Справа № 742/1293/15-ц Провадження № 22-ц/795/1295/2015 Головуючий у I інстанції Білокур В. І. Доповідач - Мамонова О. Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Губар В.С., Позігуна М.І.

при секретарі: Поклад Д.В.

за участю: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною ОСОБА_2 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої залиттям квартири,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 травня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10192 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, 500 грн. моральної шкоди, 974 грн. 40 коп. судових витрат на правову допомогу, а всього стягнуто 11667 грн. 20 коп.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь державного бюджету 243 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, посилаючись на необєктивність та необґрунтованість рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи і недоведеність обставин, які суд визнав встановленими.

Апелянт вказує, що суд не прийняв до уваги його доводів про недійсність «акту про залиття», який складений без будь-яких правомірних підстав працівниками КП «Прилукитепловодопостачання» без участі ОСОБА_3, і на якому відсутній підпис самого позивача.

Апелянт зазначає, що суд проігнорував його зауваження про невідповідність обємів пошкоджень зазначених в «акті про залиття» та в «звіті про незалежну оцінку вартості завданих збитків».

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що залиття квартири позивача відбулося з вини відповідача, що підтверджується актом про залиття та поясненнями свідків, вартість пошкодженого майна позивача встановлена звітом про незалежну оцінку, виконану ПП Експерт, який відповідачем не спростований.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає зібраним по справі доказів і нормам чинного законодавства.

Судом по справі встановлено, що 18 січня 2015 року відбулося залиття квартири № 68 розташованої в будинку №78 по вулиці Незалежності в м. Прилуки, власником якої є ОСОБА_1

Факт залиття квартири позивача зафіксовано актом про залиття квартири від 18 січня 2015 року, складеного працівниками КП «Прилукитепловодопостачання», у якому зазначено, що залиття квартири АДРЕСА_1 відбулося з причин незакрученого крану на змішувачі в кухні, забита мийка в квартирі №72, власником якої є ОСОБА_2

В результаті залиття квартири №68 пошкоджено кухню: стеля 5кв.м., стіни (шпалери) 15кв.м., підлога (ДВП); ванна: стеля 3кв.м.; прихожа: підлога 7кв.м (ДВП).

Сам факт залиття квартири18 січня 2015 року не заперечував і відповідач.

Відповідно до статей 319, 322 ЦК України власність зобовязує, а тягар утримання майна лежить саме на власникові.

За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобовязаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обовязок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За викладених обставин, районний суд ґрунтовно виходив з того, що залиття квартири позивача сталося з вини відповідача ОСОБА_2, який не надав жодного доказу, який би спростовував наявність його вини у залитті квартири позивача.

Доводи апелянта про недійсність акту про залиття квартири від 18 січня 2015 року не заслуговують на увагу, зважаючи на таке. Згідно з п. 2.3.7 Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76 «Про затвердження Привал утримання жилих будинків та прибудинкових територій» у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4).

Недотримання вимог щодо складання акту про залиття, встановлених додатком №4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, за наявності інших доказів, якими підтверджується як сам факт залиття квартири позивача з вини відповідача, так і обсяг завданої шкоди, не може бути підставою для звільнення відповідача - власника квартири від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду.

Твердження апелянта про невідповідність обємів пошкоджень зазначених в «акті про залиття» та в «звіті про незалежну оцінку вартості завданих збитків» є голослівними та неспростованими матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартість завданих збитків за адресою: квартира АДРЕСА_1, виконану ПП Експерт, становить 10192,80 грн. (а.с.34-46).

У суді першої інстанції за клопотанням відповідача ОСОБА_2 було призначено судово-товарознавчу експертизу для визначення дійсної вартості заподіяної шкоди залиттям квартири позивача ОСОБА_1, але в подальшому відповідач відмовився від проведення даної експертизи (а.с.83).

Відтак, апелянтом не надано інших доказів, які б спростували визначений позивачем розмір матеріальної шкоди, завданої залиттям його квартири.

Таким чином, районний суд вірно виходив з того, що факт залиття квартири позивача з вини відповідача підтверджується наявними у справі доказами, у звязку із чим, обґрунтовано, в силу ст.ст.1166, 1167, 1192 ЦК України частково задовольнив позов.

Рішення суду в межах доводів апеляційної скарги є законним і обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: