Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 319/904/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Стоматов Е.Г.
Провадження № 22-ц/778/4713/15 Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Савченко О.В.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4

на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2015 року по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 06.08.2013 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 15813,96 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.0 ї % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.

Відповідач підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір.

При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 10.07.2014 року має заборгованість-37473,83 грн., яка складається з наступного:

- 13114,08 гри. - заборгованість за кредитом;

- 1,15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 24358.60 грн. - залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п.2.2.Генеральної угоди.

На підставі зазначеного просило стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 37473,83 грн. за кредитним договором № б/я від 06.08.2013 року, яка складається з наступного: 13114,08 грн. - заборгованість за кредитом; 1.15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 24358,60 грн. - залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п.2.2.Генеральної угоди, та судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 34773,83 грн., судовий збір в розмірі 374,74 грн.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм ст.ст. 549, 551 ЦК України, 205 ЦПК України, надмірний розмір штрафу,просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, провадження по справі закрити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення,суд першої інстанції,з'ясувавши обставини справи, дослідивши докази,обґрунтовано виходив з наявності передбачених ст. ст. 526, 527, 530, 611, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України підстав для покладення на ОСОБА_3 обов'язку по поверненню заборгованості за генеральною угодою від 06.08.2013р.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 526, частини 1 статті 530 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі сплата неустойки (стаття 611 ЦК).

Відповідно до статті 598 ЦК зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 604 ЦК передбачено припинення зобов'язання за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобовязанням між тими ж сторонами (новація). Новація припиняє додаткові зобов'язання, повязані з первісним зобовязанням, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено , що ОСОБА_3 мав невиконані кредитні зобов'язання перед КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № DNН 4КР82 600522 від 30.05.2006 р. та за кредитним договором №DNН 4КР82 600419 від 11.05.2006 р. Факт наявності невиконаних зобов'язань по погашенню кредитів ОСОБА_3 не оспорював.

06 серпня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт ( а.с. 6).

Зі змісту генеральної угоди вбачається, що сторони визначили розмір заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № DN Н 4КР82 600522 від 30.05.2006 р (« договір 1») -13018,73 грн. та кредитним договором №DN Н 4КР82 600419 від 11.05.2006 р. («договір2») - 4915,25. і банк надав боржнику строковий кредит 15813,98 грн. на 06 місяців зі сплатою 0.001% за користування кредитом щомісячно ,зі щомісячним платежем 2635,66, грн. та внесенням платежу з 1 по 25 число кожного місяця.

Пунктами 2.2 генеральної угоди передбачено, що у разі порушення строків погашення кредиту більш ніж на 31 день, позичальник зобовязаний повернути весь кредит та сплатити штраф в розмірі 24358,60 грн.

У генеральній угоді, хоча і зазначено про реструктуризацію боргу, проте її зміст свідчить про те, що сторони замінили попередні кредитні зобов'язання на нові, встановили зобов'язання іншого розміру, з іншими умовами повернення коштів, строками, розміром процентів, підставами та розміру нарахування санкцій ,тощо.

Наявність наказу №2-н-117 від 17.12.2009 року ,виданого Куйбишевським районним судом Запорізької області , про стягнення заборгованості за кредитним договором від № DN Н 4КР82 600522 від 30.05.2006 р, на якій посилається апелянт, не є перешкодою для звернення до суду з даним позовом, оскільки генеральна угода була укладена 06 серпня 2013 року,тобто після видання наказу , наказ невиконаний і сторони узгодили новий розмір заборгованості ,в тому числі і за даним договором, та нові умови її виплати.

Отже ,попередні зобов'язання відповідно до ст.604 ЦПК України припинили дію.

Виконання попередніх зобов'язань, які припинили дію, не припиняє новаційних (нових) зобов'язань (стаття 604 ЦК).

Втім, сплачені боржником суми після узгодження сторонами в генеральній угоді заборгованості мають бути зараховані в її погашення.

Суд в порушення вимог ст.ст.10,60 ЦПК України не перевірив розрахунки банку та заперечення відповідача з цього питання.

Борг позивачем було визначено станом на 10.07.2014 р . Проте ,як вбачається з даних про виконання судового наказу та руху коштів по картці відповідача, до пред'явлення позову та під час перебування справи у суді здійснені платежі на погашення кредиту, з 18.09.2014 року по 24.04.2015 внесено платежів на суму 2936 грн.,43 коп. ( а.с.119,132,133).

Отже, за генеральною угодою залишився непогашеним борг в сумі 10177,65 грн.

Зазначені обставини спростовують доводи скарги про подвійне стягнення боргу і вимоги про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.205, ст.310 ЦПК України . Але спір щодо правомірності відкриття 12.05.2015 р. виконавчого провадження по виконанню наказу №2-н-117 від 17.12.2009 р. про стягнення боргу може бути вирішений за правилами розділу VI (стаття 369) ЦПК.

Прострочення платежів перевищує 31 день, що відповідно до п. 2.2 генеральної угоди є підставою для стягнення штрафу ,який сторони узгодили в угоді загальною сумою 24358,60 грн.

Відповідач в апеляційній скарзі просить застосувати ч.3 ст.551 ЦПК України, зменшити штраф, оскільки він є надмірним,значно перевищує залишок його заборгованості.

Положення ч. 3 ст. 551 ЦК України не вказують про те, що заява про зменшення неустойки має бути подана лише до районного суду, то апеляційний суд у силу ст. 303 ЦПК України має ці доводи розглянути.

Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість і добросовісність, яких повинна дотримуватись особа при здійсненні своїх прав із тим, щоб не порушувати права інших осіб (ст. ст. 12, 13 ЦК України).

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України, п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Виходячи з загальних положень цивільного законодавства про відповідальність та про забезпечення виконання зобов'язання санкція у вигляді неустойки спрямована на забезпечення виконання боржником своїх зобов'язань по поверненню позики. Розмір санкції в грошовому виразі має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 3 вересня 2014 року, у справі № 6-100цс14, зазначено, що ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Із кредитних договорів та генеральної угоди вбачається,що сторони, погоджуючи загальну суму зобов'язань,які були не виконанні за попередніми договорами,в заборгованість включили не тільки тіло кредиту та проценти, а і пеню.Погодження генеральною угодою суми зобов'язань до погашення на таких умовах вже забезпечує усунення негативних наслідків для банку через прострочку повернення кредиту та процентів за його користування.

Відповідач приступив до погашення боргу за генеральною угодою ,вніс платежі на суму 5636 грн.43 коп (2700+2936,43).

Залишок заборгованості складає 10177,65 коп, а штраф 24358,60 грн., що майже в 2.5 рази перевищує борг.

У сукупності зазначені обставини та засади розумності, виваженості і справедливості дають підстави застосувати ч.3 ст.551 ЦК України і зменшити штраф до розміру заборгованості та визначити його в сумі 10177,65 грн. ,що забезпечить задоволення інтересів кредитора і водночас не порушить баланс між інтересами кредитора та боржника.

У відповідності до п.4 ст.309 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції є порушення або неправильного застосування норм матеріального або процесуального права

З огляду на викладене рішення суду на підставі п.4 ст.309 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру стягнутої заборгованості за генеральною угодою, визначивши її в сумі 20355 грн. 30 коп., з яких сума боргу 10177,65 грн. ,штраф 10177,65 грн.

Керуючись ст. ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2015 року змінити,зменшити стягнуту суму до 20355 грн. 30 коп, з яких сума боргу 10177,65 грн,штраф 10177,65 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: