УХВАЛА

03 листопада 2015 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міськпого суду Вінницької області Баряк А.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВВТ», Вінницької міської ради про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВВТ», Вінницької міської ради про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності.

Однак, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не додержали вимоги ч. 5 ст. 119 ЦПК України, а саме: не додали документу, що підтверджує сплату ними судового збору.

Відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі норм ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів.

В силу чого, при зверненні до суду кожна особа самостійно вибирає спосіб захисту свого права, формулюючи відповідні позовні вимоги.

При цьому законодавством не заборонено особам обирати спосіб звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом спільного подання позовної заяви, тобто шляхом зазначення в одній позовній заяві кількох позивачів.

Разом з тим, зазначення в одній позовній заяві кількох позивачів - абсолютно не означає, що такі позивачі не звертаються до суду із своїми конкретними позовними вимогами, направленими на захист своїх, відмінних від іншого позивача, прав, навіть за умови, що такі вимоги є однаковими за своїм змістом, в силу чого немає необхідності їх повторювати в прохальній частині позовної заяви, виходячи із кількості позивачів.

Відсутність необхідності в прохальній частині позовної заяви повторювати зміст позовних вимог, якщо такі є однаковими за змістом, виходячи із кількості позивачів, які звернулись до суду за захистом своїх прав не є ознакою звільнення відповідних позивачів від сплати судового збору за звернення до суду з позовною заявою.

Відповідно до норми ч. 6 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Тобто, при даних обставинах, судовий збір повинен бути сплачений кожним позивачем, окремим платіжним документом і пропорційно до заявлених кожним таким позивачем своїх позовних вимог.

В даному випадку, до суду з відповідним позовом звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які кожний від себе заявив суду чітко сформульовані позовні вимоги, направлені на захист своїх (кожного окремого позивача) прав, без їх повторення в прохальній частині позовної заяви, оскільки такі вимоги є однаковими, при цьому позивачі заявили однакову кількість вимог, а тому кожний окремо, пропорційно (в даному випадку однаково) повинні сплатити судовий збір від долі (кількості) заявлених вимог, враховуючи майновий чи не майновий характер вимог, а не сплатити в рівних частках від долі (розміру) сплати за майновий чи не майновий характер позовної вимоги, адже за умови окремого звернення до суду із окремими позовами питань щодо правильності сплати судового збору не виникло б, а відтак, можливість спільного подання позову не є пільгою щодо несплати окремими позивачами судового збору за їхні позовні вимоги.

А тому, враховуючи, що судовий збір був сплачений лише позивачем ОСОБА_3 за заявлені нею позовні вимоги, вважаю, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повинні виконати вимоги ч. 5 ст. 119 ЦПК України та сплатити судовий збір за заявлені ними позовні вимоги.

Згідно вимог пункту 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, що станом на день звернення позивачів з відповідним позовом становить 487 грн. 20 коп.

Норма абзацу 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» визначає, що у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

А тому, враховуючи вище зазначені вимоги Закону України «Про судовий збір», вважаю, що позивачі, в тому числі і ОСОБА_3, яка частково сплатила судовий збір, повинні сплатити судовий збір кожний окремим платіжним документом з врахуванням кількості заявлених ними вимог.

Крім цього, представником позивача не додержані вимоги ч. 8 ст. 119 ЦПК України, а саме: не додано до позовної заяви документу, що підтверджує його повноваження, оскільки надані копії довіреностей від позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - не оформлені згідно вимог чинного законодавства, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ч.4 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Норма ч.1 та ч.2 ст. 42 ЦПК України чітко прописує, що повноваження представника має бути посвідчено довіреністю фізичної особи, яка повинна бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання.

Надана представником позивача копія довіреності від імені позивача ОСОБА_2, завірена підписом ОСОБА_5 (без зазначення посади такої особи) та з наявністю відповідної печатки комітету мікрорайону «Пирогово» м. Вінниця, а надана представником позивача копія довіреності від імені позивача ОСОБА_3, завірена підписом директора ТОВ «Уют» ОСОБА_6 з наявністю відповідної печатки такого товариства, при цьому не надано жодного документу, що довірителі працює в зазначених юридичних особах, або документу про те, що вказані юридичні особи мають повноваження, визначені законом або делеговані йому, на право посвідчувати довіреності.

Напевно, довірителі, завіряючи свої довіреності в зазначених вище юридичних особах, виходили із зазначених в ч.2 ст. 42 ЦПК України обставин, а саме: за місцем їх проживання, оскільки інші зазначені обставини, в силу своєї правової природи, не можуть, в даному випадку мати місце, що вказує на помилкове сприйняття зазначеної норми.

Зміст позовної заяви вказує, що місцем проживання відповідних позивачів є м. Вінниця.

Неспростовними є обставини щодо наявності в м. Вінниці нотаріуса.

Жодна особа, в тому числі юридична, не має права самостійно визначати свої повноваження щодо посвідчення довіреностей, оскільки такі повноваження повинні визначатись законом або бути делегованими у спосіб, передбачений законом.

Звертаю увагу, що чинним законодавством України передбачено обставини, при яких, за умови відсутності нотаріуса в місці проживання особи, надається повноваження чітко визначеним субєктам таких правовідносин, посвідчувати довіреності або вчиняти інші нотаріальні дії.

Законодавець чітко та вичерпно визначає обставини та субєктів, які за місцем проживання особи наділенні повноваженнями посвідчувати довіреності, зокрема, в нормі абзацу 5 ч. 3 ст. 245 ЦК України, яка дублюється в інших нормах законодавства, в тому числі в ст. 1, п. 4 ч. 2 ст. 40 Закону України «Про нотаріат», - довіреність особи, яка проживає у населеному пункті, де немає нотаріусів, може бути посвідчена уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування.

Таким чином, прописуючи право фізичної особи посвідчити довіреність за місцем проживання, законодавець в інших нормах чинного законодавства чітко визначає в якому місці проживання, за яких умов і який субєкт наділений відповідним правом, при цьому виключає можливість будь-якої юридичної особи, в тому числі і квартальний комітет, вчиняти такі дії.

Квартальний комітет, як і інші юридичні особи, які, можливо, також зареєстровані за місцем проживання вказаних довірителів, повинні діяти виключно на підставі та у межах своїх установчих документів, при цьому у разі наявності таких повноважень, передбачених відповідними установчими документами, останні необхідно надати суду в підтвердження того, що відповідні юридичні особи згідно своїх установчих документів наділені повноваженнями посвідчувати довіреності фізичних осіб, що є жителями м. Вінниці.

Оскільки місцем проживання позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - є м. Вінниця, де обставини наявності нотаріуса є загальновідомими, в силу чого довіреність такої фізичної особи, за умови не реалізації інших положень ч.2 ст. 42 ЦПК України, повинна бути посвідчена нотаріально.

За таких обставин, згідно ст. 121 ЦПК України дану позовну заяву необхідно залишити без руху і надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків, інакше позовна заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Звертаю увагу позивачів, що згідно норми ч.5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВВТ», Вінницької міської ради про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності.

Надати позивачам строк два дні з дня отримання даної ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, інакше заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Копію ухвали направити позивачам.

Суддя