АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М..

при секретарі: Шерівській Ю.А.

з участю сторін: позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та дружини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 30 квітня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей та своє утримання, як матері, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох річного віку .

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 05 липня 2009 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому мають неповнолітніх дочку Сіміду, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина - Давіда, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають біля неї і знаходяться на її утриманні.

В добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча працездатний і спроможний надавати матеріальну допомогу дітям в набагато більшому розмірі, ніж це передбачено законом, оскільки отримує нефіксовані доходи від тимчасового підробітку, інших аліментів нікому не сплачує, утриманців немає.

___________________________________________________________________________

№ 22ц/794/909/2015 р. Головуючий у І інстанції:Оленчук І.В.

Категорія: 50 Суддя-доповідач: ОСОБА_5

Просила стягнути з відповідача, на її користь, аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно, на кожну дитину до їх повноліття, а також аліменти на своє утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісяця до досягнення дитиною трьох річного віку, оскільки відповідач, маючи реальну можливість, добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 30 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4, в твердій грошовій сумі по 650 гривень щомісячно на кожну дитину починаючи стягнення з 23 січня 2015 року і до повноліття дітей. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, обставини які суд вважав встановленими не є доведеними.

В своїй апеляційній скарзі посилається на те, що з 2003 року ніде не працює, а починаючи з 2005 року здійснює догляд за хворим батьком, тому не має можливості здійснювати підприємницьку або будь-яку іншу діяльність.

Крім того, зазначає, що його матеріальне становище дуже важке, сторонньої матеріальної допомоги він не немає та не отримує, нефіксованих доходів чи нерегулярних мінливих доходів також немає, так як через догляд за батьком не може працевлаштуватися на роботу.

Вважає, що суд першої інстанції не врахував його можливості щодо сплати аліментів на утримання дітей, тому просить скасувати рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 30 квітня 2015 року в частині розміру стягнення з нього аліментів, та ухвалити нове рішення, яким стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі по 350 гривень щомісячно на кожну дитину. В решті частині рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції правомірно виходив з їх доведеності та обґрунтованості з огляду на таке.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з 05 липня 2009 року ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому мають неповнолітніх дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4, які проживають біля позивачки і знаходяться на її утриманні.

Звертаючись в суд з даним позовом ОСОБА_1 посилалася на те, що ОСОБА_3 не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання та виховання дітей.

За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Оскільки діти проживають з матір'ю, батько - відповідач по справі, зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на їх утримання. Враховуючи, що відповідач ухиляється від надання допомоги на утримання дітей, аліменти підлягають стягненню за рішенням суду.

Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При цьому, за змістом ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Колегією суддів встановлено що, відповідач не працює, але отримує мінливий, нерегулярний дохід, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність визначення розміру аліментів саме у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів.

Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн., меншій ніж просила позивачка, суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідач має мінливий, нерегулярний дохід та є працездатною особою, а сума стягуваних аліментів буде відповідати інтересам та потребам дитини.

Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно зясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що судом першої інстанції порушено вимоги закону в частині визначення розміру аліментів, оскільки він здійснює догляд за хворим батьком, на даний час не працює, у нього відсутній стабільний дохід і він не в змозі надавати аліменти в такому розмірі, з огляду на таке.

У силу ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача аліментних та зобовязань матеріального характеру, а також інші обставини, що мають істотне значення при вирішенні даного спору, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що відповідач матеріально забезпечує батька, а не лише здійснює за ним догляд, тому колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 30 квітня 2015 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: