У х в а л а

іменем україни

21 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про визнання недійсним кредитного договору за касаційною скаргоюОСОБА_1, поданою її представником ОСОБА_2, на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним кредитний договір від 8 травня 2007 року, укладений між нею та ПАТ «ПроКредитБанк».

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 березня 2015 року, позовну заяву повернуто на підставі п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 березня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України позовна заява повертається у випадку, коли справа не підсудна цьому суду, а Івано-Франківськ не є місцем проживання позивача.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, ухвала Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2014 року та ухвала апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 березня 2015 року постановлені з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, подану її представником ОСОБА_2, відхилити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: В.П.Гончар Д.О.Остапчук