Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова, у складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Борисенко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поновлення порушеного права у користуванні житловим приміщенням, вселення, -

в с т а н о в и в:

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів, яким просить визнати останніх такими, що втратили право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 із зняттям з реєстраційного обліку по вказаній адреси.

В обґрунтування вимог позову, позивач ОСОБА_1 зазначив, що є власником вказаної вище квартири. Також власником квартири є відповідач ОСОБА_1 В квартирі зареєстровані позивач, ОСОБА_1 та його донька ОСОБА_3 З вересня 1998р. відповідачі по вказаній адреси фактично не проживають, житлом не користуються, їх речі у квартирі відсутні. Відомо, що ОСОБА_1 придбав в с. Коротич Харківського району Харківської області будинок, де ї мешкає разом із донькою. Оскільки в спірній квартирі проживає лише позивач, останній вимушений самостійно сплачувати комунальні послуги, чим порушуються його права і інтереси.

Відповідач ОСОБА_3 в свою чергу звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, яким просить поновити її порушене право у користуванні житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2, вселивши її у квартиру.

Обґрунтовуючи доводи зустрічного позову ОСОБА_3 зазначає, що з 2009р. постійно проживає і прописана у вказаній квартирі. Квартира належить батьку ОСОБА_1 та діду позивач за первісним позовом. В останній час стосунки між батьком та дідом погіршились, дід після смерті бабусі одружився з іншою жінкою, яка налаштовує діда проти сина і онуки. З поваги до діда, уникаючи конфлікти позивач і її батько тимчасово поселились у недобудованому будинку в с. Коротич, будинок не прийнятий до експлуатації, тому не можуть бути зареєстрованими. У 2014р. почала навчання у Харківському технікуму зеленого господарства. Позивачу стало відомо, що дід змінив замки, ключі від квартири надати відмовляється, тобто чинить перешкоди у проживанні. Позивач також зазначає, що у спірній квартирі залишились їх особисті речі.

В судовому засідання позивач за первісним позовом, його представник підтримали викладені обставини і вимоги позову, просять їх задовольнити у повному обсязі, у задоволені зустрічного позову заперечують.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги первісного позову не визнав, підтримуючи вимоги зустрічного позову.

Відповідач ОСОБА_3 з вимогами первісного також не погодилась, підтримала вимоги зустрічного позову.

Суд вивчивши доводи і заперечення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази вважає позовні вимоги первісного позову такими, що підлягають частковому задоволенню, вимоги зустрічного позову такими, що задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.

Відповідно до правил ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

У вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про право власності на житло (а.с.11)., довідки з місця проживання про склад сімї та прописку (а.с.7).

Із акту обстеження квартири АДРЕСА_2 від 19.11.2014р. вбачається, що ОСОБА_1, його донька ОСОБА_3 тривалий час в квартирі не проживають, особистих речей не виявлено, спального місця та інших ознак, що вказують на фактичне проживання вказаних осіб не має місця (а.с.96).

Також встановлено і не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 з 1998р. проживає в домоволодінні у смт Коротич Харківського району в Харківської області по вул.. Піонерській, 41 і по теперішній час. Разом з ним постійно проживають його дружина ОСОБА_4 та донька ОСОБА_3

Такі обставини підтверджено відомостями Коротичанської селищної ради (а.с.8), виконкому Коротичанської селищної ради (а.с.9), копією договору купівлі-продажу від 07.09.1998р. (а.с.65).

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтвердили вказані вище обставини.

Отже, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у спірній квартирі не проживають, нею не користуються, участі в утриманні квартири не приймають.

Разом з цим, суд відмовляє позивачу ОСОБА_1 у задоволенні вимог позову щодо визнання іншого власника ОСОБА_1 таким, що втратив права користування житловим приміщенням у вказаної квартирі.

Відповідно до положень ст.ст 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, не проживання у спірній квартирі відповідача ОСОБА_1 не є підставою для визнання останнього таким, що втратив право користування квартирою.

З тих же підстав не підлягають задоволенню вимог первісного позову щодо зняття ОСОБА_1 з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.

Відповідно до правил ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_2 не проживає і нею не користується.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З боку позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 не надано суду жодного доказу у підтвердження своїх доводів про чинення перешкод з боку ОСОБА_1 щодо користування спірною квартирою.

Ствердження позивача ОСОБА_3, що власником ОСОБА_1 замінено замки у квартирі, що у квартирі залишились особисті речі тощо, також, на думку суду, є голослівними і непереконливими, оскільки належним чином не доведені. Відсутні з боку ОСОБА_3 і докази на які посилається, як на поважні причини не проживання у квартирі. Не містять таких доказів і матеріали справи.

Пояснення в якості свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_3, які є сторонами по справі, при відсутності інших доказів, суд не приймає до уваги і відноситься до таких свідчень критично.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_3 без поважних причин і протягом тривалого часу не проживає у квартирі позивача ОСОБА_1

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до правил ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд вважає вимоги первісного позову щодо відповідача ОСОБА_3 такими, що підлягають задоволенню, а через недоведеність вимог зустрічного позову ОСОБА_3 необхідно відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст..ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 319, 391,405 ЦК України, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою № 17 по вул. Блюхера, 29 в м. Харкові, знявши з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В іншої частині вимог позову відмовити.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова, шляхом подачі протягом десяти днів з дня оголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя