Справа №489/7732/14-ц 05.08.2015 05.08.2015 05.08.2015
Провадження №22-ц/784/1926/15
Провадження №22-ц/784/1926/15 Головуючий суду першої інстанції - Тихонова Н.С.
Категорія - 27 Суддя-доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Свіщуком О.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника відповідача ОСОБА_5 -

ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва

від 07 липня 2015 року,

ухвалене за позовом публічного акціонерного товариства «Імексбанк» (далі - Банк або ПАТ «Імексбанк») до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_6, про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2014 року Банк пред'явив зазначений позов, який обґрунтував наступним.

20 вересня 2007 року між акціонерним комерційним банком «Імексбанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_6 було укладено договір кредитної лінії №873/КЛ/2007, відповідно до якого Банк відкрив останній невідновлювальну кредитну лінію для тимчасового користування із лімітом у сумі 755 000 доларів США зі сплатою 14% річних з кінцевим терміном повернення 19 вересня 2012 року.

У зв'язку зі зміною умов кредитного договору між позивачем та позичальником були укладені договори «Про внесення змін та доповнень до Кредитного договору»: №1 від 30.11.2007 р., №2 від 22.10.2007 р., №3 від 25.04.2008 р., №4 від 15.08.2008 р., №5 від 14.11.2008 р., №6 від 25.11.2008 р., від 30.06.2009 р., від 25.02.2010 р., від 21.07.2010 р., згідно з якими був змінений ліміт невідновлювальної кредитної лінії до 1 330 000 доларів США, паспортні дані позичальниці, відсоткова ставка - до 23% річних, графік погашення суми основної заборгованості.

Для забезпечення виконання зобов'язань за вищенаведеним кредитним договором між позивачем та ОСОБА_5 30 листопада 2007 року був укладений іпотечний договір, згідно якого в іпотеку Банку був переданий житловий будинок загальною площею 177,4 кв.м. по АДРЕСА_1 заставною вартістю 1 863 400 грн.

У зв'язку із внесенням змін до кредитного договору вносилися зміни і до іпотечного договору.

Банк зазначав, що ОСОБА_6 належним чином умов кредитного договору не виконувала, внаслідок чого станом на 08 грудня 2014 року вона заборгувала ПАТ «Імексбанк» 14 508 229,66 грн., в тому числі 7 608 145,86 грн. основного боргу, 4 522 095,36 грн. відсотків, 2 377 988,44 грн. пені.

Посилаючись на викладене, Банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки та визнати за ПАТ «Імексбанк» право продажу його будь-якій особі - покупцеві за ціною, не нижче встановленої суб'єктом оціночної діяльності під час реалізації, а також надати Банку право здійснювати всі повноваження, необхідні для продажу предмету іпотеки.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 07 липня 2015 року позов ПАТ «Імексбанк» задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу ОСОБА_6 у загальному розмірі 12 630 241,22 грн., що складається з 7 608 145,86 грн. основного боргу, 4 522 095,36 грн. відсотків, 500 000 грн. пені шляхом надання Банку права на продаж від імені іпотекодавця вказаного предмету іпотеки з публічних торгів з початковою вартістю не нижче вартості, визначеної суб'єктом оціночної діяльності, на момент реалізації звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідач через свого представника подав на рішення апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення змінити, зменшивши розмір заборгованості до 5 011 196,22 грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги Банку, районний суд виходив з того, що позичальником ОСОБА_6 були порушені умови кредитного договору щодо вчасної сплати платежів, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки на суму 12 630 241,22 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до ст.ст.33, 35 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Згідно з ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

З матеріалів справи вбачається, що 20 вересня 2007 року між акціонерним комерційним банком «Імексбанк», правонаступником якого є ПАТ «Імексбанк», та ОСОБА_6 було укладено договір кредитної лінії №873/КЛ/2007, відповідно до якого Банк відкрив останній невідновлювальну кредитну лінію для тимчасового користування із лімітом у сумі 755 000 доларів США зі сплатою 14% річних з кінцевим терміном повернення 19 вересня 2012 року (а.с.16-21).

У зв'язку зі зміною умов кредитного договору між Банком та ОСОБА_6 були укладені договори «Про внесення змін та доповнень до Кредитного договору»: №1 від 30.11.2007 р., №2 від 22.10.2007 р., №3 від 25.04.2008 р., №4 від 15.08.2008 р., №5 від 14.11.2008 р., №6 від 25.11.2008 р., від 30.06.2009 р., від 25.02.2010 р., від 21.07.2010 р., від 07.04.2011 р., згідно з якими був змінений ліміт невідновлювальної кредитної лінії до 1 330 000 доларів США, паспортні дані позичальниці, відсоткова ставка - до 23% річних, графік погашення суми основної заборгованості (а.с.22-44).

Для забезпечення виконання зобов'язань за вищенаведеним кредитним договором між позивачем та ОСОБА_5 30 листопада 2007 року був укладений іпотечний договір, згідно якого в іпотеку Банку був переданий житловий будинок загальною площею 177,4 кв.м. по АДРЕСА_1 заставною вартістю 1 863 400 грн. (а.с.45-48).

У зв'язку із внесенням змін до кредитного договору вносилися зміни і до іпотечного договору (а.с.49, 50).

Заяви на видачу готівки свідчать, що позичальниця кредитні кошти від Банку отримала (а.с.51-57).

Між тим, належним чином умов кредитного договору ОСОБА_6 не виконувала, внаслідок чого як вбачається з заочного рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 27.11.2014 року, вона заборгувала ПАТ «Імексбанк» 12 630 241,22 грн., з яких 7 608 145,86 грн. основний борг, 4 522 095,36 грн. відсотки, 500 000 грн. пеня.

Зазначеним рішенням кредитний договір №873/КЛ/2007 від 20 вересня 2007 року, укладений між Банком та ОСОБА_6 було розірвано (а.с.153-154).

Банк неодноразово звертався до позичальниці та відповідача з письмовими вимогами про усунення порушень кредитного договору, попереджаючи про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимог (а.с.58-65).

З урахуванням викладених обставин справи та вимог законодавства, колегія суддів вважає, що висновок суду про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_6 на загальну суму 12 630 241,22 грн. є законним та обґрунтованим, оскільки позичальниця порушила умови кредитного договору щодо вчасного погашення кредитних платежів, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість за кредитним договором у вищезазначеній сумі.

Посилання відповідача на те, що судом неправильно визначено суму заборгованості, оскільки не було враховано наявності договору про передачу (відступлення) права вимоги від 23.06.2015 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відповідно до якого останній передав (відступив) ОСОБА_6 право вимоги до ПАТ «Імексбанк» за договором банківського вкладу на суму 350 000 доларів США, що еквівалентно 7 619 045 грн., колегія суддів вважає безпідставним.

Відповідно до ст.517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

В матеріалах справи не міститься доказів звернення ОСОБА_6 до Банку з заявою про зміну кредитора за договором банківського вкладу та виплату їй належних сум за договором.

А отже, не врахування судом вказаної відповідачем суми є правомірним.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни рішення суду, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 07 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді