07 серпня 2015 року м. Маріуполь
Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючої - судді Шатілової Л.Г., при секретарі Марчук К.І., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Жовтневої районної адміністрації, про надання дозволу на виїзд дитини за межі території України без згоди та супроводу другого з батьків,
09.06.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Жовтневої районної адміністрації, про надання дозволу на виїзд дитини за межі території України без згоди та супроводу другого з батьків. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 11.11.2011 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У листопаді 2012 року відповідач виїхав за кордон, куди саме їй невідомо, та перестав спілкуватися з родиною. Дитина залишилася проживати з нею. Відповідач з того часу з сином не спілкувався, жодних стосунків з ним не підтримував, участі у його вихованні не брав, матеріальної допомоги не надавав. Вона має бажання періодично виїжджати з дитиною за кордон, відвідувати їх рідних, які проживають на території Російської Федерації, однак, через відсутність відповідача, вона позбавлена можливості отримати нотаріально завірену згоду батька на тимчасовий виїзд сина за кордон. Таке небажання відповідача цікавитися життям сина обмежує законні права та інтереси дитини, у звязку з чим вона була змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просила суд надати дозвіл неповнолітній дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею 18 років, на тимчасові виїзди за межі України без згоди та супроводу батька ОСОБА_2; дозволити оформлення проїзного документу дитини ОСОБА_3, 02.05.2012року народження, без згоди батька.
Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, наполягала на їх задоволенні у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення про виклик до суду відповідача ОСОБА_2 у газеті «Урядовий кур'єр» № 136 від 29.07.2015 року. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надав, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутністю не надав.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей Жовтневої районної адміністрації в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що в період 11.11.2011 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 269280 від 11.11.2011 року /а.с. 6/.
Як вбачається зі свідоцтва про народження серії 1-НО № 468122 від 12.05.2012 року, відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 7/.
Згідно ст.150 СК України, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд на межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Виїзд з України на постійне проживання дітей віком від 14 до 18 років може бути здійснено лише за їх згодою, оформленою письмово і нотаріально засвідченою.
Згідно Постанови КМУ № 57 від 27.01.1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків;
Згідно Постанови КМУ № 2321 від 31.03.1995 року «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до наступних висновків.
Відпочинок за кордоном розширює кругозір дитини. З огляду на фактичні обставини справи суд вважає, що тимчасові поїздки за кордон позивачки та її дитини є однією з форм піклування за здоровям дитини, її фізичним, духовним та моральним розвитком. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не цікавиться дитиною, ухиляється від участі в її розвитку та вихованні, тому суд вважає, що таке безвідповідальне відношення батька до сина не може бути перешкодою для тимчасових виїздів дитини за кордон. Таким чином, виходячи з інтересів дитини, беручи до уваги, що батьки не можуть досягнути згоди на виїзд дитини за кордон, суд вважає необхідним надати дозвіл на виїзд дитини за межі України та дозволити оформлення проїзного документа дитини, до досягнення нею 14-річного віку, задовольнивши позов частково.
На підставі викладеного, керуючись ст. 313 ЦК України, ст. 150 СК України, Законом України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», ст. ст. 10, 31, 11, 60, 88, 174, 209-210, 212-213, 224-226 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Жовтневої районної адміністрації, про надання дозволу на виїзд дитини за межі території України без згоди та супроводу другого з батьків задовольнити частково.
Дозволити багаторазові тимчасові виїзди за межі України неповнолітній дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним чотирнадцятирічного віку, а саме по 02.05.2026 року, без надання згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у супроводі його матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Дозволити оформлення проїзного документу дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним чотирнадцятирічного віку, для виїзду за межі України, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня проголошення заочного рішення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя Л.Г.Шатілова