Справа № 583/2084/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в місті Охтирка Сумської області в складі:

головуючого судді Білери П.П.

при секретарі Дяченко Ю.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка цивільну справу за позовом ОСОБА_2, представник за дорученням ОСОБА_1, до ОСОБА_3 сільської ради Охтирського району Сумської області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності на спадкове майно, суд

Встановив:

01 липня 2015 року до Охтирського міськрайонного суду Сумської області звернувся ОСОБА_2, представник за дорученням ОСОБА_1, з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Охтирського району Сумської області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач свої вимоги він мотивує тим, що його батькам, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, у кінці 70-х років минулого століття радгоспом «Авангард» була надана квартира АДРЕСА_1. Під час приватизації житлового фонду України зазначену квартиру було продано батькам, що підтверджується довідкою, виданою радгоспом «Авангард» від 03 січня 1994 року. Але під час продажу квартири на імя його батька ОСОБА_6 договір купівлі продажу не складалося та нотаріального посвідчення чи посвідчення сільською радою не було. Як зазначає у позові позивач ОСОБА_2, у 1997 році на підставі розпорядження голови Охтирської районної державної адміністрації за № 405 від 22 серпня 1997 року радгосп «Авангард» було ліквідовано та перейменовано у КСП «Авангард». Після декількох реорганізацій у 2007 році згідно постанови Господарського суду Сумської області за № 7/114 від 16 серпня 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авангард» було ліквідовано. Архівні документи знаходяться у ОСОБА_3 сільській раді Охтирського району Сумської області, що були передані на зберігання згідно акта передачі від 10 вересня 2007 року, що підтверджується відповідною довідкою з сільської ради. 27 січня 2009 року помер його батько ОСОБА_6. Мати ОСОБА_7 на день смерті свого чоловіка проживала разом з ним, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину. 16 березня 2014 року померла його мати, після смерті якої діти, а саме донька ОСОБА_5, син ОСОБА_4, та він, ОСОБА_2, фактично прийняли спадщину. З огляду на законодавчі норми, які діяли на час купівлі продажу домоволодіння, позивач вважає, що його батьки добросовісно заволоділи нерухомим майном, а саме квартирою № 1 житлового будинку № 11 (колишній № 14) по вул. Комунарів с. Веселий Гай Охтирського району Сумської області, всупереч не укладання письмового договору купівлі продажу та його нотаріального посвідчення. З огляду на вищевикладене, відсутність правовстановлюючого документу на зазначений житловий будинок позбавляє можливості позивача ОСОБА_2 оформити в установленому нотаріальному порядку право власності в порядку спадкування за заповітом на нерухоме майно житловий будинок, що залишився після смерті його батьків. Також позивач вказує, що 17 червня 2015 року від нотаріуса він отримав відмову в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, так як за життя право власності спадкодавця не було зареєстровано належним чином. З огляду на вищезазначене, позивач ОСОБА_2 просить суд визнати за ним право власності на квартиру загальною площею 69,8 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, смерть якої настала 16 березня 2014 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1, що діє на підставі довіреності серії НАН № 239695 від 05 травня 2015 року, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовільнити, так як на даний час ОСОБА_2 позбавлений можливості оформити право власності на нерухоме майно квартиру у порядку спадкування за заповітом без відповідного судового рішення.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином та завчасно.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 сільська рада Охтирського району Сумської області не зявився, але до початку розгляди справи по суті 21 липня 2015 року надали суду заяву, у якій просять суд розглянути справу без участі їх представника.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, але до початку розгляди справи по суті 16 липня 2015 року надав суду заяву, у якій просить суд розглянути справу у його відсутність, зазначивши, що він не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, але до початку розгляди справи по суті 15 липня 2015 року надала суду заяву, у якій просить суд розглянути дану справу у її відсутність, вказавши, що вона не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухавши думку представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах цивільної справи, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо визнання за позивачем права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

Як було зясовано у судовому засіданні, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І БП № 100815, виданого виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Охтирського району Сумської області, ОСОБА_6 помер 27 січня 2009 року. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І БП № 212498, виданого виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Охтирського району Сумської області, ОСОБА_7 померла 16 березня 2014 року.

Також судом встановлені родинні звязки позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_6, ОСОБА_7 Так, відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії І ЯК № 493947, виданого виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Охтирського району Сумської області від 12 жовтня 1972 року, його батьком є ОСОБА_6, а матірю ОСОБА_7.

Як вбачається з копії паспорта позивача ОСОБА_2 серії ММ 704609, виданого 05 грудня 2000 року Червонозаводським РВ УМВС України в Сумській області, місце проживання його зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто на день смерті його матері ОСОБА_7 вони проживали в одному будинку за вищевказаною адресою.

З копії довідки, виданої ОСОБА_3 сільською радою Охтирського району Сумської області за № 227 від 05 травня 2015 року, вбачається, що ОСОБА_7 на день своєї смерті фактично проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з нею за даною адресою проживав її син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З копії довідки, виданої ОСОБА_3 сільською радою Охтирського району Сумської області за № 236 від 12 травня 2015 року, вбачається, що ОСОБА_6 на день своєї смерті фактично проживав та була зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з нею за даною адресою проживала його дружина, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Також у судовому засіданні були досліджені копії документів, які стали підставою для отримання у власність житлового будинку за вказаною адресою батьками позивача ОСОБА_2 Так, згідно копії довідки, виданої у 1994 році радгоспом «Авангард» вбачається, що дійсно радгосп «Авангард» продав квартиру ОСОБА_6 за 390 карбованців, про що було видано відповідний наказ за № 2 від 03 січня 1994 року.

Згідно копії довідки, виданої Комунальним підприємством «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації» 06 травня 2015 року за № 267, 4-х квартирний житловий будинок по вул. Комунарів, буд. 11 в с. Веселий Гай Охтирського району Сумської області станом на 1992 рік значиться зареєстрованим за радгоспом «Авангард». Крім того, станом на 31 грудня 2012 року реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_6 відсутня.

В судовому засіданні була досліджена інвентарна справа на домоволодіння по вул. Комунарів, 14 (зараз вул. Комунарів, 11) в с. Веселий Гай Охтирського району Сумської області, з якої було встановлено, що правовстановлюючих документів на квартиру № 1 у даному житловому будинку ОСОБА_6, ОСОБА_7 при житті не отримували, так само й позивач ОСОБА_2 не має свідоцтва про право власності на дану квартиру.

Також у судовому засіданні були досліджені спадкові справи: за № 227/2009 рік, що відкрилася після смерті ОСОБА_6, смерть якого настала 27 січня 2009 року; за № 202/2014, що відкрилася після смерті ОСОБА_7, смерть якої настала 16 березня 2014 року. 10 листопада 2011 року секретарем Височанської сільської ради Охтирського району Сумської області був посвідчений заповіт ОСОБА_7, згідно якого остання заповідала на випадок своєї смерті належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все майно, що їй буде належати за законом чи за заповітом ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4.

16 червня 2015 року між спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_8 було укладено договір про розподіл спадкового майна, що посвідчений державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9, копія якого є у матеріалах цивільної справи. Згідно даного договору у спадщину до ОСОБА_2 переходить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що належала чоловікові ОСОБА_6, спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_7, яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав.

Постановою державного нотаріуса Охтирської районної державної нотаріальної контори від 17 червня 2015 року за № 621/02-31 було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій ОСОБА_2, а саме: відмовлено у посвідченні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, так як право власності на квартиру за життя спадкодавця не було зареєстровано згідно норм діючого законодавства України.

Таким чином, судом було встановлено, що позивач ОСОБА_2 у встановленому законом порядку оформив право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_7 лише на частину нерухомого майна, що зазначено у нотаріально посвідченому договорі про розподіл спадкового майна від 16 червня 2015 року, тоді як право власності на вищевказану квартиру на даний час не оформив та не має можливості це зробити без звернення до суду, оскільки його мати ОСОБА_7 за своє життя не отримала відповідних правовстановлюючих документів на квартиру.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_2 слід задовольнити повністю та визнати за ним право власності на квартиру загальною площею 69,8 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, смерть якої настала 16 березня 2014 року. Визнання даного факту буде підставою для належного оформлення права власності на квартиру у державного нотаріуса Охтирської районної державної нотаріальної контори у порядку спадкування за заповітом.

Відповідно до Ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Статтею 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття.

Відповідно до Ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 Цивільного Кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 Цивільного Кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статття 1218 Цивільного Кодексу України наголошує, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 1268 Цивільного Кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 Цивільного Кодексу України, він не заявив про відмову від неї.

Стаття 548 Цивільного Кодексу Української РСР зазначає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

У статті 549 п. 1 Цивільного Кодексу Української РСР зазначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного Кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Документи, які повинен подати спадкоємець для отримання свідоцтва про право на спадщину, зазначені в главі 10 «ОСОБА_9 свідоцтв про право на спадщину» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за N 282/20595.

Відповідно до п. 4.15 цієї глави видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності. Якщо спадкоємець не може надати такі документи, то нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину і єдиним способом захисту прав такого спадкоємця є суд.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та

обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу , якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" зі змінами та доповненнями, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

В силу ч. 1 Ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог статей 3, 15 Цивільного процесуального кодексу України захисту в судовому порядку підлягає виключно порушене право особи.

Відповідно до Ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України сторони мають рівні права щодо надання доказів і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільного процесуального кодексу України.

Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень і такі докази подаються сторонами, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази повинні бути належними та допустимими, як того вимагають Ст. ст. 58, 59 Цивільного процесуального кодексу України.

При винесені рішення суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній взаємозвязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За таких обставин суд дійшов висновку, що оскільки у судовому засіданні достовірно встановлено належність квартири померлій ОСОБА_7 за життя, інших спадкоємців, які б претендували на майно померлої особи не встановлено, право позивача підлягає захисту в судовому порядку у зазначений ним в заяві спосіб.

На підставі вищевикладеного та керуючись Ст. ст. 377, 328, 392, 1216, 1218 Цивільного кодексу України, Ст. ст. 10, 60, 174, 212 215 Цивільного процесуального кодексу України , суд

Вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_2, представник за дорученням ОСОБА_1, до ОСОБА_3 сільської ради Охтирського району Сумської області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру загальною площею 69,8 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, смерть якої настала 16 березня 2014 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовити за безпідставністю заявлених вимог.

Апеляційна скарга на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційна скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду ОСОБА_10