№2/756/5796/15
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

10 грудня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Тітова М.Ю.

при секретарі Івановій І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю. Свої вимоги мотивує тим, що є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 13 листопада 2007 року. 16 лютого 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позички житлового приміщення (квартири), згідно якого позивачем було передано, а відповідачем прийнято у безоплатне користування квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 для користування протягом строку з 16 лютого 2013 року по 31 грудня 2013 року. 21 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено аналогічний договір позички житлового приміщення зі строком дії з 01.01.2014 року до 30.12.2014 року. У зазначеному Договорі вказано, що користувач зобов'язується повернути житло після закінчення терміну дії даного Договору в тому стані, в якому він його одержав, з урахуванням нормального зносу, або у стані, що може бути погоджено між сторонами цього Договору додатково. Згідно умов Договору з користувачем в квартирі має право проживати донька відповідача - ОСОБА_3. На виконання цих Договорів позивачем було зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 та її доньки - ОСОБА_3 у квартирі розташованої за адресою: АДРЕСА_1 Після закінчення строку дії Договору, а саме 30.12.2014 відповідач відмовилася в добровільному порядку знятися з реєстрації місця проживання. Відповідач ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_3 не є членами сім'ї позивача.

Позивач подала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні документи, заяв, заперечень суду не надав, у зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у її відсутність по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 13.11.2007 квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с. 6-8)

Відповідно до довідки Житлово-експлуатаційної дільниці №503 від 21.08.2015 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 5).

16 лютого 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позички житлового приміщення (квартири), згідно якого позивачем було передано, а відповідачем прийнято у безоплатне користування квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 для користування протягом строку з 16.02.2013 по 31.12.2013. Також, 21 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено аналогічний договір позички житлового приміщення зі строком дії з 01.01.2014 до 30.12.2014 (а.с. 9-12 ).

Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Як вбачається з положень ст. 150 ЖК України громадяни які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 155 ЖК України власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Згідно п. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, враховуючи, що позивач є власником зазначеної квартири, також те, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу в повній мірі користуватися належними йому правами власника в зазначеній квартирі та розпоряджатися своєю власністю, а тому підлягають усуненню перешкоди шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3..

У той же час, підстав для визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування не має, оскільки вона підлягає зняттю з реєстрації.

З викладеного, керуючись ст.ст. 1-11, 60, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення, а також рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.Ю. Тітов