Справа № 415/1324/15-ц
Провадження № 22ц/782/268/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого - судді Авалян Н.М.

суддів Соловей Р.С., Коротенка Є.В.

при секретарі - Козубської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 14 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації, треті особи - Комунальний заклад «Алчевська міська станція швидкої медичної допомоги», ОСОБА_2 управління державного казначейства України в Луганській області, про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА :

27 лютого 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди у звязку з порушення її трудових прав.

Позовна заява в частині стягнення заборгованості по заробітній платі повернута позивачці з підстав недотримання ст.118 ЦПК України ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 02 березня 2015 року. Ця ухвала в апеляційному порядку не оскаржена.

В задоволенні позову про стягнення моральної шкоди позивачці відмовлено рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 14 квітня 2015 року. Не погоджуючись з рішенням суду, позивачка просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає необґрунтованим висновок суду про те, що ОСОБА_2 управління охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації є неналежним відповідачем, оскільки суд не вказав належного відповідача, а також не обґрунтував свій висновок з посиланням на норми права. Разом з тим, норми трудового законодавства передбачають таке відшкодування не підприємством, а безпосередньо його власником або уповноваженим ним органом.

В судове засідання особи, що беруть участь у справі, не зявились, що не перешкоджає апеляційному розгляду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, але рішення суду скасуванню чи зміні не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами, що ОСОБА_1 з 14 березня 1990 року працює в Комунальному закладі «Алчевська міська станція швидкої медичної допомоги» на посаді фельдшера. З липня по грудень 2014 року їй не виплачувалась заробітна плата, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 32 705,17 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позов пред'явлений до неналежного відповідача з огляду на те, що позивачка перебуває у трудових правовідносинах не з ОСОБА_2 управлінням охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації, а з Комунальним закладом «Алчевська міська станція швидкої медичної допомоги», який відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці» повинен виплачувати позивачці заробітну плату

Апеляційний суд частково погоджується з вказаними висновками суду, оскільки вони лише частково відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Помилковим є посилання суду на ст. 1 Закону України «Про оплату праці», оскільки вказана норма права не регулює спірні правовідносини по відшкодуванню моральної шкоди з підстав, передбачених ст.237-1 КЗпП України.

Правильним є висновок суду про те, що позов пред'явлений до неналежного відповідача.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду, оскільки він відповідає матеріалам справи та нормам процесуального права.

Разом з тим колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що нормативне обґрунтування свого висновку судом не наведено, чим порушені вимоги ст.215 ЦПК України щодо змісту рішення суду, а також принцип справедливого судового розгляду в розумінні ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Не зважаючи на допущені судом порушення норм процесуального права, підстав для скасування чи зміни рішення суду колегія суддів не вбачає, оскільки відсутність в рішенні нормативного обґрунтування є формальним порушенням, яке не впливає на правильність висновку суду, а відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Залишаючи рішення суду без змін, перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

При вирішенні справи суд першої інстанції не звернув уваги на те, що підставою для стягнення моральної шкоди з Головного управління охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації позивачка зазначила порушення відповідачем як власником її трудових прав, що передбачено ст. 237-1 КЗпП України. Позов обґрунтований тим, що заробітна плата працівникам Комунального закладу «Алчевська міська станція швидкої медичної допомоги» виплачується за рахунок коштів обласного бюджету, який є джерелом формування майна та кошторису комунального закладу. Заборгованість по заробітній платі виникла у звязку з відсутністю фінансування Комунального закладу «Алчевська міська станція швидкої медичної допомоги» .

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у разі порушення його трудових прав власником або уповноваженим ним органом.

Отже, виходячи з підстав позову, для вирішення справи суду необхідно було з'ясувати: 1) чи є відповідач ОСОБА_2 управління охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації власником Комунального закладу «Алчевська міська станція швидкої медичної допомоги»; 2) чи може бути покладена на відповідача як на власника відповідальність за завдану позивачці моральну шкоду на підставі ст.237-1 КЗпП України.

З матеріалів справи вбачається, що Комунальний заклад «Алчевська міська станція швидкої медичної допомоги» створений органом місцевого самоврядування - Луганською обласною радою, що підтверджується витягом із Статуту та довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Обласні ради є органом місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст (ст.1 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР)

Таким чином, згідно із Статутом та законодавством власником Комунального закладу «Алчевська міська станція швидкої медичної допомоги» є орган місцевого самоврядування - Луганська обласна рада.

ОСОБА_2 управління охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації (на момент вирішення справи ОСОБА_2 управління перейменовано в Департамент охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації) є спеціально уповноваженим органом Луганської обласної державної адміністрації, яка не відноситься до органів місцевого самоврядування, а є органом державної влади.

Як вбачається з Положення, ОСОБА_2 управління (Департамент) Луганської обласної державної адміністрації підпорядкований голові облдержадміністрації, а також підзвітний і підконтрольний Міністерству охорони здоров'я України.

Згідно із Законом України «Про місцеві державні адміністрації» від 09 квітня 1999 року № 586-ХІV місцеві державні адміністрації є органом виконавчої влади та входять до системи органів виконавчої влади. (ст.1 Закону).

Таким чином, відповідно до законодавства та статутних документів належним відповідачем за заявленою позивачкою вимогою про відшкодування моральної шкоди працівнику власником або уповноваженим ним органом на підставі ст.237-1 КЗпП України слід вважати Луганську обласну раду, до якої позов заявлений не був та яка до участі у справі в якості співвідповідача не залучалась.

З вказаних вище підстав пред'явлення позову до Головного управління (Департаменту) охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації слід вважати пред'явленням позову до неналежного відповідача.

Доводи апеляційної скарги щодо обґрунтованості позову на увагу не заслуговують, оскільки під час апеляційного розгляду справи законодавством не передбачено залучення співвідповідача, без чого суд не вправі робити висновки щодо обґрунтованості позовних вимог, оскільки відмова в задоволенні позову з вказаної підстави не перешкоджає позивачці повторно звернутись до суду з вказаним позовом, предявивши його до належного відповідача.

Підсумовуючи наведене, керуючись ст. ст.307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 323-325, 327 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 14 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції - Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді: