Справа № 302/749/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

11 вересня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача Кеміня М.П.,

суддів Боднар О.В., Мацунича М.В.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3 на рішення Міжгірського районного суду від 31 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Міжгірського районного суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що він є потерпілим по кримінальній справі №1-кп/51/14 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

В процесі розгляду даної кримінальної справи встановлено, що 22.12.2013 року, близько 20.00 год., ОСОБА_4 в приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований в с.Голятин Міжгірського району, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень повалила ОСОБА_2 на підлогу та ногами взутими в чоботи стрибнула йому на спину, після чого нанесла ще декілька ударів ногами в область голови, в результаті чого ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку першого ступеню, закритого перелому осистого відростку L-5 хребця, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої ступені тяжкості.

Окрім того, стан здоровя позивача був незадовільним ще довгий час. Більше півроку, починаючи з 26.11.2014 року, внаслідок отриманих травм він знаходився на стаціонарному лікуванні в Міжгірській РЛ з діагнозом: остеохондроз поперекового відділу хребта, протрузія L5-S1 міжхребцевого диску з вираженим стійким больовим синдромом, помірним мязево-тонічним синдромом, парезом лівої нижньої кінцівки, помірним порушенням функції хребта і ходи. Неправильно консолідований перелом остистого відростка L-5 хребця. Двобічний кокс артроз І-ІІ ст. наслідки перенесеної ЧМТ (грудень 2013 р.)

Таким чином, внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 заподіяно йому матеріальну шкоду, розмір якої підтверджується чеками на придбання медикаментів на суму 789,05 грн.

Також йому завдано значної моральної шкоди. зокрема він довгий час знаходився у стресі, його гідність було принижено, він є собою похилого віку, бере активну участь в житті релігійної громади. Своїми діями ОСОБА_4 спричинила йому тілесні ушкодження та принизила його. Стан здоровя позивача тривалий стрес призвів до нервового розладу, постійної головної болі, відсутності сну, що призвело до додаткових моральних страждань. Моральну шкоду він оцінює в 80 000 грн.

За таких обставин просив суд стягнути з відповідача на його користь 789,05 грн. майнової та 80 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Міжгірського районного суду від 31.07.2015 року даний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 500 грн. майнової та 5000 грн. моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судовий витрат.

На дане рішення представник позивача ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, про повне задоволення позовних вимог. На обґрунтування скарги зазначає, що суд безпідставно стягнув лише 500 грн. майнової шкоди не врахувавши надані позивачем копії квитанцій. З приводу моральної шкоди зазначають, що він зазнав значних моральних страждань, по даний час проходить лікування та обстеження. Натомість відповідачка навіть не вибачилася та взагалі не надала ніякої допомоги. Також посилається на порушення судом норм процесуального права, а саме ст.ст.167, 176, 177, 179, 185, 192 ЦПК України.

В іншій частині рішення та додаткове рішення суду ніким в апеляційному порядку не оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги вважає, що вона підлягають відхиленню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до приписів ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Міжгірського районного суду 16 липня 2014 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України. З даного вироку вбачається, що 22.12.2013 року, близько 20.00 год., ОСОБА_4 в приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований в с.Голятин Міжгірського району, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень повалила ОСОБА_2 на підлогу та ногами взутими в чоботи стрибнула йому на спину, після чого нанесла ще декілька ударів ногами в область голови, в результаті чого ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку першого ступеню, закритого перелому осистого відростку L-5 хребця, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої ступені тяжкості (а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З аналізу даної норми слідує, для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування шкоди, необхідна наявність чотирьох умов відповідальності, а саме: вина відповідача; протиправна поведінка відповідача; наявність шкоди; причинний звязок між протиправною поведінкою та завданою шкодою обовязок доведення яких покладається на позивача.

Протиправність поведінки та вина відповідача встановлена вищезазначеним вироком Міжгірського районного суду.

Судом стягнуто лише 500 грн. майнової шкоди, згідно квитанції №2540 від 27.12.2013 року, за проведення ОСОБА_2 КТ поперекового відділу хребта.

В цій часині рішення суду першої інстанції не оскаржено, а відтак колегією суддів не перевіряється.

Разом з тим, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту нанесення йому майнової шкоди в іншій частині заявлених ним вимог (понад вказану суму), а саме в розмірі 289,05 грн.

При цьому посилання апелянта на копії квитанції (а.с.10) не можуть братися до уваги, так як позивачем не доведено, що саме ці ліки були призначені йому у звязку з лікуванням наслідків тілесних ушкоджень завданих відповідачкою. Жодного лікарського призначення, датованого періодом кінця грудня 2013 року, в якому були б зазначені медикаменти вказані в квитанціях матеріали справи не містять. Тобто позивачем не доведено, що необхідність придбання медикаментів, вказаних у даних квитанціях знаходиться у причинно-наслідковому звязку із тілесними ушкодженнями заданими відповідачкою у грудні 2013 року.

Враховуючи наведене суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення майнової шкоди в розмірі 289,05 грн. за недоведеністю.

З приводу стягнення моральної шкоди колегія суддів констатує наступне.

Відповідно до розяснень викладених в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В даному випадку, суд першої інстанції, визначаючи розмір моральної шкоди в сумі по 5 000 грн. врахував зазначені положення, в тому числі судом враховано ступінь тілесних ушкоджень (середньої тяжкості без втрати працездатності), відмову відповідача відшкодувати шкоду та перебування відповідачки у декретній відпустці. Сума моральної шкоди, визначена судом, є обґрунтованою та відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Всі обґрунтування позивача щодо моральної шкоди, викладені в позовній заяві та апеляційній скарзі не дають колегії суддів підстав для збільшення розміру моральної шкоди.

Вказане свідчить про законність рішення суду першої інстанції і в частині стягнення моральної шкоди.

Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно порушення судом норм процесуального права, то такі не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, оскільки це не призвело до неправильного вирішення справи по суті ч.3 ст. 309 ЦПК України).

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення і додаткового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Міжгірського районного суду від 31 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, після чого протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач

Судді