АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 547/136/15-ц Головуючий в І інстанції: Волошин Р.Р.
Номер провадження №22ц /791/2193/ 2015р. Доповідач: Чиркова К.Г. Категорія: 46
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року серпня місяця 04 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Чиркової К.Г.

Суддів: Пузанової Л.В.

Фурман Т.Г.

при секретарі: Предместніковій Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діють від імені ОСОБА_4 на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 26 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи - орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ради м.Кременчука Полтавської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи - орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області, служба у справах дітей виконавчого комітету Новокаховської міської ради про визначення місця проживання дитини

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи - орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ради м.Кременчука Полтавської області про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів, посилаючись на те, що що з 1995 року перебував у цивільному шлюбі з відповідачкою, від якого мають доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, мати дитини в лютому 2006 року залишила родину без пояснення причини, а сама виїхала за кордон і з цього часу не проживає разом із дитиною, не цікавиться здоров'ям, успіхами в навчанні, морально та матеріально не підтримує доньку, створила іншу сім'ю, народила другу дитину та ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню доньки ОСОБА_6.

З огляду на викладене, позивач просив суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження та стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини.

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_5, треті особи - орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області, служба у справах дітей виконавчого комітету Новокаховської міської ради, про визначення місця проживання дитини, обґрунтовуючи позовні вимоги тем, що є матір'ю доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, у 2006 році через скрутне матеріальне становище родини змушена була поїхати на заробітки за кордон, однак постійно спілкувалася по телефону з ОСОБА_5 та донькою, надсилала грошові кошти на утримання дитини. Пізніше стосунки між нею та бувшим чоловіком погіршились, він рідше надавав їй можливість спілкуватися з донькою, а з лютого 2008 року взагалі змінив телефонні номери.

За кордоном вона працювала нелегально, тому повернутися в Україну змогла лише у 2011 році, колишній чоловік відмовив їй у спілкуванні з донькою та заперечував проти проживання доньки з нею, і вона змушена спілкуватися з донькою потайки. Вважає, що зможе забезпечити комфортні умови для проживання доньки, яка потребує найбільше материнської уваги, подальше знаходження дитини під вихованням батька ще більше посилить її емоційну нестабільність та призведе до непередбачених наслідків.

З огляду на викладене, просила суд визначити місце проживання доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з нею - за фактичним її місцем проживання, АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 12.03.2015 року вимоги за зустрічним позовом обє'днанні в одне провадження із первісним позовом.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 26 червня 2015 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задоволено частково.

Громадянку Російської Федерації ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 позбавлено батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дитини разом з матір'ю відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діють від імені ОСОБА_4 просять скасувати рішення суду в частині позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав та відмови в задоволенні зустрічного позову про визначення місця проживання дитини разом із матір'ю і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 про визначення місця проживання доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 року разом із матір'ю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Зокрема, невірним є висновок суду відносно того, що ОСОБА_4 свідомо нехтувала своїми батьківськими правами, зважаючи на те, що батько дитини не працював, на мав доходу, що змусило відповідачку через скрутний матеріальний стан сім'ї, виїхати на заробітки за кордон про що було відомо позивачу за первісним позовом.

Судом також не надано, належної оцінки доказам у справі щодо протиправної поведінку батька, який забороняв матері спілкуватися з донькою, а доньці з матір'ю, що підтверджено в ході розгляду справи, та не врахував положення ст.171 СК України, відповідно до якої думка дитини, повина бути врахована при вирішенні питань, що стосується її життя.

Не відповідає дослідженим в ході судового розгляду обставинам справи і висновок суду про те, що матір дитини не зверталася із заявами про усунення їй перешкод у спілкуванні з донькою, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують звернення ОСОБА_4 до суду із заявами про скасування судового рішення про визнання її безвісно відсутньою та скасування рішення суду про удочеріння її доньки ОСОБА_8, після отримання у січні 2015року свідоцтво про народження дитини з відновленням її статуса матері, вона зверталася до відповідних органів для захисту порушенних прав, у тому числі до Уповноваженого Президента України з прав дитини, про порушення начальником служби у справах дітей Бериславської райдержадміністрації прав дитини на освіту, пов'язаною із відмовою в надіслані особової справи дитини до Кременчуцького ліцею №11.

Окрім того, поклавши в основу рішення висновок органу опіки та піклування Бериславської райдержадміністрації суд не дав йому належної оцінки, зважаючи на те, що даний висновок не відповідає затвердженому постановою №866 від 24.09.2008 року Кабінету Міністрів України «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини», оскільки проведений без огляду теперішнього місця проживання дитини, без урахування її думки, за відсутності матері дитини та неповідомлення її про розгляд питання, не має обґрунтування позиції органу щодо батька динити, який також є громадянином Російської Федерації, проживає в Україні без реєстрації, винаймає квартиру, в якій відсутнє опалення, не працює і в провадженні Бериславського районного суду Херсонської області перебуває обвинувальний акт за кримінальним провадженям відносно нього ст.ст.194 ч. 2КК України.

У письмових запереченнях на подані апеляційні скарги третя особа - орган опіку та піклування Бериславської державної адміністрації їх доводи не визнав, рішення суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов в частині позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, суд виходив із доведеності того, що відповідачка не виконує, передбачених ст.150 СК України обов'язків по вихованню і розвитку дитини, відмовляючи в задоволенні зустрічного позову про визначення місця проживання дитини з матір'ю, суд виходив із того, що ОСОБА_4 не має самостійного доходу, власного житла та з часу переїзду дитини до неї, не забезпечила її подальше навчання.

Проте до такого висновку суд дійшов, допустивши порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини зазначає, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст.7СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За змістом ст.ст.150,155СК України здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися усупереч інтересам дитини.

Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_5 і ОСОБА_4 є громадянами Россійської Федерації, проживають в України без відповідної реєстрації та є батьками малолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, яка з 2006 року проживала разом із батьком, який займався її вихованням та утриманням.

Мати дитини ОСОБА_4 у період 2006 - 2011 рр. знаходилася на заробітках за кордоном і за цей час з дитиною спілкувалася рідко, достатньої допомоги не надавала.

З часу повернення в Україну, з 2011 року з донькою спілкувалася таємно, оскільки батько дитини, чинив перешкоди в їх спілкуванні, а з 17.02.2015 року малолітня дитина за її проханням і бажанням, проживає разом із матір'ю в м.Кременчуку, Полтавської області.

Згідно ст.164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп..15,16 постанови №3 від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ( із послідуючими змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішуються лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчуванням, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позивач за первісним позовом не надав суду належних доказів про те, що відповідачка свідомо нехтує батьківськими обов'язками, не довів її винну поведінку щодо ухилення від участі в забезпеченні фізичного та духовного розвитку доньки.

ОСОБА_4 в ході розгляду справи заперечувала своє ухилення від виконання батьківських обов'язків стосовно малолітньої доньки, пояснивши, що від утримання та виховання доньки не відмовлялася, проте тяжкий матеріальний стан сім'ї спонукав її виїхати на роботу до Італії, де працювала мати ОСОБА_5

За час перебування за кордоном, спілкувалася з донькою по телефону, надавала допомогу до тих пір поки ОСОБА_5 не змінив засоби зв'язку, визнав її безвісно відсутньою, уклав шлюб із іншою жінкою, яка удочерила їх доньку ОСОБА_6 та з часу повернення в Україну перешкоджав їй спілкуватися із донькою.

Вказані ОСОБА_4 обставини, підтверджуються матеріалами справи, а саме: копіями судових рішень про скасування рішення про визнання ОСОБА_4 безвісно відсутньою, про скасування усиновлення, у тому числі висновком виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області від 18.05.2015 року, згідно якого умови для проживання малолітньої дитини за місцем проживання матері, за адресою: АДРЕСА_1, створено належним чином, з часу переїзду до м. Кременчука дитина не була залучена до навчання, з причин ненаправлення Бериславською загальноосвітньою школою №4, за попереднім місцем навчання дитини до ліцею №11м. Кременчука, особової справи дитини.

З цього приводу мати дитини, а також за її зверненням Служба у справах дітей виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області неодноразово зверталися до відповідних органів та служб Бериславської райдержадміністрації з проханням направлення документів для продовження навчання, але зазначені запити були залишення без належного реагування.

Покладений в основу судового рішення висновок органу опіки та піклування Бериславської райдержадміністрації про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав, ґрунтується лише на фактах виї'зду ОСОБА_4 на роботу за кордон та окремого проживання матері та дитини.

Причини такої поведінки матері орган опіки та піклування не з'ясовував, умови проживання дитини з матір'ю не досліджував, не врахував думку дитини та висновок фахівця - психолога Кременчуцького сімейно-психологічного центру, проведного в результаті психологічного спостереження дитини, згідно якого малолітня дитини потребує захисту від емоційного та психологічного насильства зі сторони батька та рекомендовано батькам вивести неповнолітню доньку із зони конфлікту, який затягнувся між дорослими та підтримувати авторитет в очах дівчинки, як батька, так і матері, незалежно від місця проживання кожного.

Не містить зазначений висновок також обґрунтування, у чому полягає повне та всебічне забезпечення прав та законних інтересів дитини, як наслідок позбавлення батьківських прав матері, яка бажає і може виховувати та утримувати доньку.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька(матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише за наявності вини в діях батьків.

Враховуючи, що під час судового розгляду справи належних та допустимих доказів, які б свідчили про умисне ухилення відповідача за первісним позовом від виконання батьківських обов'язків та її винної поведінки позивачем надано не було, і такі обставини судом не встановлені, а також приймаючи до уваги позицію ОСОБА_4 яка бажає приймати участь у вихованні та утриманні доньки, колегія суддів вважає позбавлення її батьківських прав є недоцільним та таким, що не буде відповідати інтересам малолітньої дитини.

Відповідно до статті 161СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органами опіки та піклування або судом.

Матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачем за зустрічним позовом, що він перешкоджав спілкуванню дитини з матір'ю та під час учбового процесу змінив місце проживання і навчання малолітньої доньки.

Указаний факт, підтверджує, що тим самим ОСОБА_5 намагався обмежити спілкування дитини з її матір'ю, оскільки та намагалася і вишукувала можливість спілкуватись з дитиною і став причиною переїзду доньки за місцем проживання матері.

Висновок органу опіки та піклування Бериславської райдержадміністрації щодо недоцільності визначення місця проживання малолітньої дитини з матір'ю не містить обґрунтування, чому за рівних умов батьків, громадянство іншої держави, відсутність документів підтверджуючих законність перебування на території України, працевлаштування, відсутність власного житла перевага надається батькові дитини, при цьому без урахування її думки, яка виявила бажання проживати з матір'ю та спілкуватися із батьком, а також без належної оцінки факту перебування у провадженні Бериславського районного суду Херсонської області обвинувального акту в кримінальному провадженні відносно батька дитини.

Таким чином, не врахувавши обставини, за якими відповідачка за первісним позовом у період 2006-2011 рр. не займалася вихованням дитини, у тому числі неприязні стосунки між батьками, відмова батька дитини від добровільного вирішення конфлікту щодо участі матері у вихованні дитини та при недоведеності винної поведінки матері, а також бажання дитини проживати з матір'ю, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав та не доцільність визначення місця проживання дитини разом із матір'ю, а тому рішення суду в частині позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав та відмови в задоволенні зустрічного позову про визначення місця проживання дитини разом із матір'ю підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, ст.ст. 161,164,166СК України. керуючись ст. ст. 303,307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И ЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діють від імені ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 26 червня 2015 року в частині задоволення позовних вимог за первісним позовом про позбавлення батьківських прав та відмови у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дитини задовольнини.

Визначити місце проживання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, разом із матір'ю дитини ОСОБА_4 за її місцем проживання.

В решті частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: