Справа № 379/1050/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2015 року м. Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Бойко М.Г., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Ківшоватська сільська рада Таращанського району Київської області про усунення перешкод користуватися земельною ділянкою ,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 20 липня 2015 року вказану заяву було залишено без руху та надано позивачці строк для усунення її недоліків протягом пяти днів з дня отримання ухвали, які полягали в тому, що не було зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, зокрема це стосувалося тієї обставини, зокрема чи зареєстроване право власності (користування) на земельну ділянку за позивачкою (що могло б породжувати і порушення відповідних прав) та в порушення вимог п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України не зазначено відповідних доказів цього, адже викладаючи таку обставину в обгрунтування своїх вимог, що їй (позивачці) 18 лютого 1986 року протоколом №1 зборів уповноважених колгоспників колгоспу імені Леніна с. Ківшовата було виділено земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку загальною площею 0,15 га, а решта земельної ділянки площею 0,20 га використовувалася нею для ведення підсобного селянського господарства, на підтвердження цього не зазначила доказів цього, зокрема на підставі якого документа вона приступила до використання вказаних земельних ділянок, як того вимагав діючий на той час Земельний кодекс Української РСР в редакції 1970 року з послідуючими змінами (акт відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості)), адже в плані забудови садиби схематично зображена земельна ділянка розміром 20мх60м, відповідно площа якої становить 0,12 га, а на абрисі земельної ділянки площа земельної ділянки зазначена 0,1496 га.

Крім того, зазначаючи, що 22 грудня 1999 року виконавчим комітетом Ківшоватської сільської ради було прийнято рішення, яким їй (позивачці) було передано у приватну власність земельні ділянки по вул. Леніна, 25, а саме 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,07 га для ведення підсобного господарства, вона водночас не зазначила доказів того, що вказані земельні ділянки у вказаних розмірах та за вказаною адресою були виділені їй в натурі, як того вимагали ст.ст. 22, 23 ЗК Української РСР у редакції 1990 року, відповідно до положень яких право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право, приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється, а право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Крім того, вказуючи у позовній заяві про те, що відповідач захопив частину її земельної ділянки (відстань 3 м. по всій довжині), позивачка не зазначила будь-яких доказів на підтвердження даної обставини та не додала до позовної заяви відповідних документів.

Крім того, ставлячи вимогу про повернення їй частини земельної ділянки шириною 3 метри по всій довжині, з огляду на ту обставину, що у відповідача на його земельну ділянку виготовлений державний акт в якому вказана площа суміжної з нею земельної ділянки 0,2150 га, водночас позивачкою не було заявлено позовних вимог про визнання вказаного державного акта недійсним.

Згідно поштового повідомлення вказану ухвалу позивачка отримала 31 липня 2015 року.

03 серпня 2015 року позивачкою подано до суду заяву про усунення недоліків позовних вимог, в якій вона лише доповнила свої вимоги в частині визнання державного акта на право власності на землю виданого ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,2150 га недійсним, не усунувши інших недоліків, які зазначені вище зокрема і той, що в позовній заяві не було зазначено доказів чи зареєстроване право власності (користування) на земельну ділянку за позивачкою Оскільки позивачці було надано достатньо часу для усунення недоліків, допущених при подачі до суду заяви, але всі вони не були усунуті, вважаю за необхідне визнати її, як неподану в звязку з тим, що вона не відповідає вимогам закону.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір»,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Ківшоватська сільська рада Таращанського району Київської області про усунення перешкод користуватися земельною ділянкою вважати не поданою і повернути її позивачці.

Повернути ОСОБА_1, сплачений нею за квитанцією № 5672 від 09 червня 2015 року судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Таращанський районний суд протягом пяти днів з дня отримання її копії шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

СУДДЯ __________________