АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Доповідач Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Оніщука М.І.,

- ОСОБА_1,

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Квас Бевериджиз» на рішення Соломянського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «БАН» до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Богадар», третя особа з самостійними вимогами: Товариство з обмеженою відповідальністю «Квас Бевериджиз», про визнання патенту №92466 недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2011 року Закрите акціонерне товариство «БАН», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «БАН», звернулося в суд з позовом до Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України (в подальшому - Державної служби інтелектуальної власності України), ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання патенту №92466 недійсним».

У мотивування вимог посилалося на те, що у березні 2011 року йому стало відомо, що 23 лютого 2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до ДП «Український інститут промислової власності» заявку №а200701911 на реєстрацію патенту на винахід «Спосіб виробництва концентрату квасного сусла».

10 листопада 2010 року Державний департамент інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України зареєстрував на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 винахід «Спосіб виробництва концентрату квасного сусла» з видачею на нього патенту № 92466.

Позивач вважає, що реєстрація патенту України №92466 на винахід «Спосіб виробництва концентрату квасного сусла» здійснена не у відповідності до вимог законодавства України.

Так, позивач, починаючи ще з 1946 року. протягом тривалого часу здійснював виробництво безалкогольних напоїв, в тому числі хлібного квасу. Зокрема, виробництво квасу торгівельної марки "Ярило" з використанням концентрату квасного сусла, було розпочато ще в травні 2001 року.

Для вдосконалення виробництва концентрату квасного сусла та квасу ним було закуплене відповідне технологічне обладнання і протягом 2001-2007 років Позивачем накопичено значний досвід та інноваційні технології в виробництві. У Позивача крім виробничих потужностей по виробництву квасу на той час було також наявне й інше обладнання - виробничо-технічна лабораторія, дільниця виробництва концентрату квасного сусла, сиропо-варочна установка, бродильні ємності, аміачно-холодильна установка, яке використовувалось кваліфікованими технологами для вдосконалення технологічних процесів. Таким чином, Позивач мав усі необхідні умови для розробки нових інноваційних технологій способу виробництва концентрату квасного сусла та квасу.

У той же час, ОСОБА_2 з 1966 року по 2008 рік працювала на підприємстві ЗАТ "БАН" та була звільнена з посади головного технолога 24 березня 2008 року.

ОСОБА_3 також працювала на підприємстві з 1996 року, в тому числі на посаді генерального директора ЗАТ "БАН" з 17 серпня 2004 року (включаючи і дату подачі заявки №а200701911 на патент №92466) та була звільнена з займаної посади за рішенням загальних зборів акціонерів від 5 вересня 2007 року.

Перебуваючи на відповідних керівних посадах в ЗАТ "БАН" відповідачі були обізнані з усіма технологічними особливостями вдосконалення процесів виробництва концентрату квасного сусла та квасу на виробництві позивача, а також мали повний та необмежений доступ до технологічної документації та виробничих потужностей Позивача протягом 2001-2007 років. Зазначені обставини дозволили відповідачам скористатись технологічними інноваціями створеними позивачем, які вони вирішили вважати винаходом та подати від свого власного імені спільну заявку №а200701911 на реєстрацію патенту на винахід «Спосіб виробництва концентрату квасного сусла».

У випадку, коли відповідачі вирішили, що ними зроблено винахід (на їхню думку), то відповідно ст. 9 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» від 15 грудня 1993 року їм необхідно було б подати роботодавцю (позивачу) письмове повідомлення про створений ним службовий винахід (корисну модель) з описом, що розкриває суть винаходу/корисної моделі, а роботодавець (позивач) повинен був би протягом чотирьох місяців від дати одержання повідомлення про винахід, проаналізувати його опис на відповідність умовам патентоздатності, і при відповідності винаходу умовам патентоздатності подати до Установи заявку на одержання патенту чи передати право на його одержання іншій особі або прийняти рішення про збереження службового винаходу (корисної моделі) як конфіденційної інформації. У випадку якщо б роботодавець не виконав зазначених вище вимог законодавства у встановлений строк, то згідно з п.3 статті 9 Закону право на одержання патенту на службовий винахід (корисну модель) перейшло б до відповідачів.

Однак, як стверджує Позивач, Відповідачі не дотримались зазначеної вище процедури і не направили роботодавцю (позивачу) повідомлення про нібито зроблений ними винахід «Спосіб виробництва концентрату квасного сусла», а навпаки подали до Укрпатенту заявку №а200701911 на цей винахід (від себе особисто, на який згодом було видано Патент №92466.

Відповідачі скористалися своїм посадовим становищем і сплатили збір за подання заявки №а200701911 з використанням коштів позивача, що є грубим порушенням порядку реєстрації розгляду заявок та реєстрації патентів.

Окрім того, винахід за Патентом №92466 не відповідає умовам патентоздатності, а саме, критерію «винахідницького рівня».

Так, наведений у описі винаходу за Патентом №92466 технічний результат «підвищення вмісту сухих речовин» не базується на будь-яких обєктивних показниках; формулювання «покращення або підвищення органолептичних властивостей» не є технічним результатом, а частиною постановки задачі, на вирішення якої спрямовано винахід, технічний результат «економія зерно продуктів» носить декларативний характер і не базується на обєктивних та будь-яких кількісних показниках.

Також, при проведенні експертами Укрпатенту кваліфікаційної експертизи заявки №а200701911 питання відповідності заявленого способу виробництва концентрату квасного сусла критерію «винахідницького рівня» не досліджувалось належним чином.

З урахуванням наведеного просив суд визнати патент України №92466 на винахід «Спосіб виробництва концентрату квасного сусла» недійсним повністю та зобовязати Державний департамент інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України внести відомості про визнання недійсним повністю патенту України №92466 до Державного реєстру патентів України на винаходи та здійснити про це публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Під час перебування справи у провадженні свою заяву про вступ із самостійними вимогами щодо предмета спору подала третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Квас Бевериджиз».

У мотивування вимог зазначило, що в березні 2011 року йому стало відомо про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 23 лютого 2007 року подали до ДП «Український інститут промислової власності» заявку №а200701911 на реєстрацію патенту на винахід «Спосіб виробництва концентрату квасного сусла» та, що 10 листопада 2010 року Державний департамент інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України зареєстрував на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 винахід «Спосіб виробництва концентрату квасного сусла» з видачею на нього патенту № 92466.

Патент №92466 не відповідає умовам патентоздатності, а саме, критерію «винахідницького рівня».

Так, у матеріалах заявки №а200701911 зазначено, що винахід має технічний результат, який складається з трьох складових: підвищення вмісту сухих речовин і органолептичних властивостей концентрату квасного сусла, економія зернопродуктів.

Проте зазначений технічний результат «підвищення вмісту сухих речовин» не базується на будь-яких обєктивних показниках; формулювання «покращення або підвищення органолептичних властивостей» не є технічним результатом, а частиною постановки задачі, на вирішення якої спрямовано винахід; технічний результат «економія зерно продуктів» носить декларативний характер і не базується на обєктивних та будь-яких кількісних показниках.

Окрім того, при проведенні експертами Укрпатенту кваліфікаційної експертизи заявки №а200701911 питання відповідності заявленого способу виробництва концентрату квасного сусла критерію «винахідницького рівня» не досліджувалось належним чином.

З урахуванням наведеного просив суд визнати патент України №92466 на винахід «Спосіб виробництва концентрату квасного сусла» недійсним повністю та зобовязати Державний департамент інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України внести відомості про визнання недійсним повністю патенту України №92466 до Державного реєстру патентів України на винаходи та здійснити про це публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність».

У подальшому до справи було залучено співвідповідачем Товариство з обмеженою відповідальністю «Богадар».

Рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «БАН» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Квас Бевериджиз» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ТОВ «Квас Бевериджиз» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Зазначає, що під час розгляду справи належної судової експертизи для зясування питання відповідності винаходу за Патентом №92466 умовам патентоздатності «винахідницький рівень» та «промислова придатність» проведено не було.

У рішенні суд посилається на Висновок судового експерта Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності №78/13.

Проте, судом не було повідомлено третю особу про повідомлення №52 та клопотання про надання додаткових матеріалів, які направлялися 15 травня 2013 Науково-дослідним центром судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України.

Крім того, у даному висновку не досліджувалося питання щодо відповідності винаходу за патентом № 92466 умові патентоздатності «промислова придатність».

Отже, суд першої інстанції не врахував, що висновок №8/13 не підтверджує відповідності винаходу за патентом №92466 умовам патентоздатності та не може бути належним доказом у справі.

Вказує, що дослідження та відповіді на питання, наведені у висновку №5309/14-53 комплексної судової експертизи, суперечать матеріалам справи та чинному законодавству.

Так, з матеріалів справи прямо випливає відомість відрізняльних ознак формули винаходу за патентом № 92466 на дату подання заявки, зокрема такі ознаки як «нагрівання розвареної маси до температури 110-120 °С», «при приготуванні затору розварену масу спочатку охолоджують до 78-82 °С та додають ферментний препарат», «після цього охолоджують до 47-50 °С та додають солодж:ену сировину», «при цьому як солодж:ену сировину використовують житній ферментований солод і ферментний препарат».

Отже, матеріали справи підтверджують, що винахід «Спосіб виробництва концентрату квасного сусла» за патентом №92466 не відповідає умові патентоздатності «винахідницький рівень», а висновок №5309/14-53 комплексної судової експертизи суперечить матеріалам справи, чинному законодавству та є необґрунтованим.

Звертає увагу й на те, що у формулі винаходу за патентом №92466 застосовується термін «ферментний препарат». У той же час, з матеріалів справи випливає, що до дати подання заявки, за якою був виданий патент №92466, існували різні ферментні препарати, які мали різні характеристики, зокрема, оптимальну температуру дії, в залежності від рівня кислотності рН, активність тощо. Проте, використання широкого терміну «ферментний препарат», що охоплює ферментні препарати, які мають різні характеристики та оптимальні умови дії, унеможливлює практичну реалізацію винаходу за патентом №92466 та його практичну реалізацію.

Також посилається, що при наданні висновку №5309/14-53 комплексної судової експертизи був порушений порядок її проведення.

Зокрема, залучення судового експерта ОСОБА_4 було здійснено без дотримання порядку залучення експертів, що не є працівниками експертної установи, якій доручене проведення експертизи.

Оскільки експерт ОСОБА_4 не є працівником Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, тому він мав затвердити складений ним висновок власною печаткою, що б відповідало п. 3.9. «Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року №3505/5.

Крім того, суд не взяв до уваги та не здійснив оцінки наявним у матеріалах справи висновкам спеціалістів, наданих позивачем та третьою особою, натомість обмежуючись лише твердженням про критичне ставлення до таких висновків.

Також суд не зясував обставини щодо видачі патенту №92466 на винахід внаслідок подання заявки з порушенням прав третіх осіб, що є підставою для визнання патенту недійсним відповідно до п. г) ч. 1 ст. 33 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі».

Звертає увагу й на те, що Договори про організацію досліджень та експериментів від 08 квітня 2004 року та від 19 липня 2006 року, укладені з Державним закладом «Орджонікідзевська районна санітарно-епідеміологічна станція». не містять жодного посилання на дослідження концентрату квасного сусла або способу його виробництва, а передбачають лише надання відповідачам можливості проводити дослідні спостереження відповідно до їх фаху, використовуючи лабораторне обладнання підприємства, без зазначення будь-яких характеристик таких спостережень або обладнання.

Товариства з обмеженою відповідальністю «Богадар» в судове засідання не з»явилося. З наданих відміток поштового відділення вбачається, що юридична особа вибула з останнього відомого місцезнаходження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції підставно виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 23 лютого 2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти та науки (правонаступник Державна служба інтелектуальної власності України) з заявкою №а про видачу патенту України на винахід «Спосіб виробництва концентрату квасного сусла» (а.с. 151 т. 2).

Згідно Висновку про відповідність винаходу умовам патентоздатності за результатами кваліфікаційної експертизи від 23 вересня 2010 року, заявлений винахід «Спосіб виробництва концентрату квасного сусла» відповідає умовам патентоздатності (а.с. 131 т. 2).

10 листопада 2010 року Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти та науки було здійснено реєстрацію винаходу «Спосіб виробництва концентрату квасного сусла» з видачею патенту №92466 на ім'я на ОСОБА_3 та ОСОБА_2, про що було зроблено публікацію у випуску №21/2010 бюлетеня «Промислова власність» (а.с. 41 т. 1).

Стаття 1 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі» визначає наступні поняття:

- винахід (корисна модель) - результат інтелектуальної діяльності людини в будь-якій сфері технології;

- патент (патент на винахід, деклараційний патент на винахід, деклараційний патент на корисну модель, патент (деклараційний патент) на секретний винахід, деклараційний патент на секретну корисну модель) - це охоронний документ, що засвідчує пріоритет, авторство і право власності на винахід (корисну модель).

Положеннями статті 459 ЦК України визначено, що винахід вважається придатним для набуття права інтелектуальної власності на нього, якщо він, відповідно до закону, є новим, має винахідницький рівень і придатний для промислового використання. Об'єктом винаходу може бути продукт (пристрій, речовина тощо) або процес у будь-якій сфері технології. Законом можуть бути встановлені продукти та процеси, які не є придатними для набуття права інтелектуальної власності на них відповідно до цієї статті.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» винахід відповідає умовам патентоздатності, якщо він є новим, має винахідницький рівень і є промислово придатним. Винахід має винахідницький рівень, якщо для фахівця він не є очевидним, тобто не випливає явно із рівня техніки. Винахід (корисна модель) визнається промислово придатним, якщо його може бути використано у промисловості або в іншій сфері діяльності.

У статті 469 ЦК України передбачено, що права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі:

а) невідповідності запатентованого винаходу (корисної моделі) умовам патентоздатності, що визначені статтею 7 цього Закону;

б) наявності у формулі винаходу (корисної моделі) ознак, яких не було у поданій заявці;

в) порушення вимог частини другої статті 37 цього Закону;

г) видачі патенту внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» правова охорона надається винаходу (корисній моделі), що не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та відповідає умовам патентоздатності.

У ст. 57 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідність винаходу умовам патентоздатності перевіряється під час проведення експертизи.

Згідно ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

За клопотанням представника ОСОБА_2 ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 22 квітня 2013 року призначено судову експертизу обєктів інтелектуальної власності.

Так, згідно Висновку судового експерта №78/13 за результатами судової експертизи у сфері інтелектуальної власності у цивільній справі №2-930/12 (2/760/1063/13) від 25 липня 2013 року відомості, які містяться в матеріалах даної цивільної справи не спростовують новизну винаходу за патентом України №92466 «Спосіб виробництва концентрату квасного сусла», даний винахід можна вважати таким, що має винахідницький рівень на дату подання заявки до Установи (а.с. 182-193 т. 2).

У звязку з незгодою із зазначеним вище висновком експерта за клопотанням представника ПАТ «БАН» ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 07 квітня 2014 року призначено комплексну судову експертизу обєктів інтелектуальної власності та хімічну експертизу в галузі біотехнологій.

З Висновку експертів за результатами проведення комплексної експертизи у сфері інтелектуальної власності та технології приготування продуктів харчової (бродильної) промисловості №5309/14-53 від 24 березня 2015 року вбачається, що винахід за патентом України №92466 «Спосіб виробництва концентрату квасного сусла» від 10.11.2010 року відповідає умові патентоздатності (промислова придатність» (а.с. 132-146 т. 4).

Як убачається з апеляційної скарги, Товариство з обмеженою відповідальністю «Квас Бевериджиз» фактично не погоджується з висновками експертів №78/13 від 25 липня 2013 року та №5309/14-53 від 24 березня 2015 року та вважає, що вони не підтверджують умови патентоздатності «винахідницький рівень» та «промислова придатність».

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» №8 від 30.05.1997 року при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з'ясувати:

- чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи;

- чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі;

- компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень;

- достатність поданих експертові об'єктів дослідження;

- повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним;

- узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи;

- обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

При призначенні експертизи ухвалою Соломянського районного суду м. Києва від 22 квітня 2013 року ТОВ «Квас Бевериджиз» не було позбавлене можливості визначити коло питань поставлених експерту, надавати відповідні докази, оскільки зазначене клопотання розглядалось за участі його представника.

Також слід зазначити, що оскаржуване рішення суд серед іншого ґрунтується на експертизі №5309/14-53 від 24 березня 2015 року, яка була призначена ухвалою суду за клопотанням позивача та апелянта.

Окрім того, апелянт під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не надав жодних доказів, які б спростовували висновки експертів №78/13 від 25 липня 2013 року та №5309/14-53 від 24 березня 2015 року, а також додаткових матеріалів, які дали б підстави вважати, що експертизи були проведені з порушенням принципів законності, незалежності, об'єктивності і повноти дослідження.

В апеляційній скарзі ТОВ «Квас Бевериджиз» посилається, що при наданні висновку №5309/14-53 комплексної судової експертизи був порушений порядок її проведення, зокрема, залучення судового експерта ОСОБА_4 було здійснено без дотримання порядку залучення експертів, що не є працівниками експертної установи, якій доручене проведення експертизи.

Колегія суддів не погоджується з такими доводи апелянта з огляду на таке.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про судову експертизу» судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань.

Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності.

До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

Як вбачається з висновку експертів №5309/14-53 від 24 березня 2015 року, проведення експертизи було доручено в тому числі й ОСОБА_4 заступнику директора Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Академії правових наук України з експертної роботи, який має вищу технічну освіту, вищу освіту в сфері інтелектуальної власності, науковий ступінь кандидата юридичних наук, кваліфікацію судового експерта з питань інтелектуальної власності, у тому числі за спеціальністю 13.3 «Дослідження, повязані з винаходами і корисними моделями» (свідоцтво Міністерства юстиції України № 933 про присвоєння кваліфікації судового експерта, безстрокове), стаж роботи в галузі інтелектуальної власності з 1997 року, стаж судово-експертної роботи з 2001 року.

Також зазначено, що ОСОБА_4 працює в Київському науково-дослідному інституті судових експертиз за цивільно-правовою угодою, а тому висновок експерта №5309/14-53 від 24 березня 2015 року й затверджений печаткою Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Апеляційна скарга не містить переконливих посилань щодо неупередженості експерта у наданні висновку. Сам по собі факт участі експерта в наданні висновків в інших справах не є підставою визнавати даний висновок упередженим.

Щодо фахівця у галузі біотехнологій професора ОСОБА_5, то вона була залучена до участі в проведенні комплексної судової експертизи за ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 07 квітня 2014 року.

Згідно висновку експертів №5309/14-53 від 24 березня 2015 року ОСОБА_5 є професором кафедри біотехнології продуктів бродіння і виноробства Національного університету харчових технологій, яка має загальний стаж роботи в галузі бродильної промисловості 45 років, з 1969 року, викладацький стаж 35 років, з 1979 року.

Колегія суддів погоджується з висновками експертів №78/13 від 25 липня 2013 року та №5309/14-53 від 24 березня 2015 року як такими, що відповідають вимогам ст. 143 ЦПК України, оскільки експертне дослідження здійснювали атестовані судові експерти, які мають вищу технічну освіту та вищу освіту в сфері інтелектуальної власності, кваліфікацію судових експертів з питань інтелектуальної власності, в тому числі за спеціальностями 13.3. «Дослідження, з винаходами і корисними моделями», достатній стаж судово-експертної роботи.

Зроблені експертами висновки є належним чином обґрунтованими.

У апеляційній скарзі апелянт вдається до власного аналізу висновків експерта, проте такі доводи не є підставою для скасування судового рішення, оскільки всі ці доводи були предметом судового дослідження і суд першої інстанції дав їм оцінку при ухваленні рішення. Колегія суддів не вбачає підстав для їх переоцінки.

Згідно ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, апелянтом ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів порушення прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Квас Бевериджиз» поданням заявки на видачу патенту.

Колегією суддів відмовлено представнику третьої особи в задоволені клопотання про доручення до матеріалів справи нових доказів патентного дослідження обєктів права інтелектуальної власності, проведеного патентним повіреним України ОСОБА_6 01 грудня 2015 року, оскільки в силу ч. 2ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Зазначені докази не були надані суду першої інстанції без поважних причин.

Колегія суддів відмовила також в задоволені клопотання про призначення повторної судової експертизи з огляду на те, що поставлені в ній питання є ідентичними тим, які були предметом дослідження експертів, проте висновки експертизи не задовольнили позивача та третю особу.

Отже, за наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволені позову.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Оскаржуване рішення суду вже було предметом розгляду в суді апеляційної інстанції за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «БАН».

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «БАН» відхилено. Рішення Соломянського районного суду міста Києва від 06 липня 2015 року залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Квас Бевериджиз» відхилити.

Рішення Соломянського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді