АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 642/8075/2015 Головуючий І інстанції Ольховський Є.Б.
Провадження: 22-ц/790/8060/15 Головуючий ІІ інстанції Бездітко В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів Овсяннікової А.І., Коваленко І.П.,

за участю секретаря Міхелєвої Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту освіти Харківської міської ради, Управління освіти адміністрації Ленінського району Харківської міської ради про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

встановила:

У вересні 2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, щоз 01.09.2003 року вона працювала директором спочатку загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 67 м. Харкова, яку в подальшому було перейменовано у Харківську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 67 за контрактом б/н. З нею неодноразово наказами від 31.08.04р.; 31.08.2007р.; 31.08.12 років Департаментом освіти Харківської міської ради продовжувалась дія зазначеного контракту.

Наказом Управління освіти адміністрації Ленінського району Харківської міської ради від 31.08.15 року іі було звільнено на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України на підставі Наказу Департаменту освіти Харківської міської ради № 355-к від 31.08.15 року.

Копію зазначеного наказу позивач отримала 31.08.15 року. Вважає, що її звільнення відбулось з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки контакт б/н від 01.09.2003 року з нею неодноразово продовжувався, а отже і трудові відносини з позивачкою є такими що укладені на невизначений строк згідно до вимог ч.2 ст. 39-1 КЗпПУ.

Просила скасувати наказ № 208 -к від 31.08.15 року «Про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_1В.» та наказ Департаменту освіти Харківської міської ради № 355-к від 31.08.15 року; поновити її на посаді директора Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 67 Харківської міської ради Харківської області;стягнути з Департаменту освіти Харківської міської ради на свою користь розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 01 вересня 2015 року до дня поновлення на роботі; стягнути з Департаменту освіти Харківської міської ради на свою користь судові витрати у розмірі 487,20 грн. .

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2015 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зязування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування скарги зазначено, що суд першої інстанції не взяв до уваги лист Департаменту освіти Харківської міської ради до ОСОБА_3 від 12.06.2015 № 1507/02-23/15. Вважає, що положення ч. 2 ст. 23 КЗпП України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки робота на посаді директора загальноосвітньої школи не являється такою, що за характером роботи або умовами її виконання не може носити характер трудових відносин, встановлених на визначений строк.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами був укладений трудовий договір на визначений строк, встановлений за їх погодженням та міг бути продовжений, лише якщо трудові відносини тривали і жодна із сторін не вимагала їх припинення, однак трудові відносини між сторонами з 31.08.15 р. не було продовжено, відповідач у встановлені законом строки видав позивачці трудову книжку та копію наказу № 208 -к про звільнення.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

По справі встановлено, що 01.09.2003 року між ОСОБА_4 та управлінням освіти Харківської міської ради було укладено контракт б/н щодо призначення позивачки на посаду директора загальноосвітньої школи № 67 на строк до 31.08.2004 року. Пунктом 5.5 вказаного контракту передбачено що за 2 місяця до закінчення терміну дії контракту він може бути за угодою сторін продовжений або укладений на новий строк. Зазначений контракт є строковим і позивач підписавши його з цим погодилась /а.с. 16-18/.

Наказами № 503 від 31.08.2004 року, № 313-к від 31.08.2007 року, № 485-к від 31.08.12 року виданим Департаментом освіти ХМР строк дії контракту від 01.09.2003 року декілька разів подовжувався /а.с. 19- 22/.

06.05.2015 року Управління освіти адміністрації Ленінського району ХМР листом № 640/01-15/15 запросило ОСОБА_1 до відділу кадрової роботи Департаменту освіти 07.05.15 року для ознайомлення з попередженням щодо припинення з нею трудових відносин 31.08.15 року у зв'язку із закінченням строку дії контракту, на який він був укладений /а.с. 25/.

Наказом Управління освіти адміністрації Ленінського району ХМР № 208-к від 31.08.15 року, на підставі Наказу Департаменту освіти ХМР від 31.08.15 року № 355-к, ОСОБА_1 була звільнена у зв'язку із закінчення м строку дії контракту, відповідно до п.2 ст. 36 КЗпПУ /а.с. 23/.

Посилання в апеляційній скарзі на лист Департаменту освіти Харківської міської ради до ОСОБА_3 від 12.06.2015 № 1507/02-23/15, відповідно до якого загальні збори трудового колективу, які відбулись 11.06.2015 року, визначали рівень довіри співробітників школи директору ОСОБА_1 є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 не є стороною контракту, укладеного 01.09.2003 року між ОСОБА_1 та управлінням освіти Головного управління з гуманітарних та соціальних питань Харківської міської ради, що є предметом доказування.

Департаментом освіти Харківської міської ради не направлялась керівнику навчального закладу інформація про те, що контракт з нею буде подовжений, як це встановлено трудовим законодавством та контрактом від 01.09.2009 року.

За таких обставин Ленінський районний суд м. Харкова правомірно не взяв до уваги лист Департаменту освіти Харківської міської ради до ОСОБА_3 від 12.06.2015 № 1507/02-23/15 в зв'язку з тим, що він не стосується предмета доказування.

Доводи апеляційної скарги про те, що положення ч. 2 ст. 23 КЗпП України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки робота на посаді директора загальноосвітньої школи не являється такою, що за характером роботи або умовами її виконання не може носити характер трудових відносин, встановлених на визначений строк не є підставою для скасування рішення.

Доказів про те, що протягом дії строкових трудових договорів ОСОБА_1 зверталась до суду з позовами про визнання умови про строк договору недійсною, або такою, що погіршує становище працівника порівняно з законодавством про працю не надано.

Таким чином, висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування рішення при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді