Справа №585/4700/13-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Кондратенко Л. П.
Номер провадження 22-ц/788/1196/15 Суддя-доповідач - Сибільова Л. О.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

05 серпня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Дубровної В. В. , Хвостика С. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою її представником ОСОБА_4,

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 березня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг груп», ОСОБА_5, треті особи: відділ державної виконавчої служби Роменського міськрайонного управління юстиції, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області, про визнання прилюдних торгів з реалізації арештованого майна недійсними,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено (а.с.135-136, т.2).

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вказує, зокрема, що підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення правил проведення торгів, встановлених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №68/5 від 27 жовтня 1999 року, п. 3.2 якого визначено, що спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги, за експертною оцінкою та інші відомості, передбачені Інструкцією про проведення виконавчих дій.

Посилається на п. 23 Методики оцінки майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 року № 1891, згідно якого висновок про вартість майна, складений для цілей приватизації майна шляхом викупу або продажу конкурентними способами (для договору купівлі-продажу, оголошення умов продажу, у тому числі повторного продажу) дійсний протягом шестимісячного строку від дати його затвердження.

Зазначає, що звіт про оцінку нерухомого майна був складений та затверджений 27 серпня 2012 року, а договір купівлі-продажу укладений 23 серпня 2013 року, тобто через рік і два місяці. Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що, всупереч вимогам Тимчасового положення, на момент проведення прилюдних торгів у спеціалізованій організації була відсутня діюча експертна оцінка, копії акту опису й арешту майна, технічного паспорту, правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, в ній викладених, представника відповідача ОСОБА_5, який заперечує проти скарги та вважає рішення суду вірним, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

26 грудня 2013 року ОСОБА_3 в особі свого представника звернулася до суду з позовом до ТОВ «Укрспецторг груп», ОСОБА_5, мотивуючи вимоги тим, що 23 жовтня 2013 року ТОВ «Укрспецторг груп» провело прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: 1/2 частини нежитлового приміщення, площею 59,5 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1, яка належала їй на праві власності. Переможцем торгів став відповідач ОСОБА_5, який придбав вказане нерухоме майно.

Директором Сумської філії ТОВ «Укрспецторг груп» був затверджений протокол про проведення прилюдних торгів №19-0229/12-2.

При проведенні прилюдних торгів з реалізації вказаного майна були порушені п. п. 1.7; 2; 3.2; 3.6; 3.9; 3.11 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна.

Зазначала, що п. 3.2 Тимчасового положення передбачає, що спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги, за експертною оцінкою, та інші відомості, передбачені Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158 (із змінами та доповненнями (абзац перший пункту 3.2 із змінами, внесеними наказом Міністерства юстиції України №36/5 від 13 квітня 2005 року).

Експертної оцінки майна не було. Спеціалізована організація не мала права проводити торги, так як від державного виконавця не була отримана відповідна заявка, встановлена підпунктами 1-7 п. 3.2 Тимчасового положення. Торгівельній організації не були надані копії правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності, акту опису і арешту майна, технічного паспорту.

Спеціалізоване підприємство «Юстиція» не розмістило інформацію про торги зі змістом, передбаченим п. 3.6, та порушило п. 3.9 Тимчасового положення щодо зазначення в інформації додаткових відомостей, якщо реалізації підлягає житловий будинок, квартира; письмово не повідомило державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, стартову ціну реалізації майна, порушивши п. 3.11 Тимчасового положення

З підстав, передбачених ч. 1 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України, просила визнати недійсними прилюдні торги від 23 жовтня 2013 року (а. с. 3-5, т.1).

26 лютого 2014 року позивач в особі свого представника звернулась до суду з позовною заявою про зміну підстави позову, додатково посилаючись на положення ст. ст. 177, 179, 181, 182, 186, 188, 190, 191 ЦК України, які визначають поняття речі як об'єкта цивільних прав, нерухомої речі, належність речі до подільної й неподільної залежно від можливості поділу або виділу частки з об'єкта нерухомого майна, та на ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» щодо підготовки і проведення прилюдних торгів, п. п. 2.1, 2.5, 3.7, 3.10 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, які визначають поняття лота як одиниці майна, що виставляється для продажу на прилюдних торгах, та зазначала, що 1/2 частина нежилого приміщення - магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2» могла бути об'єктом реалізації з прилюдних торгів, якщо була б виділена у встановленому законом порядку в окремий самостійний об'єкт власності, а в даному випадку об'єктом реалізації з прилюдних торгів стала 1/2 частина нежилого приміщення, яка не набула статусу об'єкта нерухомості в передбаченому законом порядку.

Посилалась на постанову Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, згідно якої об'єктом реалізації з прилюдних торгів могло бути нерухоме майно, яке є об'єктом цивільних прав (будівля, споруда, інше приміщення, земельна ділянка, підприємство, як цілісний майновий комплекс або його частина), виділене у встановленому законом порядку в окремий самостійний об'єкт власності, а не його частина, яка не набула статусу об'єкта нерухомості в передбаченому законом порядку.

З підстав, передбачених ч. 1 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України, просила визнати недійсними прилюдні торги від 23 жовтня 2013 року з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме - ? частини нежитлового приміщення, загальною площею 59,3 кв. м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, переможцем яких став ОСОБА_5, зареєстрований в АДРЕСА_2 (а.с. 112 - 114, т.1).

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням суду першої інстанції від 19 березня 2014 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Сумської області від 15 квітня 2014 року, позов ОСОБА_3 було задоволено, визнано недійсними прилюдні торги від 23 жовтня 2013 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 серпня 2014 року зазначені судові рішення були скасовані, а справу надіслано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Суд касаційної інстанції зазначив, що місцевий суд, з яким погодився апеляційний суд, дійшов помилкового висновку про те, що реалізація спірного майна проведена з порушеннями, а саме: не вирішене питання технічної можливості виділу в натурі частини об'єкту, оскільки частка позивачки у вказаному майні визначена і складає ? частину магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», загальною площею 59, 5 кв. м, який набув статусу об'єкта права власності та має відповідну адресу, а тому у даному випадку немає потреби для конкретного розподілу майна в натурі, оскільки ОСОБА_5 не позбавлений можливості вирішити зазначене питання із співвласниками майна.

Крім того, суд касаційної інстанції послався на те, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження і не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Вирішення спору про оцінку арештованого майна не є підставою для визнання недійсними прилюдних торгів, а у разі визнання дій державного виконавця незаконними, сторона виконавчого провадження не позбавлена права звернутись у встановленому порядку про відшкодування шкоди (т. 1, а. с. 137 - 138, 143-147, 168 - 169, 179-183, 199 - 201).

Ухвалою суду першої інстанції від 26 грудня 2014 року залучені до участі в справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, відділ ДВС Роменського міськрайонного управління юстиції та відділ примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Сумській області (а. с. 41, т.2).

При повторному розгляді справи, вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено, що допущені при проведенні прилюдних торгів з реалізації арештованого майна порушення вплинули на їх результати та порушили її законні права та інтереси.

Цей висновок суду узгоджується з обставинами справи, вірно встановленими судом, та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 липня 2007 року 1/2 частина вбудованого нежитлового приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2» по АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 (а.с. 41 - 48, т.1).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Роменського міськрайонного управління юстиції від 14 травня 2012 року відкрите виконавче провадження по примусовому виконанню рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 квітня 2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 166 043 грн. 06 коп. (а. с. 32-33, т.1).

В зв'язку з примусовим виконанням декількох судових рішень в провадженні державного виконавця відділу ДВС Роменського міськрайонного управління юстиції знаходилось зведене виконавче провадження № 34326021 про стягнення з ОСОБА_3 на користь фізичних та юридичних осіб заборгованості на загальну суму 595 629,48 гр. (а. с. 109-11, т. 2).

19 червня 2012 року державним виконавцем вказаного відділу ДВС було описане та накладено арешт на майно, в тому числі і на 1/2 частину вбудованого приміщення в житловому будинку - магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2», загальною площею 59,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, приміщення 1, складено акт опису і арешту майна, внесено відомості до Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, відповідно до ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» призначено експерта для участі у виконавчому провадженні (а.с.34-40, т.1).

23 серпня 2012 року проведена експертна оцінка даного приміщення, вартість об'єкта оцінки, що підлягав реалізації, становила 150000 грн., яка надійшла до відділу ДВС 30 серпня 2012 року. (а.с.49-50, т.1). ОСОБА_3 згідно заяви від 3 вересня 2012 року була ознайомлена з експертною оцінкою, не погодилась з нею, просила провести рецензування.

12 вересня 2012 року державний виконавець призначив рецензування звіту про незалежну оцінку ? частини вказаного нежилого приміщення. Після усунення недоліків рецензії 16 листопада 2012 року до відділу ДВС надійшов звіт про незалежну оцінку майна, і 16 листопада 2012 року сторонам надіслано повідомлення про результати визначення вартості описаного майна.

12 грудня 2012 року відділ ДВС Роменського міськрайонного управління юстиції направив до Головного управління юстиції у Сумській області заявку №867-10 з документами виконавчого провадження, в якій зазначив, що за зведеним виконавчим провадженням ВП № 34326021 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 боргу в сумі 166043,06 гр. та 58389,46 гр., на користь ОСОБА_7 - 21816 гр., на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» - 4575,09 гр., на користь ОСОБА_8 - 129280 гр., на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» - 9710,99 гр., на користь УПФ України в м. Ромни та Роменському районі - 3030,30 гр., звернуто стягнення на нерухоме майно боржника - ? частину нежилого приміщення - магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2», загальною площею 59,5 кв. м, в АДРЕСА_1, ринковою вартістю 150 000 гр. без врахування ПДВ (а.с. 30-31, т.1).

27 грудня 2012 року між ТОВ «Укрспецторг груп» в особі директора його Сумської філії і відділом ДВС Роменського міськрайонного управління юстиції був укладений договір № 19-0229/12 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (а.с.51-54, т.1).

Постановою державного виконавця від 14 січня 2013 року на підставі ухвали суду від 11 січня 2013 року у справі № 2/585/80/13 про заборону відділу ДВС проводити будь-які дії щодо передачі на реалізацію належного ОСОБА_3 нерухомого, в тому числі і спірного, майна, виконавче провадження було зупинене (а. с. 132, 133. т.1).

Ухвалою суду від 17 квітня 2013 року була залишена без розгляду позовна заява позивачки до двох суб'єктів оціночної діяльності, відділу ДВС Роменського міськрайонного управління юстиції, треті особи - ПАТ «Креді Агріколь Банк» та інші стягувачі за виконавчими листами, про визнання звітів про незалежну оцінку майна та рецензії на звіти про незалежні оцінки майна недійсними у справі № 1815/4898/2012 року (а.с.190, т.1).

17 квітня 2013 року ухвалою суду по справі № 1815/4895/2012 скасовані заходи забезпечення позову - заборону відділу ДВС Роменського міського управління юстиції проводити будь-які дії щодо реалізації спірного нерухомого майна.

30 травня 2013 року ОСОБА_3 знову звернулась до відділу ДВС Роменського міськрайонного управління юстиції з заявою про зупинення продажу належного їй нерухомого майна та зведеного виконавчого провадження, посилаючись на ухвалу Роменського міськрайонного суду від 30 травня 2013 року, якою був забезпечений її позов до суб'єкта оціночної дільності ОСОБА_10, оцінювача ОСОБА_11, відділу ДВС Роменського міськрайонного управління юстиції про визнання недійсними звітів про незалежну оцінку майна та рецензій на звіти про незалежну оцінку майна, якою був заборонений продаж належного їй нерухомого майна, в тому числі ? частини магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2» (а.с. 115-116, т.1).

Постановою державного виконавця від 31 травня 2013 року на підставі ухвали суду від 30 травня 2013 року виконавче провадження було знову зупинене (а.с.132, 133. т.1).

Ухвалою Роменського міськрайонного суду від 19 серпня 2013 року позовна заява ОСОБА_3 до суб'єкта оціночної дільності ОСОБА_12, оцінювача ОСОБА_11, відділу ДВС Роменського міськрайонного управління юстиції про визнання недійсними звітів про незалежні оцінку майна та рецензій на звіти про незалежну оцінку майна була залишена без розгляду (а.с.117 - 118, 186 - 192, т.1).

Постановою державного виконавця від 06 вересня 2013 року виконавче провадження було поновлене з посиланням на те, що ухвалою суду від 19 серпня 2013 року позов ОСОБА_3 залишений без розгляду (а. с.134, т.1).

9 вересня 2013 року торгівельна організація помістила відповідно до п. 3.5 Тимчасового положення оголошення про прилюдні торги на сайті Інформюсту України та призначила торги на 25 вересня 2013 року (а. с.55, т.1).

25 вересня 2013 року торги не відбулися у зв'язку з відсутністю покупців, про що був повідомлений державний виконавець з пропозицією провести переоцінку майна (а. с. 55, 56, т.1).

На підставі постанови начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Сумській області від 26 вересня 2013 року про передачу матеріалів виконавчого провадження, згідно акту приймання - передачі від 1 жовтня 2013 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Сумській області прийняв від державного виконавця відділу ДВС Роменського міськрайонного управління юстиції зведене виконавче провадження № 34326021 про стягнення з ОСОБА_3 на користь фізичних та юридичних осіб заборгованості в сумі 595 629,48 гр. (а.с. 109-11, т.2).

03 жовтня 2013 державним виконавцем на підставі ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» проведена переоцінка майна на 30%, копія акту надіслана сторонам, в тому числі ОСОБА_3, торгівельній організації (а.с. 56, т.1).

07 жовтня 2013 року ТОВ «Укрспецторг груп» на сайті Інформюсту України помістило оголошення про призначення повторних прилюдних торгів з реалізації арештованого майна на 23 жовтня 2013 року за стартовою ціною 105 000 грн. (а.с.57-58, 121-123, т.1).

Про проведення прилюдних торгів були повідомлені сторони виконавчого провадження за адресами, вказаними у виконавчому документі (а.с.58 -60, 77-80, т.1).

Згідно протоколу прилюдних торгів № 19- 0229/12-2 від 23 жовтня 2013 року, затвердженого директором Сумської філії ТОВ «Укрспецторг груп», переможцем торгів став ОСОБА_5, сплативши за нерухоме майно найбільшу ціну 105 500 гр. (а.с. 51, 61-76, 81, 84, 85, т.1).

29 листопада 2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Сумській області складено акт про реалізацію нерухомого майна (а.с.86, т.1).

03 грудня 2013 року ОСОБА_5 отримав у приватного нотаріуса свідоцтво про належність йому 1/2 частини вказаного нежилого приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2» на праві приватної спільної часткової власності. Право власності ОСОБА_5 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 82-83, т.1).

Кошти від реалізації об'єкту нерухомості були пропорційно розділені між стягувачами, в тому числі ОСОБА_6 перераховано 23696,7 гр. і 8333 гр.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 28 травня 2015 року було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову від 8 січня 2014 року головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Сумській області Кубракова К.П. про передачу ОСОБА_6 іншого нереалізованого нерухомого майна ОСОБА_3 - ? частини квартири АДРЕСА_3 в рахунок часткового погашення боргу за двома виконавчими листами від 10 травня 2012 року про стягнення з неї на користь ОСОБА_6 боргу в сумі 224432,52 гр. (а.с. 176-178, т.2).

Ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 15, ч. 1, п.2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, згідно ч. 1 вказаної статті, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Стаття 215 встановлює недійсність правочину:

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно п. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Згідно п. 4.5.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за N 489/20802, реалізація арештованого державними виконавцями майна здійснюється відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року N 42/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 липня 1999 року за N 480/3773 (із змінами), Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року N 68/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 листопада 1999 року за N 745/4038 (із змінами), Правил комісійної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків України від 13 березня 1995 року N 37, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22 березня 1995 року за N 79/615 (із змінами).

Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, зареєстрованого Міністерством юстиції України 2 листопада 1999 року № 745/4038, визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Тимчасове положення (п. 3.2), зокрема, передбачає, що спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою та інші відомості, передбачені Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15.12.99 № 74/5, зареєстрованим в Мін'юсті України 15.12.99 за № 865/4158 (із змінами і доповненнями).

До заявки додаються:

1) копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження також довідка державного виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними;

2) копія акта опису й арешту майна;

3) копії правовстановлювальних документів, що підтверджують право власності або право користування нерухомим майном;

4) документи, що характеризують об'єкт нерухомості (копію технічного паспорта на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо);

7) інші необхідні документи, передбачені Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15.12.99 № 74/5, зареєстрованим у Мін'юсті України 15.12.99 за № 865/4158 (із змінами і доповненнями).

3.3. Прилюдні торги повинні бути проведені в двомісячний строк з дня одержання спеціалізованою організацією заявки державного виконавця на їх проведення.

3.4. На майно, що виставляється на продаж, уповноважені особи спеціалізованої організації складають інформаційні картки на кожний лот із зазначенням стартової ціни.

3.5. Спеціалізована організація, яка проводить прилюдні торги, не пізніше ніж за 30 днів до дня проведення прилюдних торгів публікує в порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року № 43/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 21 травня 2003 року за № 388/7709 (зі змінами), на відповідному веб-сайті та не менше ніж на трьох загальнодоступних веб-сайтах на вибір спеціалізованої організації інформацію про нерухоме майно, що реалізується. Відповідна інформація розміщується на загальнодоступних веб-сайтах на термін не менше, ніж до дати проведення прилюдних торгів. Одночасно ця інформація має бути розміщена не менше ніж у двох друкованих засобах масової інформації, які розповсюджуються за місцезнаходженням майна, що реалізується.

Оголошення про проведення прилюдних торгів має бути розміщене не пізніше семи днів з моменту укладення договору про реалізацію майна, а у випадку проведення повторних торгів - не пізніше семи днів з моменту уцінки майна.

Спеціалізована організація не пізніше ніж за 15 днів до дня проведення прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів.

3.6. Інформаційне повідомлення повинно містити:

1) найменування, опис і характеристику нерухомого майна;

2) його місцезнаходження (адресу);

3) стартову ціну;

4) строки сплати та суму гарантійного внеску учасника прилюдних торгів, найменування, адресу банку, номер рахунка спеціалізованої організації для його сплати;

5) порядок та строки розрахунку за придбане на публічних торгах майно, номер депозитного рахунка органу державної виконавчої служби для сплати коштів;

6) дату, час та місце ознайомлення з майном;

7) дату, час та місце проведення прилюдних торгів;

8) реквізити спеціалізованої організації, яка проводить прилюдні торги;

9) строк реєстрації для участі у прилюдних торгах, який починається з моменту розміщення інформаційного повідомлення і закінчується не раніше ніж за три робочі дні до початку їх проведення (кінцевий строк реєстрації для участі у прилюдних торгах з реалізації предмета іпотеки припиняється не раніше ніж за одну годину до початку проведення торгів, при цьому заявник забезпечує сплату гарантійного внеску для участі в цих прилюдних торгах не пізніше ніж за одну добу до початку їх проведення);

11) інші відомості, потрібні для проведення прилюдних торгів.

3.10. Якщо реалізації підлягає нежитлове приміщення, то в інформації додатково зазначаються:

розмір площі;

місцезнаходження;

призначення об'єкта;

обмеження на його використання;

матеріали стін;

процент зносу;

відомості про земельну ділянку, на якій розташоване нежитлове приміщення (її правовий режим та розмір).

3.11. Спеціалізована організація протягом трьох робочих днів з дня публікації інформаційного повідомлення про проведення прилюдних торгів письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Доводи скарги позивача про те, що спеціалізованій організації не були надані державним виконавцем необхідні документи для проведення торгів, спростовуються наданими відповідачами доказами про те, що такі документи були надані.

Кожна з сторін вважає необхідним врахувати постанови Верховного Суду України з спірних питань, зокрема, від 24 жовтня 2012 року у справі 6-116/цс-12, від 22 жовтня 2014 року, від 24 грудня 2014 року, від 15 квітня 2015 року, згідно яких вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні норм права, ст. ст. 16, 203, 215 ЦК України, Закону № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року та Тимчасового положення, Верховний Суд України виходив із того, що Законом України «Про виконавче провадження» визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження (ст. ст. 1, 2, 5, 7, 10, 11, 111 , 85 Закону).

Правила проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням, згідно якого прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення), та передбачені певні правила проведення цих торгів,, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4) і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6).

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Такий висновок узгоджується з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. 6 Тимчасового положення, пп. 244, 245, 248 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7 липня 1994 року № 152/361, ст. 34 Закону України "Про нотаріат").

Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч. ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням.

Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85 Закону).

Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Відповідно до п. 23 Методики оцінки майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 року №1891, висновок про вартість майна, складений для цілей приватизації майна шляхом викупу або продажу конкурентними способами (для договору купівлі-продажу, оголошення умов продажу, у тому числі повторного продажу), дійсний протягом шестимісячного строку від дати його затвердження.

П. 5.1 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року № 42/5 передбачає, що майно, яке виставлене, але не продане на аукціоні, підлягає переоцінці згідно з частиною третьою статі 61 Закону України «Про виконавче провадження», тобто, якщо передане торгівельним організаціям майно не буде продане протягом двох місяців, воно підлягає переоцінці. Державний виконавець переоцінює майно в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 12 Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 985 від 11 липня 2002 року, у разі, коли передане на реалізацію майно не буде продане протягом двох місяців, воно підлягає переоцінці.

Не спростовують висновків суду доводи позивача щодо змісту статей 177, 179, 181, 182, 186, 188, 190, 191 ЦК України, з посиланням на те, що вказані норми визначають поняття речі як об'єкта цивільних прав, нерухомої речі, належність речі до подільної й неподільної залежно від можливості поділу або виділу частки з об'єкта нерухомого майна, та на ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» щодо підготовки і проведення прилюдних торгів, п. п. 2.1, 2.5, 3.7, 3.10 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, які визначають поняття лота як одиниці майна, що виставляється для продажу на прилюдних торгах, та доводи про те, що 1/2 частина нежилого приміщення - магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2» могла бути об'єктом реалізації з прилюдних торгів, якщо була б виділена у встановленому законом порядку в окремий самостійний об'єкт власності, а в даному ж випадку об'єктом реалізації з прилюдних торгів стала 1/2 частина нежилого приміщення, яка не набула статусу об'єкта нерухомості в передбаченому законом порядку.

Позивач посилається на положення ч. 3 ст. 364 ЦК України, згідно якої у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необґрунтованість доводів позивача у вказаній частині, оскільки закон не містить заборони продажу нерухомого майна, частка на право власності в якому визначена правовстановлюючим документом.

Суд першої інстанції, виконуючи при повторному розгляді справи вказівки суду касаційної інстанції, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позивачка не довела наявності підстав для визнання прилюдних торгів недійсними, не надавши доказів тому, що використання на торгах оцінки майна, проведеної більше шести місяців назад, вплинуло на результати торгів, не встановивши при новому розгляді справи порушень прав та законних інтересів позивачки, в зв'язку з обставинами, на які вона посилається в позові.

З огляду на положення ст. ст. 3, 10, 60 ЦПК України, ст. ст. 15, 16 ЦПК України, позивач не довела, в чому полягає порушення її прав чи законних інтересів відповідно до вимог вказаних норм матеріального та процесуального права та положень ЦК України щодо недійсності правочину, не надавала доказів тому, наскільки могла змінитись вартість спірного майна в результаті визначення стартової ціни на торгах на підставі оцінки майна, проведеної більше шестимісячного строку назад, як вказана обставина вплинула на результати торгів, від яких часткове задоволення своїх вимог вже отримали її стягувачі, не залучені до участі в даній справі.

З огляду на зазначене посилання апелянта на правові позиції з цього приводу, висловлені в постановах Верховного Суду України в справах № 6-124цс14 і від 22 жовтня 2014 року, № 6-205цс14 від 24 грудня 2014 року та на імперативність норм закону, згідно яких звіт про оцінку майна є чинним, якщо від дня його підписання до дня проведення прилюдних торгів пройшло не більше шести місяців, і після збігу цього строку обов'язковою умовою призначення і проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна, а тому не треба доводи факту порушення прав позивачки, є безпідставними.

Рішення суду в цій частині узгоджується з правовими позиціями, висловленими в відповідних постановах Верховного Суду України, зокрема, від 25 лютого 2015 року, від 3 червня 2015 року та інших, з яких вбачається. що поряд з необхідністю застосування в даних спорах частини п'ятої статі 58 Закону України «Про виконавче провадження», Верховни й Суд України звертає увагу на необхідність встановлення, чи мало місце в зв'язку з цим порушення прав і законних інтересів позивача та чи вплинуло порушення вказаної норми закону на результати торгів.

Так, і в постанові від 15 квітня 2015 року Верховного Суду України, прийшовши до висновку, що має місце неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статті 58 Закону України "Про виконавче провадження", що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, Верховний Суд України виходив з того, що відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що згідно з цим Законом підлягають примусовому виконанню.

Частиною третьою статті 62 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Частинами другою, третьою та четвертою статті 58 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено право сторін виконавчого провадження оскаржити результати оцінки майна та порядок їх оскарження до передачі майна на реалізацію.

У разі коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право оскарження звіту суб'єкта оціночної діяльності в передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності і є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті (частина п'ята статті 58, частина третя статті 62 Закону України "Про виконавче провадження", частина друга статті 43 Закону України "Про іпотеку".

Пунктом 3.2 Тимчасового положення передбачено, що спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги, за експертною оцінкою, та інші відомості, передбачені Інструкцією.

Разом із тим відповідно до частини п'ятої статті 58 Закону України "Про виконавче провадження" звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку звіт втрачає чинність і оцінка майна проводиться повторно.

Виходячи з системного аналізу зазначених норм, слідує, що звіт про оцінку майна є чинним, якщо від дня його підписання до дня проведення прилюдних торгів пройшло не більше шести місяців. Після збігу цього строку обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 1 жовтня 2014 року у справі № 6-147цс14 та від 28 січня 2015 року у справі № 6-227цс14.

В той же час Верховний Суд України зазначив, що установивши, що звіт про оцінку нерухомого майна підписаний суб'єктом оціночної діяльності більше шести місяців назад до проведення торгів, суди, на відміну від судових рішень, що надані для порівняння, не дали юридичної оцінки зазначеному факту, не застосували до спірних правовідносин норму частини п'ятої статті 58 Закону України "Про виконавче провадження", яка підлягає застосуванню, і не встановили, чи мало місце у зв'язку із цим порушення прав і законних інтересів позивача та чи вплинуло порушення цієї норми на результати торгів, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

З обставин справи вбачається, що оскарження позивачкою оцінки спірного майна супроводжувалось за її заявою забезпеченням позову шляхом заборони державному виконавцю вчиняти виконавчі дії по реалізації майна, позовні заяви в зв'язку з її неявкою в судові засідання у вказаних цивільних справах залишались без розгляду.

З огляду на зазначене рішення суду узгоджується з загальними засадами цивільного законодавства, одним з яких є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), та положеннями ч. 5 ст. 124 Конституції України про обов'язковість до виконання судових рішень на всій території України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд, вірно встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, правильно застосував правові норми та ухвалив законне і обґрунтоване рішення, для скасування чи зміни якого підстави відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану її представником ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 березня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -