Справа № 219/3534/2014-ц
Провадження №6/219/176/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Брежнева О.А.

при секретарі Ранкової О.О.

розглянув у судовому засіданні цивільну справу за поданням державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1, суд

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника до виконання своїх зобовязань, покладених на неї рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області. Мотивуючи її тим, що на примусовому виконанні у ВДВС Артемівського МРУЮ знаходиться виконавче провадження з виконання судового листа №2-н/219/1/2015 виданого 27 березня 2015 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Пульсар-Інвест» суми боргу 7899,13 грн. Своєю заявою представник стягувача також вніс клопотання щодо направлення до суду подання державного виконавця про вирішення питання щодо відмови у видачі закордонного паспорту та/або тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Просить подання задовольнити.

В судове засідання представник заявника не з*явився за невідомих суду причин..

За таких обставин та відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суд встановив, що з копії судового наказу виданого 11 лютого 2015 року (а.с.19) вбачається, що стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Пульсар-Інвест» суму боргу за період з 01 березня 2012 року по 15 квітня 2014 року в сумі 7218,48 грн., суму індексу інфляції на 3% річних -558,85 грн. та судові витрати.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженого з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно зі ст. 33 Конституції України, право кожного вільно залишати територію України може бути обмежено лише законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України».

Стаття 6 цього Закону передбачає, що за наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України (за кордон) слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобовязання, покладеного на неї рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Також, згідно зі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, та згідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Основним принципом судочинства, закріпленого Конституцією України, є законність; відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій України» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав та законних інтересів суспільства й держави; при постановленні даної ухвали суд діє згідно з нормами процессуального законодавства та в межах своїх процесуальних повноважень.

Суду не надано достовірних доказів у підтвердження того, що державний виконавець вжив усі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняв виконавчі дії. Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України. Проте державним виконавцем навіть не надано до свого подання копії постанови про відкриття виконавчого провадження, яка підтверджує той факт, що виконавче провадження у відношенні боржника узагалі відкрито, а не прийнято якесь інше процесуальне рішення державним виконавцем у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження», також суду не відомо чи направлялась копія даної постанови у разі відкриття виконавчого провадження боржнику, як це передбачено ЗУ «Про виконавче провадження», тому саме подання без якихось то доказів не може розглядатись судом як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України. У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 377-1 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» тощо, проте з подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Артемівського МРУЮ про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника до виконання своїх зобовязань, покладених на неї судовим наказом Артемівського міськрайонного суду Донецької області не вбачається, що державним виконавцем усі ці вимоги дотримані у відповідності з чинним законодавством України.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Артемівського МРУЮ про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника до виконання своїх зобовязань, покладених на нього судовим наказом Артемівського міськрайонного суду Донецької області не знайшло своє підтвердження при вивчені письмових доказів, які знаходяться в матеріалах справи та вказані вище, а тому відсутні підстави для задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 59, 212, 377-1 ЦПК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Артемівського МРУЮ про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника до виконання своїх зобовязань, покладених на нього рішеннями Артемівського міськрайонного суду Донецької області відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом пяти днів з дня її проголошення, а в разі, якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційну скаргу може бути подано протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя