Справа № 504/1900/14-ц
20.07.2015смт. Комінтернівське
Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді - Барвенка В.К.,
секретаря Мельникової В.М., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 9, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що набуто подружжям під час шлюбу, визнання права власності на половину майна, -
Представники позивача подали письмову заяву від 20.07.2015 року про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги в останній редакції підтримали повністю, проти ухвалення рішення в заочному порядку не заперечували.
Відповідач повторно не зявився у судове засідання, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявні відповідні поштові повідомлення, у звязку із чим суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача.
На підставі ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 липня 2015 року ухвалений заочний розгляд справи за наявними у справі матеріалами.
Суд враховує, що відповідачу у належний спосіб забезпечений доступ до справедливого суду, відповідачу надавалась можливість заперечувати проти позову, подавати свої доводи, висловлювати міркування, заявляти клопотання, здійснювати інші повноваження, які передбачені цивільним процесуальним законом, однак відповідач з власної ініціативи такою можливістю не скористався.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного:
23 серпня 2002 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, що встановлено судом зі змісту свідоцтва про укладення шлюбу, серії І-ЖД № 327781, виданного 23.08.2002 року відділом реєстрацїі актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис про шлюб № 384.
У шлюбі подружжям набуто наступне майне:
Судом встановлено, що вищевказані земельні ділянки набуті відповідачем у власність на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_3 за реєстровим № 762, та заяви від 05 лютого 2008 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 1241.
Окрім того, за час шлюбу подружжям набуто у власність наступні земельні ділянки:
Судом встановлено, що вищевказані земельні ділянки набуті відповідачем у власність на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_3 за реєстровим № 67, та заяви від 21 лютого 2008 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 2325.
Окрім того, за час шлюбу подружжям набуто у власність наступні земельні ділянки:
Судом встановлено, що вищевказані земельні ділянки набуті позивачем у власність на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_3 за реєстр. № 71 та заяви від 21 лютого 2008 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстр. № 2320.
До правовідносин власності подружжя суд застосовує норми Сімейного Кодексу України.
У відповідності до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.
Статтею 61 СК України передбачено, що обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Отже, виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не доведе іншого.
У такому разі позивач звільняється від доведення цієї обставини, яка має значення для правильного вирішення справи, а відповідач, якщо заперечує проти цього, відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України має довести протилежне (спростувати матеріально-правову презумпцію).
Оскільки режим спільної сумісної власності подружжя на спірні земельні ділянки не спростований відповідачем належними та допустимими доказами, суд вважає обгрунтованими доводи позову щодо належності спірних земельних ділянок подружжю на праві спільної сумісної власності.
Аналогічну позицію висловлено у Постанові Верховного Суду України від 11 червня 2012 року у справі № 6-66цс11.
За правилом ст. 69 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
За правилом ст. 79 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно експертного висновку № 2702 від 26.06.2015 року Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, з урахуванням того факту, що розділ з кожної з земельних ділянок не є раціональним, може негативно вплинути на подальше використання земельних ділянок згідно їх цільового призначення, експертом запропонований варіант розподілу спірних земельних ділянок, та графічний варіант розподілу земельних ділянок (додаток № 2 із зазначенням нумерації площі та кадастрових номерів по запропонованому розділу).
Згідно додатку № 2а до даного експертного висновку ОСОБА_2 запропоновані наступні земельні ділянки:
- площею 0,06 га за наступними кадастровими номерами:
- площею 0,10 га за наступними кадастровими номерами:
Згідно додатку № 2а до даного експертного висновку ОСОБА_1 запропоновані наступні земельні ділянки:
- площею 0,06 га за наступними кадастровими номерами:
- площею 0,10 га за наступними кадастровими номерами:
В силу ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.
У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Судом не встановлено, що між сторонами існує домовленістю щодо поділу спільного майна.
Суд знаходить позовні вимоги обгрунтованими, заснованими на законі, в звя зку із чим позов підлягає задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 372 ЦК України, ст. ст. 60, 61, 63, 69, 79 СК України, ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-61, 64, 88, 208, 212, 215, 217, 218, 223, 224-233, 293 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Поділити майно, що набуто подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за час шлюбу, зокрема, виділити ОСОБА_1 і визнати за нею право приватної власності на наступні земельні ділянки:
Виділити ОСОБА_2 і визнати за ним право приватної власності на наступні земельні ділянки:
Припинити право спільної сумісної власності на вищевказані земельні ділянки.
В решті позову- відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення може бути оскаржено в десятиденний строк з моменту його отримання в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області.
Суддя В. К. Барвенко