Провадження №6/219/285/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2015 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі :

головуючого судді - Фролової Н.М.,

при секретарі - Соколовій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2015 року головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби

Артемівського міськрайонного управління юстиції звернувся до суду з поданням, в якому просить вирішити питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, посилаючись на те, що на виконанні у ВДВС Артемівського МРУЮ перебуває виконавче провадження з виконання: рішення №1199 від 14.05.2013 року на користь УПФУ м. Артемівська та Артемівського р-н у Донецькій області про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 170,00 грн. Відповідно до ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесена постанова «Про відкриття виконавчого провадження». Згідно ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» боржнику надано строк на самостійне виконання виконавчого документа, але рішення самостійно боржником не виконано, але при проведенні виконавчих дій встановлено, що боржник систематично перетинає межі України.

Державний виконавець державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд подання у його відсутності.

З урахуванням ч. 2ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 12.09.2013 р. державним виконавцем ВДВС Артемівського міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження ВП №39738573 з виконання : рішення №1199 від 14.05.2013 року на користь УПФУ м. Артемівська та Артемівського р-н у Донецькій області про стягнення з ОСОБА_2 штрафних санкцій у сумі 170,00 грн. (а.с.7).

Згідно відомостей за №01-27/30 від 21.09.2015 р. з Відділу Держгеокадастру у м.Артемівську Донецької області земельна ділянка за ОСОБА_2 не числиться (а.с.11).

Відповідно до відмітки ВРЕР м. Артемівська транспортних засобів, сільськогосподарської техніки за боржником не зареєстровано (а.с.12).

Згідно довідки УПФУ м. Артемівська та Артемівського району ОСОБА_2 не перебуває на обліку як отримувач пенсії (а.с.10). Згідно довідки Артемівської ОДПІ у ОСОБА_2 не має відкритих розрахункових рахунків у банках (а.с.9).

Державний виконавець при проведенні виконавчих дій зобов'язаний діяти не лише у відповідності з вимогами Закону України "Про виконавче провадження", але й дотримуватися інших законів, використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно ч. 2ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження"державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

За приписами п. 5 ч. 1ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішення зобов'язань - до виконання цих зобов'язань.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 Цивільного процесуального кодексу України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Частинами 2-3 статті 2 Протоколу N4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен є вільним залишати свою країну, на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Так, забезпечення майнових прав не може здійснюватись шляхом обмеження основоположних свобод.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відтак, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. При цьому, саме по собі невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом встановленого строку не може свідчити про ухилення його від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, згідно якої «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Питання щодо обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України порушується за наявності доказів ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням. Такі докази суду не надані.

Державним виконавцем не надано жодних документів, які б свідчили, що боржник свідомо та умисно ухиляється від виконання рішення суду, при цьому маючи змогу виконати зобов'язання, але не робить цього з неповажних причин.

У доданих матеріалах виконавчого провадження відсутні докази вжиття державним виконавцем дій щодо перевірки наявності у боржника цінностей, у тому числі по рахунках в цінних паперах у депозитарних установах, зокрема, державний виконавець не звертався із запитами до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Державної служби зайнятості України, Департаменту розвитку інформаційних технологій, електронних сервісів та обліку платників Міністерства доходів і зборів України, Державної прикордонної служби України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що подання є необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України»,Закону України «Про виконавче провадження», статтями 208,209, 210,377-1 статті 10 статті 377-1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особами у справі, які не були присутні при її проголошенні, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.М.Фролова