У х в а л а

іменем україни

21 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом прокурора Лебединського району Сумської області в інтересах держави до Лебединської районної державної адміністрації Сумської області, ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: управління Держземагенства у Лебединському районі Сумської області, Лебединське дочірнє агролісогосподарське підприємство «Лебединський агролісгосп» обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Сумиоблагроліс», про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки і повернення земельних ділянок у користування та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Лебединського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Лебединський агролісгосп» обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Сумиоблагроліс» про визнання права власності на земельні ділянки, визнання протиправними дій та усунення перешкод у користуванні земельними ділянками за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 19 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 19 березня 2015року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року прокурор Лебендинського району Сумської області в інтересах держави у сфері контролю за використанням та охороною земель звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив, і остаточно просив визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Лебединської районної державної адміністрації Сумської області № 454 від 31 серпня 2010 року в частині затвердження проекту землеустрою та надання ОСОБА_1 у власність земельних ділянок площею 2 га та 0,12 га, а також визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки і скасувати їх державну реєстрацію, повернути земельні ділянки в користування ДП «Лебединський агролісгосп».

Свої вимоги обґрунтовував тим, що розпорядженням голови Лебединської районної державної адміністрації Сумської області № 454 від 31 серпня 2010 року затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельних ділянок площею 2 га для ведення особистого селянського господарства і 0,12 га для ведення садівництва на території Великовисторопської сільської ради Лебединського району Сумської області. Цим же розпорядженням постановлено видати державні акти на зазначені земельні ділянки. 6 грудня 2010 року ОСОБА_1 отримала державні акти на право приватної власності на вказані земельні ділянки площею 2 га та 0,12 га.

Прокурор посилається на те, що спірні земельні ділянки розташовані на землях лісового фонду ДП «Лебединський агролісгосп» обласного комунального підприємства «Сумиоблагроліс», яке згоди на вилучення земельних ділянок не давало, а також на те, що рішення про передачу земельних ділянок прийнято некомпетентним органом, і просив позов задовольнити.

ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила усунути перешкоди у користуванні власністю, зобов'язати ДП «Лебединський агролісгосп» припинити лісокористування земельними ділянками і привести їх до стану, придатного для цільового використання.

Посилалась на те, що ДП «Лебединський агролісгосп» користується земельними ділянками без будь-яких правових підстав, при цьому порушуючи її право власності на земельні ділянки, яке вона набула на підставі розпорядження голови Лебединської районної державної адміністрації Сумської області № 454 від 31 серпня 2010 року.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 19 листопада 2014 року позов прокурора задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Лебединської районної державної адміністрації Сумської області № 454 від 31 серпня 2010 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельних ділянок площею 0,2 га для ведення особистого селянського господарства і 0,12 га для ведення садівництва на території Великовисторопської сільської ради Лебединського району Сумської області.

Визнано недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2, видані ОСОБА_1 6 грудня 2010 року.

Повернуто зазначені земельні ділянки у користування ДП «Лебединський агролісгосп».

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 19 березня 2015 року рішення Лебединського районного суду Сумської області від 19 листопада 2014 року змінено.

Виключено з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції висновки щодо виникнення у ДП «Лебединський агролісгосп» права постійного користування спірними земельними ділянками на підставі пункту 3 Розділу VIII Прикінцевих положень Лісового кодексу України.

Рішення суду першої інстанції в частині повернення земельних ділянок у користування ДП «Лебединський агролісгосп» скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Лебединського районного суду Сумської області від 19 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 19 березня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і закрити провадження в частині вирішення первісного позову прокурора, зустрічний позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого частково погодився й апеляційний суд, встановивши, що розпорядження голови Лебединської районної державної адміністрації Сумської області № 454 від 31 серпня 2010 року в частині затвердження проекту землеустрою та надання ОСОБА_1 у власність земельних ділянок прийняте з порушенням чинного законодавства, а також порушує інтереси держави, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Виключаючи з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання на виникнення у ДП «Лебединський агролісгосп» права постійного користування спірними земельними ділянками на підставі пункту 5 розділу VIII Прикінцевих положень Лісового кодексу України, апеляційний суд правильно вказав на його невідповідність нормам матеріального права, оскільки лише право державних лісогосподарських підприємств на раніше надані землі до одержання в установленому порядку державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Крім того, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про повернення спірних земельних ділянок у користування ДП «Лебединський агролісгосп» та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що в інтересах даного підприємства прокурор позов не пред'являв і з самостійними вимогами підприємство також не зверталось.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, рішення Лебединського районного суду Сумської області від 19 листопада 2014 року, у частині, що не змінена апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Сумської області від 19 березня 2015року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права. Посилань на такі порушення норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, касаційна скарга не містить.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення рішення Лебединського районного суду Сумської області від 19 листопада 2014 року в частині, що не змінена судом апеляційної інстанції, та рішення апеляційного суду Сумської області від 19 березня 2015року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: В.П.Гончар Д.О.Остапчук