Справа № 495/2841/15-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

24 вересня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді Шевчук Ю.В.

при секретарі Мамончик К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білгород-Дністровському справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки про стягнення суми боргу за договором позики, вказуючи, що нею 15.09.2014 року була позичена відповідачці сума грошей у розмірі 40 000,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 15.09.2014 року, позика безпроцентна. При неодноразовому зверненні позивачки про повернення суми боргу, відповідачка відмовлялася від виконання зобовязання, що змусило позивачку звернутися до суду з зазначеним позовом.

У ході розгляду справи позивачем була надана уточнена позовна заява згідно якої вказано, що з урахуванням того, що відповідачка погасила частину боргу, зменшує позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідачки суму боргу у розмірі 30 000,00 грн.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, згідно заяви уточнені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та розглядати справу за її відсутністю.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, згідно заяви з уточненим позовом згодна, просила справу розглядати за її відсутністю.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, 15.09.2014 року була позичена відповідачці сума грошей у розмірі 40 000,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 15.09.2014 року, позика безпроцентна.

За спливом строку повернення грошей позивачка звернулася до відповідача з вимогою повернення суми позики, однак відповідачка відмовилася повертати гроші з вимогою продовжити строк повернення, на що позивачка надала згоду. Через деякий час позивачка знов звернулася до відповідачки з проханням повернення грошей, на яке отримала відмову, що змусило її звернутися до суду з позовною заявою.

На теперішній час відповідачка повернула частину боргу, залишок боргу складає 30 000,00 гривень.

Таким чином, відповідачкою не виконане зобов'язання по поверненню позивачці суми боргу в розмірі 30 000,00 гривень, що викладено в уточненій позовній заяві (а.с. 24-25).

У відповідності зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, однобічне відмовлення від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти в такій сумі, у термін і в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований у листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв'язку. Власноручна розписка відповідачки (позичальника), яка підписана відповідачкою, є документом, що підтверджує вчинення правочину між позивачкою та відповідачкою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК: «На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей».

Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення з відповідачки суми боргу є доведеними обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню, стягнувши з ОСОБА_2, , яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, суму боргу у розмірі 30 000,00 гривень.

На підставі викладеного і керуючись ст. 525, 526, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 74, 76, 88, 169, 209, 213, 214-215, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, , яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, суму боргу у розмірі 30 000,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядкові ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: