У х в а л а

іменем україни

24 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 3 грудня 2013 року він за договором позики передав ОСОБА_2 27 180 грн, які останній зобов'язувався повернути частинами згідно графіку. Крім того, ОСОБА_3 поручився перед ним за виконання ОСОБА_2 зобов'язань за договором позики і у разі порушення цих зобов'язань - відповідати як солідарний боржник. Враховуючи, що ОСОБА_2 кошти не повернув, а договором передбачено стягнення процентів у разі порушення графіку, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів 27 180 грн боргу за договором позики та 21 253,25 грн процентів за користування грошима.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 липня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 27 180 грн боргу за договором позики та 21 253,25 грн процентів за користування грошима.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 липня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_2 не виконав своїх зобов'язань за договором, а ОСОБА_3 поручився за належне їх виконання, дійшов обґрунтовано висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача боргу за договором позики.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2014 року та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 липня 2015 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 липня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: Т.Л.Ізмайлова О.В.Кадєтова