Справа № 342/508/15-ц
Провадження № 2/342/335/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_7, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1. Позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_9 року померла її бабуся (по батьковій лінії) - ОСОБА_8, про що виконкомом Топорівської сільської ради зроблено актовий запис № 14. З часу свого народження й по сьогодні позивачка проживала разом з батьками і бабусею в одному господарстві, разом обслуговували будинок та господарські споруди, обробляли земельну ділянку, тобто вели спільне господарство та мали спільний побут. Після смерті бабусі відкрилася спадщина на належне їй майно, до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами в АДРЕСА_1. На звернення ОСОБА_1 до нотаріальної контори в Городенківському районі про оформлення прийняття спадщини та видачу свідоцтва про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_8 відмовлено. Причиною відмови стала реєстрація спадкового будинковолодіння як колгоспного двору, про що 18.04.2015 року видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. На даний час позивачка продовжує жити в даному господарстві, неодноразово проводила як поточний так і капітальний ремонти, також виготовила технічний паспорт та отримала звіт про оцінку майна, оплачує комунальні послуги та несе інші витрати по утриманню господарки, тобто фактично вступила в управління спадковим майном, але документально оформити прийняття спадщини не може. Спору щодо спадкового майна нема. Відповідачі не заперечують щодо оформлення права власності за позивачкою.

В судове засідання сторони не з'явились. Представник позивачки ОСОБА_9 подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та її представника. Відповідачі подали до суду заяви, в яких зазначили, що відмовляються від своїх часток на житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1. Одночасно просять розглядати справу у їх відсутності.

За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 26 червня 1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 110 від 08.06.1988 року слідує, що жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_8.

Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Довідкою виконавчого комітету Топорівської сільської ради № 674 від 18.08.2015 р. доводиться, що АДРЕСА_1 переіменована на АДРЕСА_1.

Згідно довідки № 675 від 18.08.2015 р., виданої виконкомом Топорівської сільської ради встановлено, що згідно по господарської книги № 14 за 1991-1995 роки особовий рахунок № 601 станом на 01.04.1991 року в житловому будинку в АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8

З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок збудований 1968 р., ринкова вартість житлового будинку та допоміжних будівель та споруд згідно звіту ТзОВ «Українське бюро приватизації та оцінки майна» становить 51552,27 грн.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті ОСОБА_8, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 10.06.1960 р. стверджено, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_10 та ОСОБА_8.

Померла ОСОБА_8 заповіту не вчиняла. Після її смерті спадщину прийняв син ОСОБА_2, так як на день її смерті був зареєстрований та проживав в житловому будинку в АДРЕСА_1, що стверджено довідкою № 622 від 03.08.2015 року, виданою виконавчим комітетом Топорівської сільської ради.

У відповідності до ст.ст. 346, 347 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

В силу п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_8 є її син ОСОБА_2, відповідач по справі, який відмовляється від своєї частки на житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 на користь своєї дочки ОСОБА_1. Відповідачі по справі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_7 також відмовляються від своїх часток на житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 на користь позивачки ОСОБА_1, що стверджено поданими до суду заявами, які завірені секретарем виконкому Топорівської сільської ради.

З постанови державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 215 від 28.04.2015 р., слідує, що позивачу було відмовлено в оформленні спадщини після смерті ОСОБА_8 на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами по АДРЕСА_1, оскільки згідно свідоцтва про право власності господарство вцілому належало колгоспному двору, головою якого була спадкодавець, рекомендовано звернутись до суду.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Довідкою № 623, виданою 03.08.2015 р. виконкомом Топорівської сільської ради ОСОБА_1, стверджено, що її земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розміром 0,1256 га.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачкою в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться по АДРЕСА_1, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами.

На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 5, 316, 317, 328, 346, 347, 365, 392, 1216, 1222 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 60, 209, 214-215, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Федів Л.М.