Справа № 471/1220/15-ц
Провадження №2/471/524/15
Номер рядка звіту 19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року

Братський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Губанової В.М.

при секретарі- Тягнирядно І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Братське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно.

В своєму позові позивач зазначила, що 13 лютого 2012 року між нею та відповідачем укладено письмовий договір про купівлю-продаж житлового будинку із господарськими будівлями, спорудами та огорожами біля нього, який розташований по вул. Тихій, 1 в с. Єлизаветівка Братського району Миколаївської області Миколаївської області.

Зобов`язання по даній угоді позивачкою було виконано в повному обсязі: вона сплатила відповідачу обумовлену суму, а він віддав ключі від будинку, де на сьогоднішній день остання і проживає.

При зверненні в органи для реєстрації права власності на будинок позивачка дізналася, що вказаний договір купівлі-продажу, не оформлений нотаріально, не являється документом, який засвідчує право власності на нерухомість, оскільки відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна, в тому числі і житлового будинку, квартири укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

В зв'язку з цим ОСОБА_1 звернулася до відповідача з проханням нотаріально посвідчити даний договір в Братській державній нотаріальній конторі, однак він ухиляється від нотаріального оформлення угоди та постійно виїжджає за межі області на певний період.

До початку судового засідання позивачка звернулася із заявою, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному об'ємі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив.

13 лютого 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено письмовий договір про купівлю-продаж житлового будинку із господарськими будівлями, спорудами та огорожами біля нього, який розташований по вул. Тихій, 1 в с. Єлизаветівка Братського району Миколаївської області Миколаївської області.

Зобов`язання по даній угоді позивачкою було виконано в повному обсязі: вона сплатила відповідачу обумовлену суму, а він віддав ключі від будинку, де на сьогоднішній день остання і проживає.

При зверненні в органи для реєстрації права власності на будинок позивачка дізналася, що вказаний договір купівлі-продажу, не оформлений нотаріально, не являється документом, який засвідчує право власності на нерухомість, оскільки відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна, в тому числі і житлового будинку, квартири укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

В зв'язку з цим ОСОБА_1 звернулася до відповідача з проханням нотаріально посвідчити даний договір в Братській державній нотаріальній конторі, однак він ухиляється від нотаріального оформлення угоди та постійно виїжджає за межі області на певний період.

Ч. 1 ст.220 ЦК України передбачено, що у разі недотримання сторонами нотаріальної форми посвідчення договору, такий договір є нікчемним.

Проте на підставі ч.2 ст.220 ЦК України, такий договір може бути визнано судом дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відмовляється від нотаріального посвідчення, що має місце в даній справі.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.10, 209, 210 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно -задовольнити в повному обємі.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 13 лютого 2012 року, за яким ОСОБА_1 купила у ОСОБА_2 нерухоме майно житловий будинок із господарськими будівлями, спорудами та огорожами біля нього, який розташований по вул. Тихій, 1 в с. Єлизаветівка Братського району Миколаївської області Миколаївської області.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на:

житловий будинок із господарськими будівлями, спорудами та огорожами біля нього, який розташований по вул. Тихій, 1 в с. Єлизаветівка Братського району Миколаївської області Миколаївської області.

Судові витрати залишити за позивачем.

На рішення протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Братський районний суд.

Суддя Губанова В. М.,