:025 та :02:000:002, повернувши їх ОСОБА_1

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Матеріали справи свідчать, що при подачі заяви про перегляд заочного рішення суду першої інстанції ТОВ «ПРОФАГРО» сплачено судовий збір у розмірі 609 грн. /а. с.34/.

Крім того, при подачі апеляційної скарги на повторне заочне рішення суду ТОВ «ПРОФАГРО» сплачено судовий збір у розмірі 535,92 грн. /а.с.91/.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви до суду.

При звернення з позовом в суд ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн. /а.с.5/.

Таким чином, при подачі апеляційної скарги ТОВ «ПРОФАГРО» зобовязано було сплатити на користь держави судовий збір у розмірі 267,96 грн.

Рішення ухвалюється судом на користь відповідача, а тому понесені ним судові витрати у розмірі 609 грн. та 267,96 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ПРОФАГРО».

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФАГРО» задовольнити.

Заочне рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 04 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення. У позові ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФАГРО» судовий збір у розмірі 876,96 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Рішення може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді