У Х В А Л А

30 грудня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

суддів Хилевича С.В., Ковальчук Н.М.,

секретаря судового засідання Шептицької С.С.,

за участю

представника заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

позивача ОСОБА_3,

представника ДВС ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Рівненської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 08 грудня 2015 року про зупинення провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої злочином.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, що зявились у судове засідання, перевіривши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 08 грудня 2015 року провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, відповідно до ухвали від 06 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої злочином, зупинено до набрання законної сили рішення в справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, відділ примусового виконання покарань про визнання неправомірними дій, визнання їх протиправними та скасування актів.

В апеляційній скарзі заявниця вважає ухвалу несправедливою та такою, що порушує її законні права, передбачені Конституцією України та Цивільним кодексом України.

Стверджує, що виходячи з норм п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України суд не мав права зупиняти саме розгляд заяви про скасування заходів забезпечення позову, такою ухвалою суду було вирішено по суті її заяву.

Доводить, що існування ухвали суду про зупинення провадження у справі позбавляє її законного права на розпорядження нежитловим приміщенням, право на яке вона набула на законних підставах, що є прямим порушенням її права передбаченого Конституцією України.

Вказує, що будь-який результат розгляду адміністративної справи, на який посилається суд в ухвалі, не має порушувати її права.

Посилаючись на п.п.10,11 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначає, що по даній справі потреба в забезпеченні позову відпала, так як вже було проведено торги раніше арештованого майна і вона його придбала, тобто обставини, що зумовили його застосування змінились.

За викладених обставин просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою задовольнити її вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала місцевого суду скасуванню з наступних підстав.

Задовольняючи клопотання позивача ОСОБА_3 та постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі суд першої інстанції послався на вимоги п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України щодо обовязку суду зупинення провадження у справі та виходив з доцільності такої дії за тим, що правовою підставою для скасування заходів забезпечення позову, відповідно до ухвали Рівненського міського суду від 06 травня 2015 року в справі №569/5646/15-ц заявлено акт про реалізацію предмета іпотеки від 08 жовтня 2015 року, який станом на сьогоднішній день оспорюється в межах адміністративного провадження, а тому заява про скасування заходів забезпечення позову не може бути вирішена доки не набере законної сили рішення суду у справі №817/3267/15.

Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 06 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої злочином накладено арешт на майно відповідача до якого входило приміщення салону-магазину ритуальних послуг за адресою м.Рівне, вул.Гетьмана Полуботка, будинок 8.

13 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову по даній справі в частині накладення арешту на приміщення салону-магазину ритуальних послуг за адресою м.Рівне, вул.Гетьмана Полуботка, будинок 8.

Підставою для звернення ОСОБА_1 до суду є протокол проведення електронних торгів №115999 від 18 вересня 2015 року, відповідно до якого остання визначена переможцем торгів з продажу описаного та арештованого майна (предмета іпотеки), а саме: приміщення салону-магазину ритуальних послуг за адресою м. Рівне, вул. Гетьмана Полуботка, будинок 8, реєстраційний номер майна 6964774 (лот 95046) за ціною 2268 825, 00 грн.

На підставі зазначеного протоколу, після сплати коштів заявницею, відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, в особі заступника начальника відділу ОСОБА_6, складено акт від 08 жовтня 2015 року про реалізацію предмета іпотеки, який є підтвердженням виникнення права власності на придбане майно.

Приймаючи заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову суд першої інстанції не звернув увагу, що заявниця не була стороною у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої злочином.

Відповідно до ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути змінені або скасовані лише за заявою позивача або відповідача, інші особи, які беруть участь у справі звертатися з такими заявами не можуть. Розгляд заяв про зміну або скасування заходів забезпечення позову можливий лише протягом часу розгляду справи до прийняття судом рішення.

З матеріалів справи вбачається, що за рішення Рівненського міського суду від 16 червня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 задоволено, стягнуто матеріальний збиток та моральну шкоду, а державною виконавчою службою відбулась реалізація арештованого майна відповідно до ухвали суду від 06 травня 2015 року, а саме приміщення салону-магазину ритуальних послуг за адресою м. Рівне, вул. Гетьмана Полуботка, будинок 8, власницею якого стала ОСОБА_1

Відповідно до приписів ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права, а згідно ч.1 ст.60 Закону України „Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Суду першої інстанції при отриманні заяви ОСОБА_1 належало діяти у відповідності до ст.ст.119,121 ЦПК України та розяснень, що викладено в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про місцевий суд дійшов помилкового висновку щодо зупинення провадження у даній справі, а ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

У відповідності до вимог п.4 ч.2 ст.307, п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції, скасовує ухвалу, що перешкоджає провадженню у справі, і направляє справу до суду першої інстанції для вирішенні заяви по суті, з огляду на те, що судом порушений порядок, встановлений для її вирішення.

За викладених обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвалу суду першої інстанції належить скасувати, як прийняту з порушенням норм процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,312,313,314,315,317,324,325 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 08 грудня 2015 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для вирішення заяви по суті.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий Ю.М. Рожин

Судді С.В.Хилевич

ОСОБА_7