У х в а л а

іменем україни

24 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Одеської області від 4 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 липня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 500 грн щомісячно, починаючи з 24 вересня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

3 вересня 2013 року Приморським районним судом м. Одеси видано відповідний виконавчий лист, з яким вона звернулась до Першого Приморського ВДВС ОМУЮ, і 6 вересня 2013 року відкрито виконавче провадження.

Згідно здійсненого державним виконавцем розрахунку від 18 грудня 2013 року заборгованість за аліментами станом на 30 листопада 2013 року склала 4 907 грн.

ОСОБА_1 вважає, що відповідач повинен додатково сплатити неустойку у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у сумі 7 243,91 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 4 лютого 2015 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення апеляційного суду Одеської області від 4 лютого 2015 року і залишити в силі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2014 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що за заявою відповідача, поданою у грудні 2013 році, заборгованість станом на 30 листопада 2013 рок перерахована і визначена у розмірі 1 407 грн, які він сплатив, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, оскільки пеня за прострочення починає нараховуватись з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість, і вину відповідача позивач не довела.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, рішення апеляційного суду Одеської області від 4 лютого 2015 року ухвалене з додержанням норм матеріального права та норм процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 4 лютого 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: Т.Л.Ізмайлова Г.І.Мостова