Дата документу 15.07.2015 Справа № 554/148/14-ц
Провадження № 2/554/752/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

15 липня 2015 Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Тімошенко Н.В.

при секретарі - Бойко А.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідачів - Акулініної І.В., Лобач Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2», Полтавської міської ради; третя особа: Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання членом сім»ї квартирного наймача та визнання права користування жилим приміщенням, -

встановив:

09.01.2014 року позивачка звернулася до суду із даним позовом , в якому просила визнати її членом сім'ї квартиронаймача квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати за нею право користування вказаною квартирою, а також зобов'язати Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційну організацію № 2" Полтавської міської ради укласти з нею договір житлового найму на квартиру АДРЕСА_1

Позивач посилалась на те, що з 2007 року вона проживала разом з другою дружиною її дідуся - ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_1, здійснювала догляд останньої, утримувала житло, сплачувала комунальні послуги та після смерті ОСОБА_7 продовжує проживати в даній квартирі.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримав, наполягаючи на його задоволенні.

Представники відповідачів Комунального підприємства „Житлово-експлуатаційна організація № 2» та Полтавської міської ради позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні.

Представник третьої особи Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради до суду не з»явився, просив розгляд справи провести без його участі та надав заперечення стосовно позову.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно наданих позивачем документів, а саме копії її паспорта, встановлено, що ОСОБА_1 має постійне місце проживання, за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним. не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Пленум Верховного Суду України у п. 9 Постанови №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» звернув увагу судів, що вирішуючи спір про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Оскільки відповідно до вимог закону, вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім'ї наймача, в розумінні ч. 2 ст. 64 ЖК України, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем.

У матеріалах справи письмової згоди, чи будь-якої іншої інформації, що наймач квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_7 та члени його сім'ї, давали згоду на вселення ОСОБА_1 у спірну квартиру, немає.

Відповідно до інформації наданої ПП ПБТІ "Інвентаризатор" за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності видане Головним Управлінням з питань житлово-комунального обслуговування населення від 20.07.2005року. Квартира була приватизована на підставі заяви позивачки і вона визнана власником квартири АДРЕСА_2

Основний квартиронаймач ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до відмітки у паспорті ОСОБА_1 щодо реєстрації її місця проживання з 28.08.1987 року по 15.08.2014 року позивач була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_2, таким чином ОСОБА_1 знялась з реєстраційного обліку по АДРЕСА_2 майже більше чім півроку після смерті ОСОБА_7

За змістом ст. 65 ЖК за особою, яка проживає у наймача жилого приміщення як член його сім'ї, не може бути визнано право користування цим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання у приватизованому нею жилому приміщенні.

Доказами наявності у позивача постійного місця проживання у АДРЕСА_2 є право власності на вищезгадану квартиру та те, що 19.08.2014 року ОСОБА_1, як власником даної квартири було укладено з КП ПОР "Полтававодоканал" договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення.

В матеріалах справи є заява ОСОБА_7 від 01.02.2006 року до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради про прийняття її на обслуговування відділенням соціальної допомоги, як одинока особа та з 01.02.2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 соціальним робітником територіального центру соціального обслуговування здійснювався безкоштовний нагляд за ОСОБА_7, відповідно до карти індивідуальних її потреб.

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради повідомила, що одинока ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що проживала за адресою АДРЕСА_1, обслугувалася соціальним робітником, послуги надавались 2 рази на тиждень, а саме купівля продовольчих і промислових товарів, доставка товарів, виклик лікаря, відвідування в період лікування у лікарні, доставка ліків, вологе прибирання, оплата комунальних послуг, приготування Ії, винос сміття та інше.

Вказане свідчить про потребу у сторонньої допомоги, так як сім»ї, друзів та іншого оточення у ОСОБА_7 не було.

Внаслідок чого були укладені Договора про соціальне обслуговування на підстав медичних оглядів одинокої особи та складено медичних висновок.

Відповідно до карт медичного обслуговування ОСОБА_7. в період нагляду за неї соціальними працівниками потребувала соціально побутової допомоги на дому, так як в неї були наступні захворювання: кардіосклероз, атеросклероз, сінусова тахікардія, церебросклероз II ст., гострий обструкційний бронхіт з астматичними компонентами.

27.12.2006року ОСОБА_7 перенесла гострій інфаркт міокарда.

З 2009 року ОСОБА_7 були заборонені будь-які фізичні навантаження.

При заповненні картки "Оцінювання отримувачів соціальних послуг" від 04.06.2008 року, ОСОБА_7. зазначає, що повністю не може виконувати будь-яку роботу по дому, повністю не спроможна робити покупки. У пункті IX даної картки ОСОБА_7 на питання "Чи може вона довіритися кому-то у складній життєвій ситуації" відповіла - нікому.

Кожного разу при укладанні "Договору про соціальне обслуговування (надання соціальних послуг) відділенням соціальної допомоги вдома територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради одинокого (проживаючого самотньо) громадянина безкоштовно" збирались усі необхідні докази визначені у типовому положенні "Про територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)" та "Переліку соціальних послуг, умови та порядок їх надання структурними підрозділами територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг)", а саме: медичній висновок про здатність до самообслуговування та потребу в сторонньої допомозі, карти індивідуальних потреб громадянина у соціальному обслуговуванні (наданні соціальних послуг), акта обстеження матеріально-побутових умов громадянина, довідки про склад сім'ї.

За період з 2006 року по час смерті ОСОБА_7 при укладанні договорів на обслуговування не було виявлено будь-яких родичей проживаючих та які надають необхідну допомогу та підтримку ОСОБА_7. не було виявлено.

Даний факт спростовує те, що ОСОБА_1 здійснювала догляд за ОСОБА_7 і пояснення свідків не можуть прийняти судом до уваги.

Крім того, про вищевказані факти ОСОБА_1 не повідомляла при розгляді справи по суті.

З огляду наведеного, доводи позивачки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Керуючись ст.. 64, 65 ЖК УРСР, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст. ст. 2-11, 58-61, 88, 159, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2», Полтавської міської ради; третя особа: Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання членом сім»ї квартирного наймача та визнання права користування жилим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через районний суд шляхом подання протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.В.Тімошенко