АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 597/611/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Дудяк С.В.
Провадження № 22-ц/789/1365/15 Доповідач - Демкович Ю.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 р.

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Козак І. О., Загорський О. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю апелянта та позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополя цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 22 вересня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1, ОСОБА_3

про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

02.10.15 апелянт звернулась зі скаргою на рішення суду першої інстанції від 22.09.15, вважаючи, що воно поставлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в позові.

Порушення вбачає в тому, що суд першої інстанції неповно зясував фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки доказам, не сприяв повному, обєктивному та неупередженому розгляду, а саме: зазначає, що не взято до уваги того факту, що під час продовження строку виконання зобовязання, апелянт із ОСОБА_3 фактично не проживала однією сімєю та не вела з ним спільного господарства. Також вказує, що договір продовжений без іі згоди.

Окрім цього, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не враховано рішення Заліщицького районного суду від 15.08.14, яким стягнуто із ОСОБА_3 в користь позивача борг в розмірі 15000,00 євро по договору від 11.06.10.

Рішенням Заліщицького районного суду від 22.09.15 позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 15000,00 євро боргу за договором позики в національній валюті України по курсу НБУ на день виконання судового рішення.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1 в дохід держави 3654,00 грн. судового збору.

Відкликано з відділу державної виконавчої служби Заліщицького районного управління юстиції виконавчий лист № 597/734/14-ц про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 15000,00 євро боргу за договором позики.

У суді апелянт підтримала вимоги скарги, пославшись на мотиви, зазначені в ній.

Позивач скаргу не визнала та просила рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справ доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з огляду на наступне.

У силу ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, у відповідності до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам процесуального закону рішення частково не відповідає.

Судом установлено, що 11.06.10 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики /надалі «Договір»/, згідно із яким ОСОБА_2 позичила ОСОБА_4 15000,00 євро без нарахування процентів, з терміном повернення до 10.06.11. Правочин посвідчений нотаріально.

За згодою сторін Договір продовжено на один рік, до 11.06.12.

Відповідно до ст.ст. 526, 545 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідні) до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписні, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Установлено, що у визначені договором строк відповідач ОСОБА_3 кошти не повернув так як відсутні будь-які докази щодо виконання умов договору.

Окрім цього, апелянтом в судове засідання подано відповідь ОСОБА_3 на заяву нагадування ОСОБА_2 від 06.05.14 щодо повернення боргу, із якої вбачається, що останній визнає наявність боргу, стверджуючи, що він частково його повернув.

Дана заява не може слугувати доказом повернення коштів, а тому колегія суддів її до уваги не приймає.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив із того, що порушено права позивача, а тому вони підлягають захисту шляхом солідарного стягнення із відповідачів в користь позивача заборгованості в розмірі 15000,00 євро за Договором.

Із таким висновком колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Установлено, що на укладення Договору позики грошових коштів апелянт ОСОБА_1 надала згоду, що підтверджується документом - згодою подружжя на позику грошей від 11.06.10, посвідченою нотаріально (зареєстрованого в реєстрі за № 1112 від 11.06.10).

У згаданій заяві апелянт зазначила, що Договір відповідає інтересам сімї й сума, час та умови виконання договору позики їй відомі.

Згідно із п. 13 Договору гроші позичалися для потреби сімї.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Оскільки за договором позики позикодавець передає позичальникові грошові кошти у власність, а останні згідно з вимогами ст. 60 СК України стають об'єктом спільної сумісної власності подружжя, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо солідарного стягнення боргу із ОСОБА_1

Твердження апелянта про те, що вона із ОСОБА_3 фактично не проживає однією сімєю та не веде з ним спільного господарства колегія суддів до уваги не бере, оскільки на момент укладення договору відповідачі були у шлюбі й доказів того, що позика використана не в інтересах сімї апелянтом не подано.

Шлюбні відносини відповідачі припинили у 2013 році (свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ИД № 043452 від 21.09.13).

Апеляційна інстанція не погоджується із висновками суду щодо стягнення із ОСОБА_3 боргу за договором з огляду на наступне.

Рішенням Заліщицького районного суду від 15.08.14 по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики стягнуто з ОСОБА_3 в користь позивача 15000,00 євро боргу за договором позики в національній валюті України гривні по курсу НБУ на день виконання судового рішення, 4836,00 грн. штрафних санкцій та 3966,36 грн. судових витрат.

Спір стосувався боргових зобовязань ОСОБА_3 за згаданим Договором.

У відповідності до п. 2 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення або ухвала суду ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як вбачається із матеріалів справи рішенням Заліщицького районного суду від 15.08.14 постановлене у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Тому, враховуючи вище наведене суд першої інстанції при задоволенні позову в порушення п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України не звернув уваги на те, що у позивача немає підстав для повторного звернення з вимогами про стягнення боргу з ОСОБА_3, оскільки існує рішення щодо стягнення з останнього боргу за договором позики, а тому в цій частині слід було закрити провадження.

Постановивши рішення в цій частині позовних вимог, суд допусти процесуальну помилку, а тому в цій частині рішення слід скасувати та закрити провадження по справі.

Щодо стягнення боргу за договором позики з ОСОБА_1 в користь позивача колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, а тому, рішення у цій частині слід залишити без змін.

Також, судом безпідставно, в порушення норм процесуального закону, відкликано виконавчий лист №597/734/14-ц про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 15000,00 євро боргу, виданого на виконання згаданого рішенням Заліщицького районного суду від 15.08.14, а тому із резолютивної частини оспорюваного рішення слід виключити дану вказівку суду.

Оскільки в силу ч. 4 ст. 65 СК України відповідачі є солідарними боржниками, рішення у даній справі щодо стягнення 15000,00 євро із ОСОБА_1 в користь позивача слід виконувати в солідарному порядку разом із рішенням Заліщицького районного суду від 15 серпня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Ураховуючи вищенаведене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати частково, як таке, що постановлене із порушенням норм процесуального права й у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України постановити нове рішення.

Керуючись ст.ст. 205, 218, 303, 304, 307, 309, 310, 316, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 22 вересня 2015 року скасувати частково - в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики і провадження по справі в цій частині закрити.

У решті рішення залишити без змін, виключивши із резолютивної частини вказівку суду про відкликання виконавчого листа № 597/734/14-ц про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 15000,00 євро боргу за договором позики.

Виконувати в солідарному порядку дане рішення суду щодо стягнення 15000,00 євро із ОСОБА_1 разом із рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 15 серпня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5