22-ц/775/766/2015(м)
Категорія 23 Головуючий у 1 інстанції Подліпенець Є.О.
Доповідач Баркова Л.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Баркової Л.Л.

Биліни Т.І., Бугрим Л.М.

при секретарі: Костенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Юг-Агро» про стягнення заборгованості по орендній платі, інфляційних витрат за користування грошовими коштами та пені

за апеляційною скаргою представника позивачки ОСОБА_3. - ОСОБА_4 на рішення Володарського районного суду Донецької області від 05 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Зазначала, що в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, вона на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.06.2014 року стала власником земельної ділянки площею 6,1316 га, що розташована на території Зорянської сільської ради Володарського району Донецької області. За життя, 01.01.2005 року померла уклала з відповідачем ПАТ «Юг-Агро» договір оренди землі, відповідно до умов якого було визначено розмір орендної плати у грошовій одиниці - 1000 гривень з урахуванням індексу інфляції та передбачено сплату пені в розмірі 0,2 % від несплаченої суми за кожний день прострочки, а також строк щорічної сплати до 30 грудня. 17.06.2014 року на підставі свідоцтва вона звернулась за отриманням орендної плати, яку відповідач нарахував в сумі 16685,50 грн. за 2009-2013 роки, але видавав їй частками до 10 жовтня 2014 року. Вважає, що розмір орендної плати визначено відповідачем без урахування індексу інфляції на дату її виплати, а також підлягають стягненню 3 % річних за користування грошима відповідно до ст. 625 ЦК України та пені. Тому просила станом на 01.04.2015 року стягнути з відповідача за період 2009-2014 років орендну плату, з урахуванням індексу інфляції в розмірі 2099,91 грн., інфляційні витрати за користування чужими грошовими коштами в розмірі 2478,92 грн. та суму пені 2467,95 грн., а всього стягнути 7046,78 грн., а також понесені судові витрати.

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 05 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ПрАТ «Юг-Агро» про стягнення заборгованості по орендній платі, інфляційних витрат за користування грошовими коштами та пені відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги, представників ПрАТ «Юг-Агро» ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які просили відхилити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, судове рішення скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

У відповідності із ч.1 статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до положень ст.ст.213,214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання: чи мали місце обставини якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Відповідно до положень ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо) , які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні позову у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки право власності на земельну ділянку виникло у позивача у червні 2014 року і на її вимогу відповідач сплатив нараховану спадкоємцю орендну плату за період 2009-2014 років з урахуванням індексу інфляції, підстав для стягнення орендної плати з урахуванням індексу інфляції, трьох процентів річних за весь час прострочення та пені, не має.

Про те погодитися повністю з таким висновком суду не можна, оскільки він не відповідає встановленим обставинам справи та положенням закону.

Відносини, пов'язані з орендною землі, регулюються Земельним та Цивільним кодексами України, Законами України від 06.10.1998 року №161-Х1У «Про оренду землі» (далі Закон №161-Х1У) та від 03.07.1992 року №2536-ХП «Про оплату за землю», зі змінами, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі статтями 12,14,19 Закону України „Про оренду землі" оренда землі - це угода сторін про взаємні зобов'язання, відповідно до яких орендодавець за плату ( розмір якої, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду, індексації передбачаються умовами договору, які не можуть суперечити законам України ) передає орендареві у володіння і користування земельну ділянку для господарського використання на обумовлений договором строк. Договір оренди набуває чинності після його підписання та державної реєстрації і може бути змінений лише за взаємною згодою сторін, у тому числі і в частині розміру орендної плати.

Згідно зі ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю-це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Отже, розмір та умови оплати, указані в договорі, не можуть суперечити чинному на час укладення договору законодавству.

Частиною 2 ст.23 Закону №161-Х1У, орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядаються за згодою сторін.

Згідно із положеннями статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу за весь час прострочення. А також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 613 ЦК України, передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Як встановлено судом, позивачка ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, загальною площею 6,1316 га., яка розташована на території Зорянської сільської ради Володарського району Донецької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після смерті матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Державним нотаріусом Володарського району Донецької області 04.06.2014 року.(а.с.11-14)

01.01.2005 року між померлою ОСОБА_5 та відповідачем ПрАТ «Юг-Агро» в особі голови правління ОСОБА_9 було укладено договір оренди № 13 зазначеної земельної ділянки, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.11.2008 року за № 15100133, що підтверджується зазначеним договором.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2, 4.3 договору сторони визначили розмір орендної плати у грошовій одиниці - 1000 грн., із щорічною сплатою у строк до 30 грудня та обчисленням розміру орендної плати за землю з урахуванням індексів інфляції.

Відповідно до пунктів 4.6 - 4.7 договору в разі невнесення орендної плати в строки встановленні цим договором застосовується пеня в розмірі 0,2 % від несплаченої суми за кожний день прострочки, а орендна плата, враховуючи невиплачену, підлягає індексації на дату її виплати відповідно до рівня інфляції національної валюти України. (а.с.16-17)

Пунктом 13.2 Договору оренди землі, передбачено, що сторона, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що порушення сталося не з її вини.

Сторонами в апеляційному суді не заперечувалось, що ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності в порядку спадкування тільки 17 червня 2014 року звернулась до ПАТ «Юг-Агро» за отриманням орендної плати, що була нарахована померлій матері за 2009 року - 2013 роки в розмірі 16685,50 грн.; що із цієї суми вона через представника отримала 10.07.2014 року 5000,00 грн.; 12.07.2014 року 9281,50 грн. і цього ж дня написала заяву про перерахування не сплаченої орендної плати в розмірі 2404,00 грн. на погашення за виконавчим листом боргу АОСБП «Зоря», яку відповідач перерахував 10.10.2014 року, що підтверджується і наданими відповідачем довідками. (а.с.19,21 )

Сторони також не заперечували, що з питань переукладення договору оренди, або отримання орендної плати позивачка до відповідача не зверталась до 17 червня 2014 року. Договору оренди з відповідачем також не укладала.

Крім того, представник позивачки в апеляційному суді погодився з тим, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання по сплаті успадкованої орендної плати на підставі свідоцтва про право на спадщину тільки в період з 18.06.2014 року до 12.07.2014 року і не зобов»язаний сплачувати суму боргу з урахуванням індексу інфляції, оскільки встановлений індекс інфляції за червень-липень 2014 року не перевищував 101,0 відсотків.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З урахуванням наведеного і приймаючи до уваги, що позивачкою оформлено право власності на земельну ділянку в порядку спадкування лише 04 червня 2014 року, а за отриманням орендної плати вона звернулась 17 червня 2014 року, колегія суддів вважає, що саме з цього часу у неї виникло право вимоги до відповідача про отримання орендної плати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми та 0,2 відсотка пені від несплаченої суми за кожний день прострочення, як то передбачено договором та положенням статті 625 ЦК України.

Таким чином, оскільки відповідачем прострочено в період з 18.06.2014 року до 09.07.2014 року, що складає 22 дня, сплату грошового зобов»язання в розмірі 16685,50 грн.; та в період з 10.07.2014 року до 12.07.2014 року, що складає 2 дня, сплату грошового зобов»язання в розмірі 11685,50 коп. (16685,50-5000), колегія суддів вважає, що виходячи із умов п.4.6 договору, на користь позивачки підлягає стягненню з відповідача за цей період пеня в розмірі 780 грн.90 коп.

Також, за вказані періоди підлягають стягненню три процента річних від прострочених сум, що складають загальну суму 32 грн.09 коп. ( 16685,50 :100х3%:365х22= 30,17грн. ; 11685,50:100х3%:365х32=1,92грн. )

Посилання представника позивачки на те, що з відповідача підлягає стягненню орендна плата з урахуванням індексу інфляції, пеня 0,2% від несплаченої суми та 3 % річних за період 2009-2013 років на загальну суму 7046,78 грн., є неспроможними, оскільки вини відповідача у несплаті орендної плати в цей період позивачкою не доведено. Більш того, нею не заперечується, що після смерті матері вона не зверталась до відповідача до 17.06.2014 року за її отриманням.

Не має підстав вважати, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання в розмірі 2404,00 грн. в період з 13.07.2014 року до 10.10.2014 року, оскільки ця сума була перерахована відповідачем на погашення боргу позивачки відповідно її заяви.

За таких обставин, оскаржуване рішення, як таке що не відповідає встановленим обставинам у справі, положенням матеріального і процесуального закону підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені на сплату судового збору при подачі позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 40 грн. (243+121х11,53:100).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 05 червня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Юг-Агро» про стягнення заборгованості по орендній платі, інфляційних витрат за користування грошовими коштами та пені задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Юг-Агро» на користь ОСОБА_3 за прострочення виконання грошового зобов»язання за період з 17 червня 2014 року по 12 липня 2014 року 3 % річних в розмірі тридцять дві гривні 09 копійок та пеню в розмірі сімсот вісімдесят гривень 90 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути судовий збір з Приватного акціонерного товариства «Юг-Агро» на користь ОСОБА_3 сорок гривень.

Рішення набирає законної сили з дня проголошення, може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції.

Судді