Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1286/15-ц

номер провадження 2/695/727/15

03 серпня 2015 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Степченка М.Ю.

при секретарі Матвєєвій О.І.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, треті особи: Зорівська сільська рада Золотоніського району, Золотоніська районна державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування на спадкове майно, посилаючись на те, що 25.05.2009 р. матір позивача та відповідачів, ОСОБА_5, склала заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті заповіла все належне їй майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося позивачу. У зв»язку з похилим віком та незадовільним станом здоров»я з жовтня 2009 року матір позивача стала проживати з позивачем у м. Черкаси. ІНФОРМАЦІЯ_7 р. ОСОБА_5 померла, і після її смерті відкрилась спадщина на домоволодіння та земельні ділянки по АДРЕСА_2. Свідоцтва про право власності на будинок ОСОБА_5 не отримувала. Так як матір позивача протягом тривалого часу і до смерті постійно проживала з позивачем, та оскільки був складений заповіт позивач вважала, що прийняла спадщину після смерті матері, а тому до нотаріальної контори не зверталась. В лютому 2015 року позивач звернулась в нотаріальну контору з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом, але їй було відмовлено у зв»язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючого документа. За таких обставин у позивача виникла необхідність звернення до суду з позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з»явився, але скерував до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з»явилася, але надіслала до суду електронне повідомлення, в якому зазначила, що позовні вимоги визнає повністю та просить розглянути справу без її участі.

Представник третьої особи - Зорівської сільської ради Золотоніського району в судове засідання не з»явився, але до суду надійшов лист, в якому сільська рада просить судове засідання проводити без представника, проти задоволення позову не заперечували.

Представник третьої особи - Золотоніської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, з невідомих для суду причин, хоча про дату та час розгляду справи судом був повідомлений належним чином.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 08.04.1952 року, матір»ю гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначено ОСОБА_5, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 9.

Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 26.04.1974 року, гр. ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уклали шлюб 26.04.1974 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 613, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_2.

Відповідно до вимог ст.256 ЦПК України суд встановлює факт родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Відповідно до роз'яснення п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку із втратою годувальника.

У свідоцтві про одруження серії НОМЕР_4 від 09.10.1961 року, зазначено, що гр. ОСОБА_9, 1927 р.н., та гр. ОСОБА_5, 1924 р.н., одружились 12.01.1957 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за № 1, після укладення шлюбу чоловікові та дружині присвоєно прізвище ОСОБА_5.

З даних свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 05.05.2014 року, вбачається, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року у місті Черкаси, про що складено відповідний актовий запис № 9 у Виконкомі Зорівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області.

В акті опитування сусідів від 10.07.2014р., підписаному ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та засвідченому головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Богданівський», вказано, що за адресою: АДРЕСА_1, постійно проживала у дочки ОСОБА_2 разом і вела спільне господарство без реєстрації гр.. ОСОБА_5, року народження ІНФОРМАЦІЯ_6., і померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Допитані в судовому засіданні ОСОБА_13 та ОСОБА_14 повідомили, що ОСОБА_5 з листопада 2009 року і по день смерті проживала разом з ОСОБА_2 в АДРЕСА_1.

Суд вважає, що є всі підстави для встановлення факту спільного проживання позивача ОСОБА_2 та померлої ОСОБА_5, оскільки він належним чином підтверджений.

У заповіті, складеному 25.05.2009 року та посвідченому секретарем Зорівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, зазначено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, заповідала все своє майно, що буде їй належати на день смерті, де б воно не було і з чого б не складалось ОСОБА_2, 1952 р.н.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Отже, позивачка, як особа, що визначена у заповіті, має право на спадкування по заповіту після смерті її матері ОСОБА_5

З даних довідки, виданої 23.01.2015 року за № 15 виконавчим комітетом Зорівської сільської ради, вбачається, що за померлою ІНФОРМАЦІЯ_7 р. ОСОБА_5, згідно запису у погосподарській книзі № 6, особовий рахунок НОМЕР_6, в АДРЕСА_2, числиться житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. Померла ОСОБА_5 була постійним жителем села Чернещина Золотоніського району, але фактично проживала в місті Черкаси. Будинок розміщений на земельній ділянці площею 0,1440 га, наданій ОСОБА_5 для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель та приватизованій померлою.

У довідці, виданій 23.01.2015 року за № 16 виконавчим комітетом Зорівської сільської ради, вказано, що за померлою ІНФОРМАЦІЯ_7 р. ОСОБА_5, числиться земельна ділянка розміром 0,3524 га для ведення особистого селянського господарства.

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7, ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,1440 га, розташованої по АДРЕСА_2, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1.

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8, ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,3524 га, розташованої по АДРЕСА_2, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_9.

Згідно ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, отже первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого. Оскільки власник будинку помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то позивач не може отримати відповідні документи на право власності, а тому визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України - незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, суд вважає, що за позивачем необхідно визнати в порядку спадкування право власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Враховуючи викладене вище, у суду є всі підстави для задоволення заявленого позову.

Керуючись вищевикладеним, ст.ст. 328, 346, 1223, 1268 ЦК України, ст..ст. 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, треті особи: Зорівська сільська рада Золотоніського району, Золотоніська районна державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування на спадкове майно - задовольнити повністю.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 однією сім»єю з 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування на домоволодіння АДРЕСА_2 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 р. ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 р. ОСОБА_5 на земельну ділянку, площею 0,1440 га, розташовану по АДРЕСА_2, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1, на яку 17.12.2009 р. на ім»я ОСОБА_5 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 р. ОСОБА_5 на земельну ділянку, площею 0,3524 га, розташовану по АДРЕСА_2, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_9, на яку 17.12.2009 р. на ім»я ОСОБА_5 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом десяти днів.

Суддя М.Ю. Степченко