АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Желепи О.В., Кабанченко О.А., при секретарі Богацькій М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 червня 2015 року,

встановила:

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 18 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Старокиївський Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_1 на користь банку 3 189 751 грн. 67 коп. заборгованості за кредитним договором № 02/980/К/187 та 6 261 070 грн. 10 коп. заборгованості за кредитним договором № 02/980/К/006, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В судовому засіданні представник ПАТ «Старокиївський Банк» вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Залишаючи без задоволення вимоги про стягнення з відповідача кредитної заборгованості, суд першої інстанції виходив з безпідставності позовних вимог.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Звертаючись до суду із позовом, ПАТ «Старокиївський Банк» посилалось на те, що ОСОБА_1 згідно кредитного договору № 02/980/К/187, укладеного 02.12.2008 року між ним і акціонерним банком «Старокиївський Банк», правонаступником якого є ПАТ «Старокиївський Банк», отримав кредит в сумі 1 457 075 грн. 38 коп. зі сплатою 20% річних та кінцевим терміном повернення кредиту до 01.12.2009 року (т. 1 а.с. 4-6, 7).

Крім цього, банк посилався на те, що ОСОБА_1 згідно кредитного договору № 02/980/К/006, укладеного 02.02.2009 року між ним і акціонерним банком «Старокиївський Банк», правонаступником якого є ПАТ «Старокиївський Банк», отримав кредит в сумі 3 143 459 грн. 07 коп. зі сплатою 16% річних і кінцевим терміном повернення кредиту до 01.02.2010 року (т. 2 а.с. 4-6, 7).

Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ «Старокиївський Банк» зазначило, що ОСОБА_1 зобов'язання за кредитними договорами належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 14 жовтня 2014 року виникла заборгованість за кредитним договором № 02/980/К/187 в розмірі 3 189 751 грн. 67 коп.; за кредитним договором № 02/980/К/006 в розмірі 6 261 070 грн. 10 коп.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 посилався на те, що будь-яких дій, направлених на укладання вказанихкредитних договорів, він не вчиняв та їх не підписував.

За змістом ч. 3 ст. 203, ст. 1054 ЦК України саме відповідач має спростувати, що він не підписував кредитні договори та надати належні і допустимі докази на спростування цієї обставини.

Відповідач не пред'являв зустрічного позову про визнання кредитних договорів недійсними.

Проте в суді заявив клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи.

Висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №1011/1012/10-33 від 23.02.2015р. встановлено: 1. Підписи від імені ОСОБА_1, розміщені у графах «Позичальник» на першій, другій, третій та четвертій сторінках та у графі «Позичальник» на останній сторінці кредитного договору № 02/980/К/187 укладеного 02.12.2008 року між акціонерним банком «Старокиївський Банк», правонаступником якого є ПАТ «Старокиївський Банк» та ОСОБА_1, у графі «Позичальник» додаткових угод №1 від 01.12.2009р., №2 від 30.11.2010р., №6 від 01.04.2013р. до цього договору, у графах «Позичальник» на першій, другій, третій та четвертій сторінках та у графі «Позичальник» на останній сторінці кредитного договору №02/980/К/006 укладеного 02.02.2009 року між акціонерним банком «Старокиївський Банк», правонаступником якого є ПАТ «Старокиївський Банк» та ОСОБА_1, у графі «Позичальник» додаткових угод № 1 від 01.02.2010р., №2 від 30.04.2010р., №3 від 29.04.2011р., №4 від 04.05.2011р., №6 від 01.04.2013р. до цього договору виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів. 2. Підписи від імені ОСОБА_1, розміщені у графах «Позичальник» на першій, другій, третій та четвертій сторінках та у графі «Позичальник» на останній сторінці кредитного договору № 02/980/К/187 укладеного 02.12.2008 року між акціонерним банком «Старокиївський Банк», правонаступником якого є ПАТ «Старокиївський Банк» та ОСОБА_1, у графі «Позичальник» додаткових угод №1 від 01.12.2009р., №2 від 30.11.2010р., №6 від 01.04.2013р. до цього договору, у графах «Позичальник» на першій, другій, третій та четвертій сторінках та у графі «Позичальник» на останній сторінці кредитного договору №02/980/К/006 укладеного 02.02.2009 року між акціонерним банком «Старокиївський Банк», правонаступником якого є ПАТ «Старокиївський Банк» та ОСОБА_1, у графі «Позичальник» додаткових угод № 1 від 01.02.2010р., №2 від 30.04.2010р., №3 від 29.04.2011р., №4 від 04.05.2011р., №6 від 01.04.2013р. до цього договору виконані не ОСОБА_1, а іншою особою (т. 1 а.с. 54-58).

Допитані в судовому засіданні свідки, працівники банку, які оформляли кредитні документи, пояснили, що особисто ОСОБА_1 вони не бачили і не пам'ятають, а працювали лише з документами.

Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Матеріали справи не містять доказів, що на виконання умов кредитних договорів банк перерахував кошти на рахунок ОСОБА_1, а останній їх отримав та виконував взяті на себе зобов'язання за цими договорами.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Доводи апеляційної скарги зводяться до сумнівів у повноті та обґрунтованості висновку експертів.

Проте клопотань про проведення повторної чи додатковоїекспертиз банк не заявив, хоча представнику банку неодноразово колегією суддів роз'яснювалась така можливість.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

При вирішенні спору колегія суддів бере до уваги висновок експертів №1011/1012/10-33 від 23.02.2015 року.

Даний висновок містить категоричні судження експертів про те, що кредитні договори підписані не ОСОБА_1 Висновок експертів побудований не на припущеннях.

За наявності таких обставин колегія суддів не знаходить підстав для висновку про те, що при вирішенні даного спору судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 18 червня 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» відхилити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.В. Желепа

О.А.Кабанчеко