Справа № 755/8254/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"29" травня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

при секретарі Локоткова І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договорами позики в сумі 4711400,00 грн., моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн. та судових витрат.

Вимоги мотивує тим, що 25.01.2013 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики № 72, відповідно до якого вона передала у власність ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 1 198 950,00 грн., що за курсом НБУ станом на день укладення договору становило 150 000,00 дол. США, а ОСОБА_2 зобов'язався повернути грошові кошти, що будуть еквівалентні 150 000,00 дол. США згідно курсу НБУ, який буде встановлено на день повернення коштів за цим договором. В свою чергу, позичальник зобов'язався повернути грошові кошти в строк до 01.05.2013 року.

Крім цього, між нею та ОСОБА_2 також було укладено договір позики № 78 29.01.2013 року, відповідно якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 399 650,00 грн., що на момент підписання договору за курсом НБУ є еквівалентом 50 000,00 дол. США, зі строком повернення коштів до 01.05.2013 року. Згідно укладеного договору позичальник зобов'язався повернути грошові кошти, що будуть еквівалентні сумі 50 000,00 дол. США відповідно до офіційного курсу НБУ станом на день повернення.

Загалом вона позичила відповідачу суму на строк до 01.05.2013 року еквівалентну 200 000 дол. США.

Незважаючи на неодноразові її звернення ОСОБА_2 кошти їй не повернув.

Через протиправну поведінку відповідача їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, а саме через відмову ОСОБА_2 від виконання взятих на себе зобов"язань по поверненню позики. Розмір завданої їй відповідачем моральної шкоди оцінює в сумі 50 000 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зазначеною позивачем адресою місця проживання, за якою ОСОБА_2 зареєстрований у встановленому законом порядку, про причини неявки останній не повідомив, у зв'язку з чим суд з урахуванням думки представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів справи, між сторонами 25 січня 2013 року був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач надала відповідачу грошові кошти в сумі 1 198 950,00 грн., що за курсом НБУ станом на день укладення договору становило 150 000,00 дол. США (а.с. 8, 9). Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбаль Н.О., зареєстрований у реєстрі за № 72.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до п. 1 укладеного договору позики, позикодавець передає у власність позичальника грошові кошти у сумі 1 198 950,00 грн., що на момент підписання цього договору за курсом долару США, встановленим НБУ, є еквівалентним сумі 150 000,00 доларів США, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві суму, що буде еквівалентна сумі 150 000,00 доларів США, згідно курсу НБУ, який буде встановлений на день повернення грошових коштів, на умовах, визначених цим договором. Повернення зазначеної суми здійснюватимуться в національній валюті - гривні, згідно курсу, встановленого Національним Банком України на день повернення грошових коштів.

Пунктом 3 укладеного договору передбачено, що зазначену суму грошей позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві готівкою в строк до 01.05.2013 року.

Крім того, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ще було укладено договір позики 29 січня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбаль Н.О., зареєстрований у реєстрі за № 78, відповідно до умов якого позивач передала відповідачу грошові кошти у розмірі 399 650,00 грн., що на момент підписання договору за курсом НБУ еквівалентно 50 000,00 дол. США, строком повернення коштів до 01.05.2013 року (а.с. 10, 11).

Відповідно до п. 1 зазначеного договору, позикодавець передає у власність позичальника грошові кошти у сумі 399 650,00 грн., що на момент підписання цього договору за курсом долару США, встановленим НБУ є еквівалентом сумі 50 000,00 доларів США, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві суму, що буде еквівалентна сумі 50 000,00 доларів США, згідно курсу НБУ, який буде встановлений на день повернення грошових коштів, на умовах, визначених цим договором. Повернення зазначеної суми здійснюватимуться в національній валюті - гривні, згідно курсу, встановленого НБУ на день повернення грошових коштів.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Про отримання відповідачем від позивача коштів за вищевказаними договорами позики в сумі 1 598 600 грн., що еквівалентно 200 000 дол. США, свідчить видана ОСОБА_2 розписка від 29.01.2013 року (а.с. 12).

Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов"язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов"язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за договорами позики не виконав, у зв"язку з чим відповідно до умов укладених правочинів з урахуванням, що на день ухвалення рішення - на 29.05.2015 р. офіційний курс валют, встановлений Національним Банком України становить за 1 дол. США - 21,048227 грн., з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути борг за договором позики від 25.01.2013 року в сумі 3 157 234 грн. 05 коп. (150 000 дол. США х 21,048227 грн.) та за договором позики від 29.01.2013 року в сумі 1 052 411 грн. 35 коп. (50 000 дол. США х 21,048227 грн.) а всього загальну суму 4 209 645 грн. 40 коп.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договорами позики в сумі 4 711 400 грн. Отже, вимоги у цій частині підлягають задоволенню частково.

Також позивач, посилаючись на протиправну поведінку відповідача, а саме через відмову останнього від виконання взятих на себе зобов"язань по поверненню позичених коштів, просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз"яснено п. п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року від № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами носять договірний характер і відшкодування моральної шкоди у такому випадку умовами укладених між позивачем та відповідачем правочинів не передбачено. Крім того, позивач не надала суду будь-яких доказів, які підтверджують факт заподіяння їй моральних страждань діями відповідача.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна та зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 3 654 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 11, 16, 525, 526, 530, 533, 625, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-64, 74, 79, 80, 81, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договорами позики від 25.01.2013 року та від 29.01.2013 року в сумі 4 209 645 грн. 40 коп. та судовий збір у розмірі 3 654 грн., а всього суму 4 213 299 (чотири мільйони двісті тринадцять тисяч двісті дев"яносто дев"ять) грн. 40 коп.

В решті заявлених вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя