АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/9049/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Миколаєць І.Ю.
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Крижанівської Г.В.,

- Шебуєвої В.А.

за участю секретаря - Горобець А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом в якому просила визнати Договір №07/13 між ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_2 про надання правових послуг адвоката дійсним та таким, що укладений з моменту його підписання, а саме з 7 травня 2013 року.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 05.06.2013 року відкрите досудове розслідування за фактом заволодіння майном ОСОБА_3 шляхом обману в особливо великих розмірах. 07.05.2013 року укладено договір № 07/13 про надання правової допомоги адвокатом ОСОБА_2 ОСОБА_3, проте прокуратура Подільського району м. Києва стверджує про нікчемність та неукладеність даного договору з підстав укладення договору не ОСОБА_3, а іншою особою.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року в задоволені позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Зазначає, що в прокуратурі Подільського району м. Києва здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005115 від 05.06.2013 pоку, за фактом заволодіння майном ОСОБА_3 шляхом обману в особливо великих розмірах.

У даному кримінальному провадженні він є представником ОСОБА_3, але прокуратура Подільського району м. Києва вважає що Договір № 07/13 від 07 травня 2013 року про надання ОСОБА_3 правових послуг адвоката є нікчемним та не укладеним. Аргументує це тим, що правочин вчинявся не ОСОБА_3, а якоюсь невідомою особою.

Зазначає, що ОСОБА_3 звернувся до Святошинського районного суду для підтвердження факту, а саме визнання договору № 07/13 про надання йому правової допомоги від 07 травня 2013 року. дійсним та таким що укладений, саме в позовному провадженні, тобто визнання права. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 було порушено права ОСОБА_3, а саме ст. 59 Конституції України та п.2 ч.1 ст. 16 ЦК України. Також Святошинським районним судом було грубо порушено ст.174 ЦПК України та п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року та п. 4 Постанови №5 Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту позовної заяви та пояснень представника вбачається про здійснення кримінального провадження № 0005115 від 05.06.2013 року, відомості про яке внесено до ЄРДР за фактом заволодіння майном ОСОБА_3 шляхом обману в особливо великих розмірах.

07.05.2013 року між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір про надання правової допомоги № 07/13 (а.с.7-7а).

Відмовляючи в задоволені позову, суд підставно виходив з того, що із позовної заяви та пояснень сторін, які були надані в суді першої інстанції, не вбачається спору між ними, а потенційне порушення прав вбачається у площині застосування норм КПК України, зокрема ст.ст. 45-51, ст. 303 КПК України.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Крім того, з апеляційної скарги вбачається, що апелянт визнає факт укладання договору про надання правової допомоги №07/13 та не ухиляється від його виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статей 4 ЦПК України визначені способи захисту, які застосовуються судом, а саме, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси інших осіб або держави чи суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

ОСОБА_3 заявив позов про захист порушеного права до ОСОБА_2, який визнає укладений ним з позивачем договір дійсним., що свідчить про відсутність спору між сторонами договору.

Третіми особами також не порушено питання про визнання цього договору недійсним, чи не укладеним.

Наведене свідчить про те, що відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача у заявлений ним спосіб.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на суть ухваленого рішення.

Суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: