Справа № 150/93/15-ц
Провадження по справі №2/150/148/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 липня 2015 року Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Суперсона С.П.,

при секретарі Бровко Д.Г.,

за участю: прокурора Орлика А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі цивільну справу за позовом прокурора Чернівецького району Вінницької області в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Чорного Максима Миколайовича пр. відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Чернівецького району Вінницької області звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Чорного Максима Миколайовича пр. відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

Вказаний позов обґрунтований тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 викрали у ОСОБА_1 грошві кошти в розмірі 1100 грн., за що вироком Чернівецького районного суду Вінницької області були засуджені. Проте, завдану ОСОБА_1 матеріальну шкоду засуджені не відшкодували по даний час.

В судовому засіданні прокурор позов підтримав та просив задоволити.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 подала до суду заяву, в якій просила слухати справу у її відсутність, зазначивши, що просить позовні вимоги прокурора задоволити.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 теж подали до суду заяви, в яких просили слухати справу у їх відсутність, зазначивши, що позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення.

Суд, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності та співставленні дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи слідує, що вироком Чернівецького районного суду Вінницької області від 22.01.2015 року було визнано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Зокрема, судом встановлено, що 12 липня 2013 року неповнолітній ОСОБА_2, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_3, за ініціативою останнього, діючи з корисливих мотивів, маючи спільний умисел на викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, безперешкодно зайшли на подвіря господарства №10, яке розташоване по вул.. Бушанка в с. Бабчинці Чернівецького району Вінницької області, шляхом зняття вікна, проникли до житлового будинку домоволодіння ОСОБА_1

В подальшому, ОСОБА_2 відшукав ключ та відкрив закриту навісну колодку скриню, звідки таємно, навмисно скоїли крадіжку грошових коштів в розмірі 1 100 гривень.

Після цього обвинувачені з місця події зникли, викрадене обернули на свою користь, поділивши викрадені грошові кошти між собою, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_1, 07.08.1932 рок у народження матеріального збитку на вищевказану суму.

Вказаний вирок набрав законної сили 23.02.2015 року.

Статтею 14 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Тобто, факт завдання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 майнової шкоди ОСОБА_1 в розмірі 1100 грн. встановлений рішенням суду, що набрало законної сили, а тому не потребує доказування.

Окрім того, з матеріалів справи та письмових заяв відповідачів по справі встановлено, що вказана майнова шкода відповідачами не відшкодована.

На підставі ст.. ст.. 22, 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст.. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показів свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 69 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Згідно зі ст. 45 ЦПК України, з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді, прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою. При цьому, прокурор повинен надати суду документи, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів.

Представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорюванні права або реалізувати процесуальні повноваження. Наявність таких підстав має бути підтверджена прокурором шляхом надання суду відповідних доказів /ст. 36-1 ЗУ «Про прокуратуру»/.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 є особою похилого віку, знаходиться на пенсійному забезпеченні, внаслідок чого є соціально незахищеним, малозабезпеченим, тому останній неспроможний самостійно захистити свої порушені права.

Отож, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора є належним чином обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» з 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата на січень 2015 року установлена у розмірі 1218 гривень.

Відтак, ставка судового збору за подання до суду заяви майнового характеру, зокрема про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином становить 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Враховуючи, що на підставі п. 11 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивача звільнено від сплати судового збору, суд вважає за необхідне, у відповідності до вимог ч.2 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 15, 60, 174, 209, 213, 224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги прокурора Чернівецького району Вінницької області в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Чорного Максима Миколайовича пр. відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином- задоволити .

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порівну, на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 1100 /одна тисяча сто/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порівну судовий збір у розмірі 243 /двісті сорок три/ гривні 60 копійок.

У відповідності до вимог статті 294 ЦПК України, рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення через Чернівецький районний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено у відповідності до вимог статті 209 ЦПК України.

СУДДЯ СУПЕРСОН С.П.