Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1977/15-ц

Провадження № 2/126/565/2015

"23" червня 2015 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лісниченської сільської ради Бершадського району про встановлення факту родинних відносин та визнання права на право на спадкове майно за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_5 мати позивачки ОСОБА_2, яка була зареєстрована і постійно проживала в с. Вовчок, Бершадського району Вінницької області, приїхавши до своєї доньки в Молдову, померла, що підтверджено довідкою Лісниченської сільської ради № 269 від 28.05.2015 року та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_5, виданого відділом РАЦСу Чімішлія, Республіка Молдова. Після смерті матері залишилась спадщина житловий будинок в с. Вовчок, Бершадського району Вінницької області , яку позивачка як єдина спадкоємниця померлої фактично прийняла і розпоряджалася нею, що теж підтверджено довідкою Лісниченської сільської ради № 269 від 28.05.2015 року.

Позивачка зазначає, що також має право на земельну частку (пай), який розміщений на території Лісниченської сільської ради Бершадського району Вінницької області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку(пай) серії НОМЕР_2, виданим Бершадською РДА 15 липня 1997 року. За життя ОСОБА_2 сертифікат на земельну частку (пай), їй не видавався, оскільки рішення Бершадської районної державної адміністрації на його видачу було винесено 12.11.1996 року, а ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_5, проте вона була включена в списки КСП «Поділля» с. Вовчок і їй був виданий сертифікат № НОМЕР_2 на земельну частку(пай) розміром 2.29 В умовних кадастрових гектарах, що підтверджується довідкою Держкомзему від 25.05. 2015 року.

Коли позивачка звернулася для видачі їй свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) то постановою нотаріуса їй в цьому було відмовлено. Відмовою послугувало те, що в правовстановлюючому документі сертифікаті серії НОМЕР_2 на земельну частку(пай) ім'я померлої ОСОБА_2 записано як «ОСОБА_2», а в усіх інших документах її ім»я записано як «ОСОБА_2», також в, свідоцтві про народження позивачки прізвище її матері вказано як «ОСОБА_2», як і прізвище її батька, шлюб між ними був зареєстрований в 1942 році в с. Лісниче, проте з відповіді на запит Бершадським відділом ДРАЦС було повідомлено, що при перевірці актових записів за 1942 рік за населеним пунктом с. Лісниче Книги реєстрації шлюбу не збереглися.

Внаслідок зазначеного ОСОБА_1 змушена звернутися в суд із даним позовом за захистом своїх прав і інтересів, в якому просить встановити факт, що сертифікат виданий на ім'я «ОСОБА_2», на право на земельну частку(пай) серії НОМЕР_2, виданий Бершадською РДА 15 липня 1997 року, належить «ОСОБА_2»,ІНФОРМАЦІЯ_2, а також встановити факт, що «ОСОБА_2», ІНФОРМАЦІЯ_2 являється її матір'ю, визнати за ОСОБА_1, право на спадкове майно, що належало ОСОБА_2, що складається з: права на право на земельну частку (пай), що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку(пай) серії НОМЕР_2.

Представник позивачки в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, однак Лісниченський сільський голова надав суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без участі представника сільської ради.

Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла мати позивачки ОСОБА_2 після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно - право на земельну частку (пай) в розмірі 2.19 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Лісниченської сільської ради і підтверджується підтверджується сертифікатом на право на земельну частку(пай) серії НОМЕР_2, виданим Бершадською РДА 15 липня 1997 року.

Позивачка є єдиною спадкоємицею першої черги за законом померлої ОСОБА_2 і після її смерті спадщину прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою сільської ради № 269 від 28.05.2015 року, а також копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, з якої вбачається, що в Спадковому реєстрі відсутня інформація про інших осіб, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2.

Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено через те, що в свідоцтві про народження позивачки прізвище її матері вказано як «ОСОБА_2», а в правовстановлюючому документі сертифікаті серії НОМЕР_2 на земельну частку(пай) ім'я померлої ОСОБА_2 записано як «ОСОБА_2», а в усіх інших документах її ім»я записано як «ОСОБА_2», що позбавляє позивачку можливості оформити право на спадкове майно, яке залишилось після смерті матері.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами.

Факт того, що «ОСОБА_2» являється матір'ю ОСОБА_1 підтверджують довідки Лісниченської сільської ради № 2236 від 18.11.2004 року та № 269 від 28.05.2015 року та випискою з погосподарської книги по Лісниченській сільській раді Бершадського району, свідоцтвом про народження позивачки, свідоцтво про реєстрацію шлюбу від 22.08.1965 року.

За змістом п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Факт того, що сертифікат виданий на ім'я «ОСОБА_2», на право на земельну частку(пай) серії НОМЕР_2, розміром 2.19 в умовних кадастрових гектарах (розмір зменшено від 03.12.2002 року), належить «ОСОБА_2»,ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджується довідкою виданою Відділом Держземагенства у Бершадському районі № 31-28-0,0-2412/2-15 від 25.05.2015 року, витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки .

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 № 7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця.

Згідно частини 1 статті 529 Цивільного кодексу УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Оскільки ОСОБА_2 не залишила розпорядження на випадок своєї смерті, то після її смерті спадкування здійснюється за законом.

Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 є її дочка- позивачка ОСОБА_1.

Згідно зі статтею 548 Цивільного кодексу Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

П. 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу Української РСР встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Після смерті матері, позивачка фактично прийняла зазначену спадщину, шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою № 269 від 28.05.2015 року виданою Лісниченської сільською радою Бершадського району.

Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України визначають, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Отже, виходячи з аналізу поданих доказів та враховуючи положення чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 529, 549 Цивільного кодексу Української РС Р (від 18 липня 1963 року), ст. ст. 328, 392, 1228 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 174, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Встановити факт, що сертифікат виданий на ім'я «ОСОБА_2», на право на земельну частку(пай) серії НОМЕР_2, виданий Бершадською РДА 15 липня 1997 року згідно рішення Бершадської РДА від 12 листопада 1996 року за № 300, розміром 2.19 в умовних кадастрових гектарах (розмір зменшено від 03.12.2002 року), належить «ОСОБА_2»,ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити факт, що «ОСОБА_2», ІНФОРМАЦІЯ_2 являється рідною матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати за ОСОБА_1, право на спадкове майно, що належало ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, яке складається з: права на право на земельну частку (пай), що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку(пай) серії НОМЕР_2, виданим Бершадською РДА 15 липня 1997 року згідно рішення Бершадської РДА від 12 листопада 1996 року за № 300, розміром 2.19 в умовних кадастрових гектарах (розмір зменшено від 03.12.2002 року), вартістю земельної частки (паю) на час смерті померлої 20389 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня його оголошення.

Суддя О. Г. Рудь