Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.12.2015 Справа №607/16840/15-ц

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Грицай К.М.

за участю секретаря Григорусь О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 50, що знаходиться по вул. Д.Вишневецького, 5 в м. Тернополі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він являється власником вищевказаної квартири, разом з ним зареєстровані відповідачі по справі, а саме: дружина ОСОБА_3, дочка ОСОБА_2 та син ОСОБА_4 Відповідачі не проживають у квартирі протягом останніх 10-12 років. Йому відомо, що відповідачі знаходяться за межами України, де працюють та навчаються. Він самостійно оплачує комунальні витрати та послуги, тому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала з підстав і мотивів, викладених у позовній заяві. В подальшому подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4в судове засідання не зявилися з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не подали. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідачів та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду не заперечує представник позивача.

Представник третьої особи Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області подав заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Представник третьої особи служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради у судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином,

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснили, що вони є сусідами позивача, відповідачів за адресою вул. Д.Вишневецького, 5/50в м. Тернополі більше одного року не бачили, місце їх перебування та проживання їм невідомо.

Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:

Як вбачається з відмітки у паспорті ОСОБА_3 серія МС № 305050, виданого 13.03.1998 року Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільській області, остання 26.02.1994 року зареєструвала шлюб ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно договору купівлі-продажу від 05.08.1996 року, ТОВ «Домобудівник» в особі заступника директора ОСОБА_9, діючого по дорученню № 01-530 від 12.12.1994 р. продав, а ОСОБА_1 купив двохкімнатну квартиру загальною площею 50,5 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Д.Вишнівецького, 5/50.

Відповідно до реєстраційного посвідчення від 15.08.1996 року, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1.

Згідно довідки № 362, виданої ПП «Вікторія-1» від 21.09.2015 року, ОСОБА_1 дійсно зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2. Разом з ним за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_3 дружина, ОСОБА_2 дочка, ОСОБА_4 - син.

ОСОБА_2 народилась 12.08.1996 року, у графі батьки зазначено: ОСОБА_1 батько, ОСОБА_3 мати, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД № 067655.

ОСОБА_4 народився 13.03.1999 року, у графі батьки зазначено: ОСОБА_1 батько, ОСОБА_3 мати, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД № 051398.

Актам, складеними від 29.09.2015 року, 18.11.2015 року та 23.11.2015 року, комісією ПП «Вікторія-1» підтверджено, що при обстеженні виявлено, зі слів сусідів, що за даною адресою зареєстровані, але не проживають : ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4

Також свідками ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтверджено, що відповідачі не проживають у квартирі за адресою м. Тернопіль, вул. Д.Вишнівецького, 5/50 більше одного року.

Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік.

На підставі ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна стороназобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 та 3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти члена сімї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобовязані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

За нормами ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживаннядитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 не проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 понад один рік. Будь-яких доказів про поважність причин відсутності відповідачів у квартирі суду надано не було.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 на час розгляду справи перебували у зареєстрованому шлюбі, що не заперечувалось представником позивача.

На підставі ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (що був чинний на час придбання спірної квартири), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до змісту ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Виходячи з того, що відповідач ОСОБА_3 є одним із подружжям, тому суд вважає, що вищевказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_3 як співвласник має право на користування цим майном на власний розсуд.

В судове засідання не було подано доказів щодо поділу даного спільного майна подружжя та інших доказів щодо припинення права власності відповідача на дане майно. Крім того, позивачем не подано інших належних та допустимих доказів щодо порушення відповідачем ОСОБА_3 права власності позивача на спірну квартиру.

Таким чином, судом не встановлено доказів на підтвердження доводів позивача щодо втрати відповідачем права на користування спірним житловим приміщенням, тому суд приходить до переконання, що у задоволенні вимог позивача до відповідача ОСОБА_3 слід відмовити.

Також, беручи до уваги, що відповідач ОСОБА_10 є неповнолітнім сином позивача та відповідача ОСОБА_3 та має право на користування спірним житловим приміщенням нарівні із його власниками його батьками, тому підстав для визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням суд не находить.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача відповідачем ОСОБА_2, які підлягають захисту шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою, яка знаходиться за адресою вул. Д.Вишнівецького, 5/50 в м. Тернополі, відмовивши у задоволенні решти позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 226, 228-232 ЦПК України, ст. 405 Цивільного кодексу України, ст. 160 Сімейного кодексу України, На підставі ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_11 з оригіналом:

ОСОБА_12