Номер провадження: 22-ц/785/4479/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі головуючого Гончаренко В.М.

суддів Короткова В.Д., Калараш А.А.,

з участю секретаря Абалдової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошової суми за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Кодимського районного суду Одеської області від 03 березня 2015 року,-

встановила:

28.11.2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_3, посилаючись на те, що 14 березня 2014 року рішенням Кодимського районного суду Одеської області яке набрало чинності, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжі задоволено, виділено у власність ОСОБА_2 1/2 частину магазину по продажу господарських товарів та будівельних матеріалів в місті Кодимі Одеської області по вулиці Мічуріна, 2-а без поділу в натурі; легковий автомобіль марки CHERY JAGGI, 2008 року випуску. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 268 607 грн. половину вартості господарських товарів і будівельних матеріалів, що перебувають в магазині. Стягнуто з ОСОБА_2 .А. на користь ОСОБА_2 28 410 грн. грошових вкладів. На підставі виконавчого листа, виданого Кодимським районним судом, зазначене судове рішення 02 грудня 2014 року виконане, про що державний виконавець виніс відповідну постанову.

Хоча ОСОБА_3 виконав рішення суду, вважає, що відповідач належним чином свої зобов»язання не виконав, не сплативши всі свої борги своєчасно, а тому просить стягнути з відповідача на її користь пеню у розмірі 37 642, 12 грн., індекс інфляції у розмірі 35 102, 87 грн., три відсотки річних у розмірі 5 365, 37 грн.. Крім того, просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 781,10 грн.

Представник відповідача позов не визнав.

Заочним рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 03 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_2, вважаючи рішення незаконним та таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, надала до суду апеляційну скаргу про скасування рішення з постановленням нового рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, законність i обґрунтованість рішення суду першої iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне їх відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 14 березня 2014 року рішенням Кодимського районного суду Одеської області позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задоволені в повному обсязі, виділено у власність ОСОБА_2 1/2 частину магазину по продажу господарських товарів та будівельних матеріалів в місті Кодимі Одеської області по вулиці Мічуріна, 2-а без поділу в натурі; легковий автомобіль марки CHERY JAGGI, 2008 року випуску. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 268 607 грн. половину вартості господарських товарів і будівельних матеріалів, що перебувають в магазині. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 28 410 грн. грошових вкладів.

На виконання зазначеного рішення суду 25 березня 2014 року видано виконавчий лист №503/211/14-ц і державним виконавцем ДВС Кодимського районного управління юстиції відкрите виконавче провадження №45043333.

02 грудня 2014 року зазначене виконавче провадження закінчене у зв»язку з повною сплатою заборгованості боржником.

Тобто, рішення Кодимського районного суду від 14 березня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 268 607 грн., виконане в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2, у своєму позові вимагає стягнути з відповідача грошові

Вимагаючи стягнення грошових коштів з відповідача за несвоєчасне виконання зобов»язання, позивач посилається на невиконання останнім свого зобов»язання.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами не регулюються зобов»язальним правом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 509 ЦК України, зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов2язку. Зобов»язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною другою статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов»язків, зокрема є - договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди інші особі; інші юридичні факти.

Сторонами у зобов»язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Отже, суд констатує, що основою зобов»язального правовідношення є договір.

Правовідносини, що виникли між сторонам регулюються Сімейним кодексом України (ст.ст. 69-71) та Цивільним кодексом України (ст.372).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що вимоги позивача не грунтуються на законі, оскільки положення статті 625 ЦК України застосовуються лише до договірних правовідносин, а тому в їх задоволенні повинно бути відмовлено.

Виходячи з викладеного, висновок суду відповідає обставинам справи та узгоджується з нормами матеріального і процесуального права, які ним правильно застосовані.

При цьому, доводи скарги та матеріали справи не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 309 ЦПК України, як підстави для скасування рішення.

Позивачне надав жодних доказів, які б обґрунтовували та підтверджували ті обставини, на які він посилається в апеляційній скарзі.

Таким чином, приведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення скаржниками норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1.ч.1 ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Кодимського районного суду Одеської області від 03 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М.Гончаренко

Судді В.Д.Коротков

ОСОБА_4