Справа №476/345/15-ц 04.08.2015 04.08.2015 04.08.2015
Провадження №22-ц/784/1876/15
Провадження № 22ц-784/1876/15 Головуючий у 1-й інстанції Чернякова Н.В.
Категорія 57 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Рішення

Іменем України

04 серпня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі Біляєвій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін цивільну справу

за апеляційною скаргою

товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) «Кредо-Центр»

на рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 16 червня 2015 року

за позовом

ОСОБА_2 до ТОВ «Кредо-Центр»

про

захист прав споживача,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Кредо-Центр» про захист прав споживача.

Позивач зазначав, що 08 травня 2013 року між ним та ТОВ «Кредо-Центр» було укладено договір № 130258 про надання послуг, спрямованих на придбання сільгосптехніки. Додатком №1 до угоди передбачено її право на придбання сільгосптехніки за ціною 120 000 грн. На виконання умов угоди він сплатив 12 000 грн. реєстраційного платежу, 1 333 грн. 34 коп. чистого платежу та 4 666 грн. 69 коп. загального платежу. Всього за вказаним договором ним було сплачено кошти на загальну суму 18 120 грн. 03 коп. Сільгосптехніку він не отримав і дату отримання йому не повідомляють.

Посилаючись на те, що зазначена діяльність має ознаки нечесної підприємницької діяльності в розумінні статті 19 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023 -ХІІ «Про захист прав споживачів» (далі - Закон ), позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати укладений договір недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину.

Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 16 червня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Постановлено стягнути з ТОВ «Кредо-Центр» на користь ОСОБА_2 4 000 грн. 02 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредо-Центр» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 травня 2013 року ОСОБА_2 і ТОВ «Кредо-Центр» укладено договір, предметом якого є надання останнім послуг з адміністрування фінансових активів, спрямованих на придбання учасником товару в групах у рамках створеної відповідачем програми «Кредо-Центр». Програма, зокрема, передбачає можливість отримання учасником товару за узгодженою сторонами ціною, у тому числі й при частковій оплаті його вартості з наступним погашенням залишкової вартості товару протягом строку дії договору відповідно до графіка платежів.

За умовами договору ОСОБА_2, як учасник програми зобов'язувався сплатити одноразовий реєстраційний і комісійний платежі та в подальшому щомісяця, відповідно до графіка та адміністративні витрати.

Згідно з додатком № 1 до договору ОСОБА_2 отримав право на придбання сільськогосподарської техніки вартістю 120 000 грн.

Відповідно до пункту 7.1 невід'ємними складовими договору є додатки № 1 та № 2. Додаток № 2 визначає загальні умови програми «Кредо-Центр» , пункт 1.3 яких передбачає, що предметом договору є послуги, які надаються шляхом формування об'єднання учасників програми «Кредо-Центр» та створення фонду з метою придбання товарів у групах. У пункті 1.5 цих умов зазначено, що внесені ОСОБА_2 суми обов'язкових платежів використовуються для формування грошового фонду з метою здійснення оплати товарів на користь кожного з учасників програми.

Процедура отримання товару учасником програми врегульована у статті 4 додатку № 2. Згідно з пунктом 4.1 цього додатку компанія організовує та проводить видачу коштів на придбання товару. Учасник набуває право брати участь у найближчій видачі коштів після вчасної чергової проплати чистого внеску. Згідно з пунктом 4.7 додатку № 2 право на отримання товару надається шляхом підрахунку чистих платежів та графіка платежів. Пріоритетне право на отримання товару має учасник з найбільшою кількістю сплачених чистих платежів згідно з графіком платежів, який своєчасно й відповідно до умов договору виконує свої зобов'язання.

На виконання умов договору ОСОБА_2 здійснив оплату реєстраційного платежу в розмірі 12 000 грн. та частково сплатив обов'язкові платежі у розмірі 6 000 грн. 03 коп.

Судом першої інстанції було встановлено, що з лютого 2014 року позивач припинив сплачувати кошти на виконання умов Договору.

У зв'язку з чим, листом від 31 грудня 2014 року № 12/001 відповідач повідомив ОСОБА_2 про розірвання договору, шляхом припинення його дії.

Вирішуючи спір, суд вірно вважав, що відсутні підстави для визнання укладеного сторонами договору недійсним, з огляду на те, що у діяльності ТОВ «Кредо-Центр» відсутні ознаки нечесної підприємницької практики та такої, що вводить в оману споживача, оскільки відповідачем не здійснювались дії, які б порушували вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», цивільного законодавства, що свідчить про досягнення сторонами договору згоди щодо істотних умов, повну зрозумілість умов договору позивачем та про те, що договір спрямований на реальне настання правових наслідків, які обумовлені ним.

В той же час, стягуючи з ТОВ «Кредо-Центр» на користь ОСОБА_2 кошти в розмірі 4 000 грн.02 коп., суд першої інстанції виходив з того, що оскільки договір між сторонами припинився шляхом його дострокового розірвання, то позивачу підлягають поверненню сплачені ним обов'язкові платежі.

Проте, з висновком суду в цій частині погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до статей 15,16 ЦК України, статті 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Наполягаючи на задоволенні позову, позивач просив стягнути з відповідача кошти отримані за спірним договором внаслідок його недійсності.

Вирішуючи спір, суд ухвалив рішення про стягнення коштів з відповідача як наслідок розірвання договору.

При цьому, суд не звернув увагу на те, що вимоги про визнання правочину недійсним та розірвання правочину є різними за своєю правовою природою, оскільки мають різні й окремі підстави позову, регулюються різними правовими нормами і мають різні правові наслідки.

Неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при вирішення судом першої інстанції спору, відповідно до п. 4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в частині стягнення з ТОВ «Кредо-Центр» на користь ОСОБА_2 коштів в розмірі 4 000 грн. 02 коп. та судового збору.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредо-Центр» задовольнити.

Рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 16 червня 2015 року в частині стягнення з ТОВ «Кредо-Центр» на користь ОСОБА_2 коштів в розмірі 4 000 грн. 02 коп.та судового збору скасувати.

В іншій частині вказане судове рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді