Справа № 265/3488/15-ц
Провадження № 2/265/1668/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О. О.,

при секретарі Трушковій Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ПАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ПАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики. В обґрунтування позовної заяви вказував, що 03.03.2006 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений договір № 2РР-00711 про надання безвідсоткова позика на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримав позику у розмір 207256 гривень, на умовах повернення суми боргу рівними долями, шляхом щомісячного внесення на поточний рахунок позивача грошових коштів. Факт передачі грошових коштів відповідачу ОСОБА_1 в сумі 207256 гривень підтверджується касовим ордером № 1077 від 29.03.2006 року, зобов»язанням відповідача ОСОБА_1 від 29.03.2006 року. В період з квітня 2006 року по жовтень 2014 року відповідач сплатив позику в розмірі 82173,18 гривень, що підтверджується графіком погашення позики. 06.11.2013 року відповідачем ОСОБА_1 було розірвано трудовий договір з позивачем. Згідно п.3.2 договору позики у разі припинення трудових відносин відповідач зобов»язаний протягом 30 днів з моменту розірвання трудового договору сплатити позику грошовими коштами або надати позивачу гарантії погашення заборгованості щомісячними платежами. 03.03.2015 року на адресу відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості в добровільному порядку. Проте до теперішнього часу відповідачем зобов»язання не виконано. Станом на 15.04.2015 року сума основного боргу відповідача ОСОБА_1 перед позивачем складає 125082,82 гривень. Просили стягнути з в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь позивача суму основного боргу у сумі 125082,82 гривень, інфляційну сумі 54911,35 гривень, 3% річних у сумі 2015,03 гривень, а всього 182009,20 гривень, а також судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_3, діюча на підставі довіреності, до відкритого судового засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, просила про задоволення позову.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 до відкритого судового засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали в повному обсязі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.03.2006 року між ПАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» та ОСОБА_1 був укладений договір № 2РР-00711 про надання безвідсоткової позики на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримав позику у розмір 207256 гривень, на умовах повернення суми боргу рівними долями, шляхом щомісячного внесення на поточний рахунок позивача грошових коштів (а.с. 6, 7).

Факт передачі грошових коштів відповідачу ОСОБА_1 в сумі 207256 гривень підтверджується касовим ордером № 1077 від 29.03.2006 року (а.с.14), зобов»язанням відповідача ОСОБА_1 від 29.03.2006 року (а.с.8).

07 березня 2006 року між ПАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_4, та зареєстровано в реєстрі за № 437 (а.с.9).

На момент укладання даного договору ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_2П.( а.с.12 зв.) Даний факт сторонами не оспорювався.

06.11.2013 року відповідачем ОСОБА_1 було розірвано трудовий договір з позивачем, що підтверджується наказом про звільнення ОСОБА_1 № 45 від 06.11.2013 року (а.с.13).

В період з квітня 2006 року по жовтень 2014 року відповідач сплатив позику в розмірі 82173,18 гривень, що підтверджується графіком погашення позики (а.с.15).

Згідно п.3.2 договору позики у разі припинення трудових відносин відповідач зобов»язаний протягом 30 днів з моменту розірвання трудового договору сплатити позику грошовими коштами або надати позивачу гарантії погашення заборгованості щомісячними платежами.

03.03.2015 року на адресу відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості в добровільному порядку (а.с.16,17).

До теперішнього часу відповідачем зобов»язання не виконано. Станом на 15.04.2015 року сума основного боргу відповідача ОСОБА_1 перед позивачем складає 125082,82 гривень,а також інфляційна суми 54911,35 гривень, 3% річних у сумі 2015,03 гривень, а всього 182009,20 гривень (а.с.15, 4).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином, згідно умов договору й вимог чинного законодавства.

У відповідності до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Частиною 4 ст.65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

З аналізу вищенаведених норм права суд приходить до висновку , що ОСОБА_1, ОСОБА_2 повинні нести солідарну відповідальність перед позивачем за договором позики, оскільки ОСОБА_1 уклав договір № 2РР-00711 про надання безвідсоткової позики на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 в інтересах сімї, що створює обов'язки для другого з подружжя, внаслідок чого задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача сплачені останнім та документально підтверджені судові витрати в розмірі 1820,09 гривень (а.с.5).

Керуючись ст.ст.88, 213-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ПАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» (рахунок №2460 в ПАТ «Універсал Банк», м.Київ, МФО 322001) суму основного боргу за договором позики № 2РР-00711 від 03.03.2006 року у сумі 125082,82 гривень, інфляційну сумі 54911,35 гривень, 3% річних у сумі 2015,03 гривень, а всього 182009,20 гривень.

Стягнути в дольовому порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» судовий збір у сумі 1820,09 гривень, по 910,04 гривень з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя О.О.Костромітіна