Ухвала

іменем україни

29 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про визнання договорів недійсними та припиненими, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Сумської області від 05 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 29 жовтня 2007 року між нею та відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» (далі - ВАТ «Ерсте Банк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк»), було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав їй кредит для інвестування житлового будівництва у розмірі 40 710 доларів США зі сплатою 12 % річних та кінцевим строком повернення кредитних коштів до 28 жовтня 2032 року. В подальшому між сторонами були укладені додаткові угоди від 15 січня 2010 року, від 23 вересня 2010 року та від 24 січня 2014 року.

Крім того, для забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між нею та ВАТ «Ерсте Банк» було укладено договір іпотеки від 29 жовтня 2007 року, відповідно до умов якого позивач передала в іпотеку банку майнові права на двохкімнатну квартиру.

Вказаний кредитний договір містить несправедливі умови, оскільки грошові кошти у кредит фактично були надані позивачу в національній валюті, в той час, як вона за договором зобов'язана повертати його в доларах США, тобто, валютні ризики у зв'язку з підвищенням курсу долара вона має нести за власний рахунок, у зв'язку з чим значно збільшився обсяг її відповідальності перед банком. Крім того, замість передбаченого в договорі строку надання кредиту на 25 років у графіку погашення кредиту він визначений у межах 15 років. Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просила позов задовольнити.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 лютого 2015 року позов задоволено. Визнано недійсними: кредитний договір з фізичною особою з додатками, укладений 29 жовтня 2007 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_5; додаткову угоду № 1 до кредитного договору з фізичною особою від 29 жовтня 2007 року, укладену 15 січня 2010 року між ПАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_5; додаткову угоду № 2 до кредитного договору з фізичною особою від 29 жовтня 2007 року, укладену 23 вересня 2010 року між ПАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_5; додаткову угоду до кредитного договору з фізичною особою від 29 жовтня 2007 року, укладену 24 січня 2014 року між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_5 Визнано припиненими: договір іпотеки, укладений 29 жовтня 2007 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_5, посвідчений 29 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Ющенко О.С. та зареєстрований в реєстрі за № 4420; договір про внесення змін та доповнень № 1 до договору іпотеки від 29 жовтня 2007 року, укладений 23 вересня 2010 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_5, посвідчений 23 вересня 2010 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С. та зареєстрований в реєстрі за № 5139. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 05 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано недійсним графік погашення заборгованості, як додаток № 1 до додаткової угоди № 1 від 15 січня 2010 року до кредитного договору від 29 жовтня 2007 року, укладеного між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_5 У задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та просить залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову частково, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну правову оцінку, правильно виходив із того, що банк у письмовій формі надав позивачу вичерпну інформацію про умови кредитування в іноземній валюті, попередивши її, що валютні ризики під час виконання зобов'язань покладені на позичальника, а також надав розрахунок орієнтованої сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки.

Позивач своїм підписом на кожній сторінці кредитного договору, додатків до нього та на всіх додаткових угодах фактично підтвердила, що банк надав їй у письмовій формі та в повному об'ємі інформацію, яка передбачена п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів <nau://ukr/1023-12|st11>».

Укладаючи вказаний договір, сторони свідомо брали на себе певні ризики на випадок подальшої зміни валютного курсу. Будь-яких законних підстав вважати, що така зміна не настане, в сторін не було.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 05 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.С. Висоцька

О.В. Умнова

І.М. Фаловська