Справа № 569/7741/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2015 року

Рівненський міський суд Рівненської області у складі :

головуючого судді Рогозіна С.В.,

при секретарі Якимчук І.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Демчука Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк» про повернення депозитного вкладу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк» про повернення депозитного вкладу. В позовній заяві вказує, що 04 квітня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ним було укладено договір № 7114 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий on-line» у доларах США, відповідно до якого кошти в сумі 15000,00 доларів США були розміщені банком на відкритому на його ім'я вкладному (депозитному) рахунку НОМЕР_1.

13 червня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ним було укладено договір № 2860 банківського вкладу (депозиту) «8 років разом on-line» у доларах США, відповідно до якого кошти в сумі 10000,00 доларів США були розміщені банком на відкритому на його ім'я вкладному (депозитному) рахунку НОМЕР_2.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.08.2015 року № 147 "Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у AT «Дельта Банк», тимчасову адміністрацію в AT "Дельта Банк" продовжено по 02.10.2015 р. включно.

Термін повернення депозитів закінчився до моменту введення тимчасової адміністрації. Після закінчення терміну дії депозитних вкладів він неодноразово звертався у відділення банку для повернення коштів, але кошти повернуті не були.

06 липня 2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, йому було повернуто грошові кошти у розмірі 200000,00 гривень.

Вважає, що у зв'язку з тим, що ПАТ «Дельта Банк» невчасно виконало своє зобов'язання, з нього необхідно стягнути суму неповернутих грошових коштів за договорами банківських вкладів № 7114, № 860, пеню за кожен день прострочення з початку порушення зобов'язання по день введення тимчасової адміністрації (03.03.2015 року), 3 % річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги позивача підтримав повністю з підстав викладених в позовній заяві та заяві про зменшення та уточнення позовних вимог, просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3, грошові кошти в сумі 487077 гривень, з яких: 478290 гривень - сума неповернутих грошових коштів по Договорам № 7114 від 04 квітня 2014 року, № 2860 від 13 червня 2014 року; 4393,70 гривень - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання по договорам № 7114 та № 2860 за період з 12.09.2014 року по 03.03.2015 року (по день введення тимчасової адміністрації); 4393,70 гривень - 3 % річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України; та судові витрати по справі пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката в розмірі 5000 гривень.

Представник відповідача позов заперечив повністю та вказав, що 04 квітня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір № 7114 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий on-line» у доларах США, на суму 15000,00 доларів США.

13 червня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір № 2860 банківського вкладу (депозиту) «8 років разом on-line» у доларах США, на суму 10000,00 доларів США.

Кошти, відповідно до п. 1.8 укладених договорів банківського вкладу зараховуються на вкладний рахунок з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку, відкритого на ім'я Вкладника, або готівкою через касу банку в день укладання договору банківського вкладу.

Власний поточний рахунок НОМЕР_3 (в доларах США), на який банк здійснював нарахування відсотків, та на який банк зобов'язаний перерахувати суму вкладу по закінченню терміну вкладу або при достроковому припиненні терміну розміщення вкладу і який саме зазначений в договорі банківського вкладу, позивач ОСОБА_3 відкрив в AT «Дельта Банк» 27 березня 2013 року.

Вказує, що AT «Дельта Банк» в повному обсязі виконав свої зобов'язання по спірних договорах вкладу - прийняв грошові кошти від ОСОБА_3, розмістив їх на депозитних рахунках та протягом терміну дії вкладу нараховував і виплачував відсотки, а також суму вкладу по закінченню дії договору вкладу повернув позивачу, шляхом перерахування на його власний поточний рахунок, вказаний ним в договорі.

Тобто, з моменту перерахування банком коштів з депозитного рахунку та зарахування цих коштів на власний поточний рахунок ОСОБА_3 набувачем та власником даних коштів є саме ОСОБА_3, а не AT «Дельта Банк».

Після перерахування банком коштів на поточний рахунок вкладника, який вказується самим вкладником в договорі строкового банківського вкладу, зобов'язання банку по поверненню вкладу та відсотків вважаються виконаними в повному обсязі.

Після повернення AT «Дельта Банк» ОСОБА_3 сум вкладів та нарахованих відсотків за вкладом на його поточний рахунок, між банком та позивачем виникли правовідносини банківського рахунка, які регулюються укладеним між сторонами договором банківського рахунку фізичної особи № № 007-17075-270313 від 27 березня 2013 року.

Крім того, вважає безпідставною вимогу позивача, щодо стягнення пені, оскільки на момент звернення ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з даним позовом на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». У зазначеному повідомленні ФГВФО від 03.03.2015 року також зазначено, що про час та порядок виплат вкладникам AT «Дельта Банк» буде повідомлено додатково на офіційному сайті Фонду - www.fg.gov.ua, на сайті АТ «Дельта Банк» - www.deltabank.com.ua та у відділеннях даного банку.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.08.2015 року № 147 "Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у AT «Дельта Банк», тимчасову адміністрацію в AT "Дельта Банк" продовжено по 02.10.2015р. включно.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Отже, з моменту введення тимчасової адміністрації в AT «Дельта Банк» відсутні будь які правові підстави для задоволення майнових вимог позивача в судовому порядку. Позивач звернувся до суду в травні місяці 2015 року під час тимчасової адміністрації в Банку.

Відповідно до Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 5 липня 2012 року № 2, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 року № 1581/21893), а саме: п. 4.31 розділу V «Дії Фонду з виведення неплатоспроможного банку з ринку шляхом його ліквідації», де зазначено, що у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог не частіше ніж раз на квартал на підставі, зокрема рішення суду, яке набрало законної сили; свідоцтва про право на спадщину за вимогами кредиторів, які визнані уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Виплати вкладникам здійснюються в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення НБУ про віднесення AT «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних (тобто нараховані по 02.03.2015р. включно), але не більше 200 тис. грн. на одного вкладника незалежно від кількості вкладів.

У разі розміщення декількох вкладів в одному банку гарантується сума всіх вкладів, але не більше визначеного законодавством розміру.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

ОСОБА_3 включений до списку виплат, що здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та 06.07.2015 року отримав кошти в сумі 200000,00 грн. по зобов'язанням AT «Дельта Банк» в межах гарантованої суми вкладу.

Решта коштів, що підлягають до виплати ОСОБА_3 отримає на підставі статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що визначає черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплату витрат та здійснення платежів. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Судом встановлено, що 04 квітня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір № 7114 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий on-line» у доларах США, відповідно до якого кошти в сумі 15000,00 доларів США були розміщені банком на відкритому на його ім'я вкладному (депозитному) рахунку НОМЕР_1, з терміном повернення коштів 18 квітня 2014 року.

13 червня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір № 2860 банківського вкладу (депозиту) «8 років разом on-line» у доларах США, відповідно до якого кошти в сумі 10000,00 доларів США були розміщені банком на відкритому на його ім'я вкладному (депозитному) рахунку НОМЕР_2, з терміном повернення коштів 11 вересня 2014 року.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.08.2015 року № 147 "Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у AT «Дельта Банк», тимчасову адміністрацію в AT "Дельта Банк" продовжено до 02.10.2015 р. включно.

Таким чином, судом встановлено, що термін дії депозитних договорів закінчився до моменту введення тимчасової адміністрації в банку. Після закінчення терміну дії депозитних договорів він неодноразово звертався у відділення банку для повернення коштів, але кошти повернуті не були. Дані обставини підтверджені показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_4, яка підтвердила відсутність готівки в касі відділення банку для видачі вкладів, дослідженими в судовому засіданні фотознімками, відповіді ПАТ «Дельта Банк» № 05-1975449 від 13 березня 2014 року.

Після введення в банку тимчасової адміністрації вклади ОСОБА_3 в іноземній валюті були перераховані в національну валюту по курсу НБУ на день введення в банку тимчасової адміністрації (03.03.2015 року).

Згідно з ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого па дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

06 липня 2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 було повернуто грошові кошти у розмірі 200000,00 гривень, що по курсу НБУ на момент введення у банку тимчасової адміністрації становить 7448,79 доларів США.

Таким чином суд вважає, що позивач використав встановлену Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» можливість повернення своїх коштів.

Згідно дослідженої в судовому засіданні виписки по рахунку приватної особи № /0512 здійсненої за період з 01.03.2014 року по 12.05.2015 року кінцевий залишок на рахунку клієнта становить 25262 доларів США 20 центів.

ОСОБА_3 не повернуто - 25262,20 доларів США - 7448,79 доларів США = 17813,41 доларів США, що згідно встановленого офіційного кусу НБУ на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації становить: 17813 доларів США 41 цент х 26,85 грн. = 478290 гривень.

Таким чином, станом на день прийняття рішення ОСОБА_3 ПАТ «Дельта Банк» не повернуто вклади на загальну суму 478290 гривень.

За загальними умовами виконання зобов'язань, які передбачені статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Пунктом 1 статті 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку. Пунктом 2 вищезазначеної статті передбачено прямий обов'язок банку за договором банківського вкладу незалежно від його виду видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Таким чином, вимоги позивача у справі, щодо повернення депозитів є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства та умовам договору строкового банківського вкладу, укладеного сторонами у справі.

В судовому засіданні встановлено ту обставину, що термін на повернення відповідачем позивачеві у справі депозитів сплив до моменту введення в банку тимчасової адміністрації.

Тож вимоги позивача щодо стягнення з відповідача депозитів, згідно умов Договорів банківського вкладу, є підставними і такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до змісту ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відмова відповідача у видачі вкладів обмежує позивача в праві користування, володіння та розпорядження своєю власністю, що є порушенням ст. 41 Конституції України.

Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Суд вважає доведеним прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачем внаслідок ненадання позивачу /вкладнику/ можливості використання належних їй коштів та обґрунтованою вимогу позивача про застосування передбаченої ст. 625 ЦК України відповідальності в цій частині. Розрахунок трьох відсотків річних за період 12 вересня 2014 року (день виникнення права на вимогу) до 03.03.2015 року (день введення тимчасової адміністрації) в сумі відповідно 4393,70 гривень обґрунтований позивачем, не спростований стороною відповідача та підлягає стягненню за рішенням суду.

Оцінюючи вимоги позивача в частині стягнення штрафних санкцій у вигляді неустойки /пені/, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та сплата неустойки (пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно роз'яснень абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12 квітня 1996 року, до відносин, які регулюються цим Законом, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Таким чином, з огляду на вищезазначене, на відносини, які виникають із договорів про банківські вклади, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ.

Згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожен день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2011 року № 15-рп/2011 (Справа № 1-26/2011) (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) констатовано, що захист інтересів споживачів фінансових послуг є метою державного регулювання ринків фінансових послуг відповідно до п. 2 ст. 19 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Суд погоджується, що на користь позивача з відповідача по справі, у відповідності до ч. 5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів», підлягає стягненню пеня у розмірі 3 % за кожен день прострочення зобов'язання.

З урахуванням вище наведеного, позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими, доведеними, такими, що підлягають до задоволення. Розрахунок пені в сумі 4393,70 гривень, суд вважає обґрунтованим позивачем, не спростований відповідачем та дана сума підлягає стягненню за рішенням суду.

Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ „Дельта Банк» на користь держави судові витрати по справі, а саме, судовий збір в сумі 4870,77 гривень.

Посилання представника відповідача на ту обставину, що після закінчення строку дії договору весь банківський вклад із нарахованим відсотками був перерахований банком на поточний рахунок позивача і тому відсутні підстави вважати, що ПАТ „Дельта Банк" не виконало взяті на себе зобов'язання, на увагу не заслуговують, оскільки відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таким умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стосовно стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд вважає, що представлені представником позивача договір на представництво від 18 травня 2015 року, договір про надання правової допомоги від 14 травня 2015 року, звіт про виконання договору про надання правової допомоги адвокатом від 27 травня 2015 року та квитанція № 210 від 14 травня 2015 року, не є підтвердженням витрат на правову допомогу в розумінні ст. 56, 84 ЦПК України, а є доказом здійснення представництва інтересів довірителя адвокатом під час надання юридичних послуг.

Стосовно заперечень представника відповідача про те, що у випадку введення у банку тимчасової адміністрації сторони правовідносин мають керуватися виключно Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд вважає їх безпідставними.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Таким чином, суд вважає, що незважаючи на дію обмежень встановлених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», кожна особа у випадку порушення її прав зі сторони банку, в даному випадку неповернення вкладу після закінчення дії договору вкладу, має право звернутися до суду для захисту своїх прав.

Обмеження встановлені ст. 36 Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки дія депозитних договорів закінчилась до введення в банку тимчасової адміністрації, ОСОБА_3 використав надані йому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» можливості повернення вкладів отримавши 200000 гривень.

Крім того, у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на суму виплачений вкладів вкладникам данку Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на рівні з іншими кредиторами стає кредитором банку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 321, 386, 526, 611, 625, 631, 1060, 1074, Цивільного кодексу України, ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ст. ст. 3, 4, 10, 11, 56, 60, 84, 88, 212, 214, 215, 224, 225, 226, 233 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк» про повернення депозитного вкладу - задоволити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 487077,40 (чотириста вісімдесят сім тисяч) гривень 40 копійок, в тому числі: суму вкладу в розмірі 478290 (чотириста сімдесят вісім тисяч двісті дев'яносто) гривень, пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання в сумі 4393,70 гривень 70 копійок, 3 % річних в сумі 4393,70 гривень 70 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк» на користь держави судові витрати по справі, а саме, судовий збір в сумі 4870,77 (чотири тисячі вісімсот сімдесят) гривень 77 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В.Рогозін