Справа № 303/465/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

03 вересня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача: Куцина М. М.,

суддів: Собослоя Г. Г., Бондаренка Ю.О.

при секретарі: Чейпеш С. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, де третя особа орган опіки та піклування Мукачівської міської ради про поновлення батьківських прав,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , де третя особа орган опіки та піклування Мукачівської міської ради, про поновлення батьківських прав.

Позов мотивує тим, що на підставі заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду від 03 грудня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, де третя особа - орган опіки та піклування Мукачівської міської ради, про позбавлення батьківських прав, його, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, було позбавлено батьківських прав щодо неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Даним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 03 грудня 2012 року його позбавлено батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_4, з підстав того, що він ухилявся від виконання своїх обов'язків батька щодо виховання доньки, а саме: не сплачував аліментів на утримання доньки та перебував на обліку в наркологічному кабінеті з діагнозом «синдром алкогольної залежності».

На даний час він веде добропорядний спосіб життя, має постійне місце проживання, не перебуває на обліку в наркологічному кабінеті та систематично відповідно до графіку сплачує аліменти.

Час від часу відвідує доньку, він кардинально змінив свою поведінку, переоцінив її та зробив відповідні висновки, отже, з огляду на те, що на сьогоднішній день відпали підстави, які були причиною позбавлення його батьківських прав, вважає, що існують всі підстави для поновлення батьківських прав за ним.

Позивач, посилаючись на зазначені у позовній заяві обставини справи, та з підстав, передбачених ч. 1 ст.169 СК України, просив у суді першої інстанції поновити батьківські права ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 18 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2- відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням місцевого суду і подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просив скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Сторони не з'явилися в судове засідання апеляційної інстанції. Судова колегія вважає, що на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України може розглянути справу без їх участі, так як вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи та їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Судова колегія, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, керуючись принципом диспозитивності, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив із того, що поведінка ОСОБА_2 та обставини, що були підставою для позбавлення його батьківських прав, суттєво не змінилися, а саме: ОСОБА_2 не надав суду доказів, що він цікавиться життям, здоров'ям, навчанням своєї доньки і що бере участь у її вихованні та утриманні, тобто виконує свої батьківські обов'язки належним чином. Заборгованість ОСОБА_2 по аліментам взагалі збільшилася, а саме при ухваленні рішення про позбавленні його батьківських прав остання складала 5 836,72 гривень, а на даний час вона складає 10 565,40 гривень.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого суду, який, розглядаючи заявлений по справі позов, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Судом встановлено, що на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11 квітня 2011 року з позивача ОСОБА_2, як батька неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку починаючи з 03.02.2011 року.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 03 грудня 2012 року, ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Підставою для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 було зазначено, що він донькою не цікавиться, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не працює, матеріально не допомагає, не цікавиться життям, навчанням та здоров'ям доньки. Також, відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам заборгованість складала 5 836,72 гривень. Було зазначено, що ОСОБА_2 знаходиться на обліку в наркологічному кабінеті з діагнозом «синдром алкогольної залежності».

Відповідно до листа №Г-03/01-16/ від 23.01.2015 року ОСОБА_2 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває.

Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам №44497647/2 від 12.12.2014 року, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів становить 10 565,40 гривень.

Відповідно до характеристик на дитину ОСОБА_4 від 22.11.2012 року та 25.02.2015 року встановлено, що ОСОБА_2 не бере жодної участі у вихованні дитини. За роки перебування дитини в школі не приходив на батьківські збори, не приводив дитину до школи та не цікавиться поведінкою та оцінками в школі.

У висновках органу опіки та піклування Мукачівського міськвиконкому від 06.03.2015 року №293/01-16 та від 19 червня 2015 року № 862/01-16 зазначено, що орган опіки та піклування Мукачівського міськвиконкому вважає завчасним поновлення ОСОБА_2 у батьківських правах щодо його доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з тим, що ні до органу опіки та піклування, ні до суду, позивачем не надано жодних доказів про його спроможність належним чином виконувати батьківські обов'язки, про налагодження стосунків з донькою, про його участь в її вихованні, навчанні, про турботу про її здоров'я.

Відповідно до ч.1 та 4 ст.169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Згідно п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов'язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав.

Отже, судова колегія погоджується із рішенням місцевого суду щодо відмови у задоволенні позову і враховує те, що поведінка ОСОБА_2 та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суттєво не змінилися, а саме: ОСОБА_2 не надав суду доказів, що він цікавиться своєю донькою, її життям, навчанням, здоров'ям та утриманням, тобто виконує свої батьківські обов'язки належним чином. Заборгованість ОСОБА_2 по аліментам взагалі збільшилася, а саме при ухваленні рішення про позбавленні його батьківських прав остання складала 5 836,72 гривень, а на даний час вона складає 10 565,40 гривень. ОСОБА_2 проживає разом із батьками, дружиною ОСОБА_5 та донькою ОСОБА_6 у комфортній двохкімнатній квартирі, але він, відповідно до висновків органу опіки та піклування від 06.03 2015 року №293/01-16, та від 19 червня 2015 року № 862/01-16 не звертався із заявою про встановлення днів побачення із донькою, тобто не робив спроб налагодити психологічний контакт із дитиною.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач змінився, систематично сплачує аліменти на дитину є безпідставними та необґрунтованими і підлягають відхиленню.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються й не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: