Провадження №: 2/752/5075/15
25 листопада 2015 року Голосіївський районний суд м. Києва
у складі : головуючого судді Ладиченко С.В.
за участі секретаря Рожок В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна», третіх осіб ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання договору поруки припиненим,-
ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна», третіх осіб ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання договору поруки припиненим.
Позивач просить визнати припиненим договір поруки № SR-CNL-201/144/2007 від 24 грудня 2007 року, укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 24 грудня 2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», яке в подальшому змінило назву на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № CNL-201/144/2007.
Відповідно до п. 1.1 частини № 2 кредитного договору № CNL-201/144/2007 в порядку передбаченому цим договором банк надає позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначеній у частині 1 цього договору, а позичальник приймає кредит, зобовязується належним чином використовувати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобовязання, як вони визначені у цьому договорі. Банк надав ОСОБА_2 кредит на споживчі цілі терміном до 24 грудня 2022 року. Процентна ставка плаваюча.
Між ОСОБА_2 та закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», яке в подальшому було перейменоване в Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» укладались також додаткові угоди, а саме: додатковий договір від 08 липня 2008 року, додатковий договір від 06 квітня 2009 року, додатковий договір від 16 жовтня 2009 року, два додаткових договорів від 20 квітня 2010 року, додатковий договір від 24 березня 2011 року, додатковий договір від 21 липня 2011 року.
Також, 24 грудня 2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № SR-CNL-201/144/2007, відповідно до умов якого поручитель зобовязується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором № CNL-201/144/2007 від 24 грудня 2007 року
Договором поруки передбачено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором.
До договору поруки між сторонами також підписувались додаткові договори від 16 жовтня 2009 року та від 21 липня 2011 року.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» 29 листопада 2012 року було укладено договір купівлі продажу кредитного портфелю № б/н.
Останній платіж на виконання умов кредитного зобовязання ОСОБА_2 не в повному обсязі по строку до 24.05.2012 року вніс у травні 2012 року. Після цього ОСОБА_2 припинив виконувати кредитні зобовязання через відсутність грошових коштів.
Отже, починаючи з 24 червня 2012 року ОСОБА_2 вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору та отримав вимогу банку про погашення боргового зобовязання в повному обсязі відповідно до п.2.1.5.1 додаткового договору від 20 квітня 2010 року до кредитного договору.
В звязку з цим банк мав право звернутися до поручителя в строк 24 грудня 2012 року з вимогою про виконання зобовязань за договорами поруки. В звязку з тим, що банк в зазначений строк не звернувся до поручителя з позовом, то договір поруки вважається припиненим.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених обставин, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомлені.
Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, повідомивши суд, що заявлений позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Третя особа - ПАТ «ОТП Банк» явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про день, час та місце судового засідання, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомлені.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Судом встановлено, що 24 грудня 2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», яке в подальшому змінило назву на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № CNL-201/144/2007. На суму в розмірі 150000 дол. США, строк дії якого встановлено до 24 грудня 2022 року та зі сплатою 5,99 % річних за користування кредитними коштами (а.с.6-10).
У відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, в яких закріплюються їх права і обовязки, що складають зміст договірного зобовязання.
Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України,п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України).
Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.
За приписом ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання,забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Отже , порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобовязання.
Підставою для поруки є договір, що встановлює зобовязальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобовязання боржника та кредитором боржника.
Статтею 553 ЦК України передбачено, обсяг зобовязань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору,яким визначено обсяг зобовязань боржника,забезпечення виконання яких здійснює поручитель.
В забезпечення виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору, 24 грудня 2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № SR-CNL-201/144/2007, відповідно до умов якого поручитель зобовязується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором № CNL-201/144/2007 від 24 грудня 2007 року. Тобто ОСОБА_1 взяла на себе зобовязання солідарно відповідати перед банком за належне виконання умов кредитного договору (а.с. 14)
Договором поруки передбачено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, за спливом якого повязана дія чи подія ,яка має юридичне значення.
Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказаною на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст. 251 та ч.2 ст. 252 ЦК України)
Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобовязання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обовязок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.
З договору поруки вбачається,що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за основним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України про те,що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.
Судом встановлено, що відповідно до п. 2.1.5.1. зазначеної додаткової угоди від 20 квітня 2010 р. сторони кредитного договору визначили, що у випадку невиконання позичальником боргових зобовязань чи невиконання позичальником або третіми особами інших умов кредитного договору, цього додаткового договору, документів забезпечення та/чи будь- яких інших умов договорів (правочинів) укладених між банком та позичальником, та/чи банком та третіми особами, що існували на момент укладення кредитного договору чи цього додаткового договору, чи таких, що будуть укладені в майбутньому, понад 30 календарних днів, сторони домовились, що банк вважається таким, що реалізував право вручення позичальнику вимоги про виконання боргових зобовязань у повному розмірі, а позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору та цього додаткового договору та отримав вимогу банку, в звязку з чим позичальник зобовязаний погасити боргові зобовязання в повному розмірі протягом наступних 30 календарних днів, що слідують за останнім днем строку порушення зобовязання.
У відповідності до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється , якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
У відповідності до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
Зміна договору це трансформація будь-якої або декількох умов, які складають зміст договору.
Тобто закон повязує припинення договору поруки зі зміною основного зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не із зміною будь-яких умов основного договору.
Останній платіж на виконання умов кредитного зобовязання ОСОБА_2 не в повному обсязі по строку до 24.05.2012 року вніс у травні 2012 року. Після цього ОСОБА_2 припинив виконувати кредитні зобовязання через відсутність грошових коштів.
Отже, починаючи з 24 червня 2012 року ОСОБА_2 вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору та отримав вимогу банку про погашення боргового зобовязання в повному обсязі відповідно до п.2.1.5.1 додаткового договору від 20 квітня 2010 року до кредитного договору.
В звязку з цим банк мав право звернутися до поручителя в строк 24 грудня 2012 року з вимогою про виконання зобовязань за договорами поруки. В звязку з тим, що банк в зазначений строк не звернувся до поручителя з позовом, то договір поруки вважається припиненим.
Заявлені позовні вимоги про визнання договору поруки припиненим підлягають задоволенню у повному обсязі.
Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 509,251,252, 553, 554, 559, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88,137, 179, 208, 213, 218 ЦПК України, суд, -
Визнати припиненим договір поруки № SR-CNL-201/144/2007 від 24 грудня 2007 року, укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Ладиченко