Справа № 127/2230/15-ц Провадження № 22-ц/772/1879/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 41Доповідач Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі: головуючого Сала Т.Б., суддів Нікушина В.П., Луценко В.В., при секретарі Торбасюк О.І., за участю позивача, відповідача та його представника, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.05.2015 року ухвалене у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, заподіяної поширенням завідомо неправдивих відомостей, що ганьблять честь, гідність, ділову репутацію,

встановила:

В лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, в якому просив визнати недостовірною інформацію, викладену у звернені ОСОБА_3 від 23.09.2014 року на адресу прокурора Калинівського району Вінницької області відносно незаконного використання піску на території с. Лісова Лисіївка Калинівського району Вінницької області ОСОБА_2; визнати недостовірною інформацію, викладену у звернені ОСОБА_3 від 10.11.2014 року відносно ОСОБА_2, адресовану прокурору Вінницької області Соколову В.П.; зобовязати ОСОБА_3 спростувати вищезазначену інформацію шляхом направлення на адресу прокурора Калиновського району Вінницької області та прокурору Вінницької області Соколову В.П. заяв наступного змісту: «Прошу вважати мої твердження відносно ОСОБА_4 викладені в моєму зверненні неправдивими». Також просив стягнути з відповідача у відшкодування завданої йому моральної шкоди 5000 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивовані тим, що він є депутатом Калинівської районної ради та займає посаду директора ФГ «Атек Турбів». Восени 2014 року дізнався, що відповідач ходив по селі Лісова Лисіївка та від жителів села збирав підписи з метою здійснення компетентними органами перевірки, куди витрачаються кошти, які надходять в бюджет села і зясувати, чому не проводяться роботи по благоустрою вказаного населеного пункту.

ОСОБА_3, ввівши людей в оману, зібрав підписи мешканців села на чистому аркуші паперу без самого тексту заяви чи звернення, пояснивши, що підписи збирає з метою звернення до відповідних органів для зясування чому не працює карєр, та чи не проти люди, щоб сільська рада разом із позивачем зробили дорогу біля їх будинків і обгородили кладовище, а також їх позицію з приводу того, що машини їздять біля будинків жителів села і розбивають дорогу. Скориставшись цим, відповідач написав скаргу на позивача до прокуратури Калинівського району від 23.09.2014 року та з аналогічних питань до прокуратури Вінницької області від 10.11.2014 року, звернувся до засобів масової інформації, а саме телеканалу Вінницької обласної ради «ВДТ». У своїх заявах до правоохоронних органів відповідач зазначив недостовірну інформацію про позивача, а саме те, що поле, на якому вирили кар'єр та видобувають пісок на території Лісово-Лисіївської сільської ради Калинівського району, позивач отримав в оренду для вирощування та збирання сільськогосподарської продукції, але використовує не за цільовим призначенням - незаконно видобуває пісок; те, що як керівник ФГ «Атек Турбів» не перераховує кошти за використання кар'єру в бюджет села, а люди, яких ОСОБА_2 наймає для видобування піску, працюють на нього неофіційно.

Дана інформація є недостовірною, оскільки за результатами проведених перевірок відповідними державними органами, обставини викладені в зверненнях не знайшли свого підтвердження, і ця інформація порочить його ділову репутацію та принижує його честь та гідність.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.05.2015 року в задоволені позову відмовлено.

З даним рішенням ОСОБА_2 не погодився і подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Скаржник вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню оскільки суд першої інстанції не дав належної оцінки доказам та обставинам у справі, у звязку з чим неправильно застосував норми права.

Апеляційна скарга обґрунтована тими ж доводами, що й позовна заява.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 разом з іншими жителями села Лісова Лисіївка Калинівського району 23.09.2014 року до прокуратури Калинівського району Вінницької області та 10.11.2014 року до прокуратури Вінницької області подано заяви щодо перевірки законності видобування депутатом Калинівської районної ради ОСОБА_2 піску (використання сільськогосподарських полів за цільовим призначенням), повноти перерахування коштів за користування надрами до місцевого бюджету, а також законності використання праці найманих працівників без укладення трудових договорів. (а. с. 8-10, 18 - 20).

В цих заявах відповідач та інші жителі села зазначали про обставини, які спонукали їх до звернення з такими заявами (вирішення проблем села) і просили органи прокуратури здійснити перевірку законності дій службових (посадових) осіб в процесі здійснення ними господарської та службової діяльності.

За результатами перевірки прокуратурою Калинівського району Вінницької області встановлено, що ФГ «Атек Турбів» володіє всіма відповідними установчими документами для здійснення своєї господарської діяльності, підстави для вжиття заходів прокурорського реагування відсутні (а. с. 11).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції прийшов до висновку, що останнім не доведено факту того, що інформація, яка наведена у заявах від 23.09.2014 року та від 10.11.2014 року для відповідача та інших осіб, які підписували заяви була для них завідомо неправдивою, станом на день внесення вказаних заяв, інформація носила для них характер неперевіреної, що і обумовило звернення до правоохоронних органів. Суд дійшов висновку, що звернення ОСОБА_3 та інших жителів села Лисова Лисіївка до правоохоронних органів (прокуратури Калинівського району Вінницької області та прокуратури Вінницької області) не може розцінюватись, як поширення неправдивої інформації стосовно позивача, а є лише одним з можливих способів реалізації визначеного законом права особи на звернення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини у справі та спірні правовідносини, також правильно застосував норми матеріального права, які їх регламентують.

Судом встановлено, що не заперечувалось сторонами, що відповідач ОСОБА_2, зібравши підписи деяких мешканців села, 23.09.2014 року звернувся із заявою в прокуратуру Калинівського району Вінницької області з приводу законності використання ОСОБА_2 піску на території с. Лісова Лисіївка.

За даним зверненням проводилась відповідна перевірка, що підтверджується листом-відповіддю від 08.10.2014 року прокурора відповідного району на адресу ОСОБА_2 (а.с.10).

Ще одним листом-відповіддю від 23.10.2014 року на адресу ОСОБА_3, прокурор цього ж району повідомив, що підстав вжиття заходів прокурорського реагування на обставини викладені у звернення, відсутні (а. с. 11).

Копію самого звернення ОСОБА_3І та мешканців села до прокуратури Калинівського району Вінницької області суду не надано.

В листопаді 2014 року ОСОБА_3, та ОСОБА_5, як представники громади с.Лісова Лисіївка подали до прокуратури Вінницької області заяву повідомленням про кримінальні правопорушення, в якому просили внести відповідні відомості про зазначені кримінальні правопорушення до ЄРДР та розпочати належне розслідування.

На час розгляду даної цивільної справи результати розгляду вказаного звернення невідомі.

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_2 просить визнати недостовірною інформацію викладену в зверненнях, як в прокуратуру Калинівського району Вінницької області, так і в прокуратуру Вінницької області та просить зобовязати ОСОБА_3 спростувати дану інформацію шляхом направлення на адресу прокурора Вінницької області заяв з відповідним змістом.

За змістом ст. ст. 94, 277 ЦК України, ч. 4 ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Відповідно до ст. 297 ЦК України фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" розяснено, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. При цьому суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Інформація, яку позивач просить визнати недостовірною, не відноситься до негативної, а є викладеною в процесі і в межах реалізації відповідачем свого права на звернення до уповноважених органів, гарантованого ст. 40 Конституції України і в рамках ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки висловлена не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою її перевірки уповноваженими на це законом посадовими особами, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, так як останній дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Аналогічна позиція викладена в рішенні Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 про офіційне тлумачення положення ч. 1 ст. 7 ЦК України (справа № 1-9/2003 від 10 квітня 2003 року № 8-рн/2003), яке суд першої інстанції взяв до уваги при ухвалені рішення у даній справі.

Крім вказаного, пунктом 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відсутності підстав для задоволення вимоги позову про відшкодування моральної шкоди, оскільки дана вимога є похідною від вимоги про визнання інформації недостовірної та її спростування.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового, яким позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення.

За таких обставин, колегія суддів, керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.05.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: