Справа №577/1078/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1347/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Хвостика С. Г. , Околота Г. М.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 травня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Дельта Банк»

про стягнення суми банківського вкладу, -

в с т а н о в и л а:

26 лютого 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи його тим, що 26 грудня 2013 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) №4434, відповідно до якого, відповідач прийняв від позивача кошти на вкладний (депозитний) рахунок №8348 у сумі 20 000 грн. 00 коп. з терміном повернення вкладу 31 грудня 2014 року. По закінченню строку депозиту, а саме 06 січня 2015 року позивач звернувся до Банку з вимогою про повернення суми вкладу. ОСОБА_4 відмовив у видачі грошей, мотивуючи це складним матеріальним станом та запропонував продовжити строк дії депозиту або банк може виплачувати по 200-300 грн. щодня, при умові, якщо позивач буде в списку, який складається банком щодня. Тому позивач просив стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на його користь суму внесених на депозитний рахунок коштів у розмірі 17594 грн. 86 коп., суму нарахованих процентів та 500 грн. 00 коп. суму оплати юридичної допомоги.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 17594 грн. 86 коп. суму депозитного вкладу та 500 грн. витрат на правову допомогу. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь держави судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

На зазначене рішення ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю.

В доводах апеляційної скарги відповідач зазначає, що банк виконав умови договору банківського вкладу та по закінченню строку розміщення вкладу виплатив його шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника, як це передбачено п.1.10 Договору. Зазначає, що представлення інтересів АТ «Дельта Банк» здійснюється від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справі, пов'язаної з виплатою коштів під час запровадження тимчасової адміністрації в банку, а тому судовий збір не сплачується та не стягується з банку у відповідності до вимог п.22 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Незважаючи на це місцевий суд помилково стягнув з банку на користь держави судовий збір.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором банківського вкладу та не повернув позивачу суму вкладу та нарахованих відсотків, тому на підставі ст.ст. 1058, 1060 ЦК України, з банку на його користь підлягає стягненню заборгованість за договором в розмірі 17594 грн. 86 коп.

Колегія суддів не може погодись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 26 грудня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір №4434 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від ОСОБА_3 on-line» у гривнях, відповідно до умов якого банк прийняв від ОСОБА_3 кошти на вкладний (депозитний) рахунок №8348 у сумі 20 000 грн. 00 коп. строком по 31 грудня 2014 року з нарахуванням відсоткової ставки на суму вкладу 22% річних (а.с.3).

Факт прийняття банком грошових коштів від ОСОБА_3 у зазначеній сумі підтверджується квитанцією № 30172991 від 26 грудня 2013 року (а.с.4).

Відповідно до умов укладеного договору (п.1.10) вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу, зазначеного в п.1.3 даного Договору, шляхом зарахування на поточний рахунок Вкладника з використанням платіжної картки № 5569, відкритий в установі Банку.

Після закінчення строку розміщення вкладу, відповідач виконав умови п.1.10 договору банківського вкладу і перерахував суму вкладу з нарахованими відсотками на поточний рахунок позивача № 5569, відкритий на підставі договору банківського рахунку № 002-18200-14-213 від 14.02.2013 року і дана обставина підтверджується листом ПАТ «Дельта Банк» на адресу позивача (а.с.5).

Крім того, з наданих позивачем копій заяв на видачу готівки вбачається, що після закінчення строку договору банківського вкладу грошові кошти він отримував саме зі свого поточного рахунку відкритого у відділенні банку ( а.с.12-26).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу на вимогу банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

В ч.1 ст.598 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що зобовязання за договором банківського вкладу відповідачем виконані в повному обсязі, оскільки відповідно до умов укладеного договору (п.1.10) вклад, по закінченню строку його розміщення, виплачений шляхом зарахування на поточний рахунок позивача з використанням платіжної картки № 5569, відкритий в установі банку.

Невиконання вподальшому відповідачем умов договору банківського рахунку не є предметом даного спору, оскільки позов з цих підстав не заявлявся, в той час, як відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач вибрав не той спосіб захисту свого порушеного права, оскільки фактично спір між сторонами виник не з підстав невиконання відповідачем умов укладеного договору банківського вкладу, а у звязку із невиконанням відповідачем договору банківського рахунку правовідносини в яких урегульовані Главою 72 ЦК України «Банківський рахунок».

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог щодо невиконання відповідачем умов договору банківського вкладу, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити за його безпідставністю.

У звязку із відмовою в задоволенні позовних вимог не підлягають задоволенню і вимоги позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу.

Крім того, вирішуючи питання розподілу судових витрат суд першої інстанції не врахував наступного.

Так, відповідно до п.22 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року №51, зокрема, запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Дельта Банк» строком на три місяці з 03 березня по 02 червня 2015 року включно та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків (а.с.99).

Таким чином враховуючи положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», колегія суддів вважає, що оскільки на час ухвалення оскаржуваного рішення інтереси Банку здійснюються від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, то відповідач (ПАТ «Дельта Банк») звільнений від сплати судового збору. Незважаючи на це місцевий суд рішенням суду стягнув з відповідача на користь держави судовий збір.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 травня 2015 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -