Провадження № 2/748/635/15
Єдиний унікальний № 748/1961/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2015 рокум. Чернігів
Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Сидор А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за кредитним договором, -
У судове засідання представник позивача не з'явилась, оскільки подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, з проханням задовольнити позовні вимоги та у випадку неявки відповідача у судове засідання, провести заочний розгляд справи. /а.с.36-38/
Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилися, про час та місце засідання повідомлені належним чином, в порядку ст.ст.74, 77, причини не явки не повідомили. /а.с.34, 35/
Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов'язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, що закріплено в статті 27 ЦПК України.
Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи, що відповідачі по справі у судове засідання не з'явилися, а сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідачів, на підставі наявних у справі доказів.
Суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За договором поруки, згідно приписів ст.553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
04.09.2007 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, за яким поручитель зобов'язались перед кредитором, у випадку невиконання боржником ОСОБА_1 обов'язків за кредитним договором, відповідати перед кредитором як солідарний боржник. Поручитель зобов'язався виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора впродовж п'яти календарних днів з моменту отримання вимоги. Договір поруки діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. /а.с.20/
Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. На підставі ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.
У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
У відповідності до ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і сплата неустойки. (ст.611 ЦК України)
З повідомлення сторони позивача вбачається, що відповідачів 30.06.2015 року повідомлено про наявність заборгованості і термінової необхідності її погашення. /а.с.11-12/
Частина 2 та 3 статті 533 ЦК України передбачають, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Оскільки кредит був правомірно виданий ОСОБА_1 у іноземній валюті, то вимога ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача заборгованості у доларах США є правомірною, і такою, що відповідає вимогам ч.3 ст.533 ЦК України.
З'ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» ґрунтуються на законі та укладеному договорі і однак висунуті позовні вимоги, підлягають частковому задоволенню, оскільки дійсно відповідачами істотно порушено умови кредитного договору та договору поруки, але сторона позивача позовну вимогу про стягнення з відповідачів пені та фіксованої суми штрафу в іноземній валюті висунула з порушенням норм цивільного права, зокрема ст.ст.524, 533 ЦК України і положень розділу 4 та п.5.4 розділу 5 укладеного кредитного договору.
Отже, штраф (фіксована частина) має бути сплачений в сумі 250 грн., а розмір пені повинен бути нарахований і сплачений в гривневому еквіваленті по курсу НБУ, станом на 25.06.2015 р., і становитиме 588,10 грн. (21,17 грн за 10 USD).
Стороною позивача при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2319,81 грн, який підлягає стягненню з відповідачів, відповідно до приписів ст.88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.11, 16, 526, 533, 536, 541, 549, 550, 554, 612, 624-625, 1048-1050, 1052, 1054 ЦК України та на підставі ст.ст.10-11, 60, 74, 77, 88, 169, 197, 209, 212-216, 224-227, 293-294 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІІН НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ІІН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 2319,81 грн (дві тисячі триста дев'ятнадцять гривень 81 копійнку) сплачених судових витрат, по 1159,90 грн з кожного.
Направити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням, копію заочного рішення на протязі трьох днів з дня його проголошення і роз'яснити, що вони мають право на протязі десяти днів з дня отримання його копії, подати до суду заяву про перегляд заочного рішення.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.
СуддяД. П. Криворученко