Справа № 161/8772/15-ц
Провадження № 2/161/2917/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кирилюк В.Ф.,

при секретарі Федорчук Д.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (транспортне) страхового бюро України, ОСОБА_3 про стягнення суми страхового відшкодування та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 (транспортне) страхового бюро України, ОСОБА_3 про стягнення суми страхового відшкодування та моральної шкоди.

Свій позов обґрунтовує тим, що 27.11.2011 року біля 09 год. 20 хв. громадянин ОСОБА_4 Білорусь ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Фольксваген Каравела», д.н.з 9790Б7, рухаючись по вул.Городецькій в напрямку вул.Баранова, що в місті Луцьку, зі швидкістю близько 50 км/год., проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, проігнорувавши положення п.16.11 Правил дорожнього руху та підїзджаючи до нерегульованого перехрестя доріг вулиць Баранова-Городецька в місті Луцьку, не надав переваги в русі та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, яким він наближався до перехрестя по головній дорозі відносно руху автомобіля марки «Фольксваген Каравелла», державний номерний знак 9790АМ7, в результаті чого пасажир малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав тілесні ушкодження посттравматичний розрив селезінки з внутрішньою кровотечею та садна обличчя, який згідно висновку судово-медичної експертизи № 46 від 14.01.2013 року за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

По даному факту слідчим відділом Луцького МВ УМВС України у Волинській області було порушено кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Згідно вироку Луцького міськрайонного суду від 10.06.2013 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно висновку про вартість матеріального збитку до звіту про оцінку транспортного засобу № 342/1745 від 04.12.2012 року завданого в результаті його пошкодження внаслідок ДТП станом на 29.11.2012 року становить 20784,92 грн. Вказує, що ним також було проведено оплату за експертне автотоварознавче дослідження автомобіля в сумі 450 грн.

Крім того, вказує, що йому внаслідок ДТП була завдана моральна шкода, яка виразилась в тому, що дані події негативно вплинули на його здоровя, самопочуття. Наслідки даної події призвели до проблем. На тривалий період часу суттєво змінився спосіб життя, були порушені життєві плани, що завдало йому моральних страждань.

На підставі викладеного просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 (транспортне) страхового бюро України 21234,92 грн. страхового відшкодування та з відповідача ОСОБА_3 30000 грн. завданої моральної шкоди.

В судове засідання позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Суду надані письмові заперечення проти позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом при розгляді справи встановлено, що 27.11.2011 року біля 09 год. 20 хв. громадянин ОСОБА_4 Білорусь ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Фольксваген Каравела», д.н.з 9790Б7, рухаючись по вул.Городецькій в напрямку вул.Баранова, що в місті Луцьку, зі швидкістю близько 50 км/год., проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, проігнорувавши положення п.16.11 Правил дорожнього руху та підїжджаючи до нерегульованого перехрестя доріг вулиць Баранова-Городецька в місті Луцьку, не надав переваги в русі та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, який наближався до перехрестя по головній дорозі відносно руху автомобіля марки «Фольксваген Каравелла», державний номерний знак 9790АМ7, в результаті чого пасажир малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримав тілесні ушкодження: посттравматичний розрив селезінки з внутрішньою кровотечею та садна обличчя, який згідно висновку судово-медичної експертизи № 46 від 14.01.2013 року за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Вироком Луцького міськрайонного суду від 10.06.2013 року встановлено, що вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з участю транспортних засобів під керуванням ОСОБА_1 та ОСОБА_3Б.(а.с.3,4).

Із звіту про оцінку транспортного засобу № 342/1745 від 04.12.2012 року та з висновку про вартість матеріального збитку вбачається, що власником транспортного засобу автомобіля НОМЕР_2, яким керував під час ДТП ОСОБА_1 є ОСОБА_6 Дана обставина також підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії АСС 092543 та протоколом огляду транспортного засобу, які знаходяться у вказаному звіті (а.с.5-25)

З нотаріально посвідченої довіреності від 05.11.2010 року вбачається, що ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_7 або ОСОБА_8 бути її представниками, зокрема, у відповідних органах Державтоінспекції України, органах нотаріату, страхових компаніях при вирішенні будь-яких питань, повязаних із відчуженням належного їй автомобіля марки «Рено-21», д.н.з АС4090АН. За цією довіреністю ОСОБА_7 мав право, зокрема, отримати поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Довіреність була дійсна по 05.11.2013 року(а.с.28).

Згідно нотаріально посвідченої довіреності від 11.02.2011 року ОСОБА_7 який діяв від імені ОСОБА_6 уповноважив ОСОБА_1 бути представником довірителя в державних та інших підприємствах, установах, організаціях, незалежно від форм власності, в тому числі Державтоінспекції України при вирішенні питань, повязаних із відчуженням автомобіля марки «Рено-21», д.н.з АС4090АН. За цією довіреністю ОСОБА_1 мав право, зокрема, отримати страховий поліс. Довіреність була дійсна по 05.11.2013 року (а.с.28).

Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюються з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.п. 33.1.4, 33.1 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, у разі невиконання страхувальником обов'язку, передбаченого ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", він позбавляється права на відшкодування шкоди за його винні дії страховиком у порядку, передбаченому ст. 1194 ЦК України.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2012 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", оскільки відповідно до статті 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках ОСОБА_2 (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка.

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що в справі відсутні докази, що позивач є власником автомобіля НОМЕР_3., що цивільно-правова відповідальність позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 була застрахована, а також не надано доказів того, що позивач повідомляв страхову компанію про настання страхового випадку, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Відповідач у письмових запереченнях повідомив, що ОСОБА_1 із заявою про виплату страхового відшкодування до МТСБУ не звертався. Позивач таке твердження відповідача не спростував.

За змістом п. п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, позивач за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно - правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, що знаходилося в такому транспортному засобі.

Як зазначено у п. 1.7 ст. 1 Закону, забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб, що зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, аналізуючи наведене вище суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (транспортне) страхового бюро слід відмовити.

Вимога позивача до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди не підлягає до задоволення також.

Звертаючись з такою вимогою до суду, позивач вказує, що заподіяна йому моральна шкода полягає у тому, що дана справа забирає у нього багато часу, негативно впливає на стан його здоровя, самопочуття, що відповідно викликає занепокоєння його родини та близьких. Наслідки даної події привели до проблематизації його життя, погіршили гармонійні адаптовані умови життєдіяльності, він нераціонально витрачає час, залучає душевні зусилля на розвязання даної проблеми. На тривалий період суттєво змінився спосіб його життя, зявилася необхідність адаптуватися до нових дискомфортних умов пересування та існування. Були порушені актуальні життєві плани, перешкодило можливості активної та повноцінної життєдіяльності, тобто завдало йому та його родині значних моральних страждань. Завдану йому матеріальну шкоду позивач оцінює в 30000 грн.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, позивач не є власником пошкодженого автомобіля, не надає суду доказів щодо того, чи не отримувала кошти у відшкодування моральної шкоди власник, не вказує, чим саме або, як він вказує, якою справою, йому заподіяна моральна шкода. Жодним чином позивач не підтверджує також і інші зазначені ним обставини щодо стану здоровя, самопочуття, занепокоєння, проблематизації його життя, погіршення умов життя, зміни способу життя та ін.

Тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Крім того, вважаючи, що його право порушене 27.11.2011 року, позивач, у передбачений ст.257 ЦК України, строк не звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

На підставі ст.ст. ст.ст.979-984, 988-991 ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст. 10, 57-60, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (транспортне) страхового бюро України, ОСОБА_3 про стягнення суми страхового відшкодування та моральної шкоди,- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк