Справа № 520/9370/14-ц
Провадження № 2/520/1463/15
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Літвінової І.А.
секретарі судового засідання Непомнющий М.М., Хіхлуха О.А., Монастирська Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3 районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, Київський РВ ГУ ДМС України в Одеській області, Служба у справах дітей Одеської міської ради, Одеська міська рада про усунення перешкод в користуванні житлом та вселенні, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,
25 липня 2014 року ОСОБА_4 предявив позов до ОСОБА_2 та за уточненими вимогами просить суд зобовязати відповідачку не чинити йому перешкод у вселені, проживанні та користуванні житлом, а саме: однією кімнатою площею 12 кв.м. у комунальній квартирі № 4 загальною площею 100 кв.м. на другому поверсі пятиповерхового будинку № 52-б по Люстдорфській дорозі у місті Одеса, з урахуванням місць загального користування, а також вселити його у вказану кімнату.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є сином ОСОБА_5 та проживав з нею за місцем її реєстрації за адресою: АДРЕСА_1. У звязку з притягненням ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності та знаходженням її під вартою в ОСІ-1, рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 районної ради народних депутатів № 427 від 19.04.1996 року вирішено влаштувати ОСОБА_1 на повне державне забезпечення в Одеський дитячій будинок № 9 та закріпити за останнім житлову площу у кв. № 4, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 52-б на час перебування його в державному закладі. Незважаючи на це, у 2004 році ОСОБА_2 зареєструвалась у вказаній квартирі, після чого приватизувала спірну житлову площу та отримала свідоцтво про право власності на неї.
Після закінчення учбового закладу, позивач зявився за адресою закріпленого житла, але відповідачкою було відмовлено ОСОБА_1 у вселені, користуванні, проживанні та реєстрації у вказаній квартирі, що порушує його законні права та інтереси.
Не погодившись з позовними вимоги позивача, з метою захисту своїх прав та інтересів, ОСОБА_2 предявила зустрічний позов до ОСОБА_1, яким просить суд визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням комунальної квартири № 4 загальною площею 100 кв.м. на другому поверсі пятиповерхового будинку № 52-б по Люстдорфській дорозі у місті Одеса.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що відповідно до вимог законодавства ОСОБА_1 повинен бути визнаний таким, що втратив право користування спірною житловою площею, оскільки з 01.08.2010 та по теперішній час у квартирі не мешкає, витрати по утриманню житла не несе.
Також ОСОБА_2 надано заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності для звернення ОСОБА_1 до суду із заваленими ним позовними вимогами.
Під час розгляду справи в якості третіх осіб були притягнуті: ОСОБА_3 районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, Київський РВ ГУ ДМС України в Одеській області, Служба у справах дітей Одеської міської ради, Одеська міська рада.
У судове засідання особи, що приймають участь у справі не зявились, а від так за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд приходить до наступного.
Як встановлено рішенням Київського районного суду міста Одеси у справі № 1512/1863/2012 за позовом заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Департаменту міського господарства Одеської міської ради, третя особа ОСОБА_3 районна адміністрація Одеської міської ради про визнання недійсним розпорядження, свідоцтва про право власності та визнання права власності, яке в цій частині рішенням апеляційного суду Одеської області від 12.11.2013 року залишено без змін ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5Є, яка померла 16 вересня 2001 року.
У звязку з притягненням ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності та знаходженням її під вартою, рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 районної ради народних депутатів № 427 від 19.04.1996 року ОСОБА_1 був влаштований на повне державне забезпечення в Одеський дитячий будинок № 9. Відповідно до цього ж рішення за ОСОБА_1 на час перебування в державних дитячих закладах було закріплено житлову площу в квартирі № 4 по Люстдорфській дорозі, 52-б в місті Одесі, де з 23.07.1986 року до 16.06.2004 року була зареєстрована мати позивача ОСОБА_5
ОСОБА_6 з протоколу № 8/116 засідання міської психолого-педагогічної консультації від 26.08.1999 року ОСОБА_1 було направлено до 1 класу ЗПР школи-інтернату № 34.
Надалі, ОСОБА_1 був направлений до Балтської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату № 1 І-ІІ ступені для дітей з затримкою психічного розвитку, що підтверджено путівкою Управління освіти Одеської обласної держадміністрації № 568 від 04.08.2000.
Як зясовано під час судового розгляду, після закінчення учбового закладу ОСОБА_1 намагався вселитись до закріпленого за ним житла в квартирі № 4 по Люстдорфській дорозі, 52-б в місті Одесі, але дізнався, що вказана житлова площа зареєстрована за його сестрою по лінії матері відповідачем ОСОБА_2
Рішеннями судів у справі № 1512/1863/2012 було визнано недійсним розпорядження Управління житлового-комунального господарства Одеської міської ради від 19.10.2004 № 188053 про приватизацію ОСОБА_2 квартири № 4 по Люстдорфській дорозі, 52-б в місті Одесі; визнано недійсним свідоцтво про право власності від 19.10.2004 року № 19-19685, видане Управлінням житлового-комунального господарства Одеської міської ради на 151/1000 квартири № 4 по Люстдорфській дорозі, 52-б в місті Одесі.

З матеріалів справи також встановлено, що 17.10.2006 на адресу ОСОБА_3 районної адміністрації було направлено лист за підписом директора Балтської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату № 1 з проханням вирішити питання закріплення житлової площі за ОСОБА_1, у звязку зі смертю матері останнього.

Розглянувши вказаний лист, ОСОБА_3 районна адміністрація Одеської міської ради надала відповідь від 27.11.2006 № 01-14/2340, в якій повідомила, що за ОСОБА_1 була закріплена житлова площа в квартирі № 4 по Люстдорфській дорозі, 52-б в місті Одесі на підставі розпорядження адміністрації від 19.04.1996 № 427, але дитина за адресою не зареєстрована, у звязку з чим адміністрацією вживаються заходи по вирішенню питання щодо можливості реєстрації ОСОБА_1 за вказаною адресою в судовому порядку.

Листом служби у справах дітей Одеської міської ради від 05.10.2010 № 400 на ім'я директора Балтської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату № 1 повідомлено, що закріплена за ОСОБА_1 житлова площа в квартирі № 4 по Люстдорфській дорозі, 52-б в місті Одесі, фактично не збережена, дитина за вказаною адресою не зареєстрована. При цьому також зауважено, що за весь час перебування в державних закладах на повному державному утриманні ОСОБА_3 районна адміністрація Одеської міської ради житлові права дитини не відновила. Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1, як державний опікун дитини також не вжила всіх необхідних заходів щодо захисту прав та законних інтересів свого вихованця.

З відповіді ОСОБА_3 районної адміністрації Одеської міської ради від 09.02.2011 № 01-11/184 на адресу начальника Служби у справах дітей Одеської міської ради стосовно взяття на пільговий квартирний облік ОСОБА_1 вбачається, що службою у справах дітей не було підготовлено повного пакету документів, необхідних для постановки ОСОБА_1 на пільговий квартирний облік, у звязку з чим підстави для вчинення таких дій у адміністрації відсутні.

ОСОБА_3 районної адміністрації від 23.01.2015 № С-47 ОСОБА_1 відмовлено у взятті на пільговий квартирний облік через відсутність достатніх підстав для цього, а саме з підстав відсутності доказів щодо неможливості повернення раніше займаного жилого приміщення.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ОСОБА_1 є особою, що віднесений до дітей, позбавлених батьківського піклування, та на нього до досягнення 23-річного віку розповсюджується дія закону, зокрема, й в частині встановлення мінімальних стандартів про забезпечення житлом.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 32 зазначеного Закону, за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування за місцем знаходження житла дітей несуть відповідальність за збереження зазначеного у частині першій цієї статті житла і повернення його дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам з їх числа після завершення терміну перебування у сім'ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Частиною 1 статті 248 СК України передбачено, що дитина - сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала.

ОСОБА_6 з ст. 71 ЖК Української РСР, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім'ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей. Позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.91, - дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою.

Жодна дитина не може бути об'єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання (ст. 16 Конвенції).

З наведеного суд приходить до висновку, що через бездіяльність та недбалість як ОСОБА_3 районної адміністрації Одеської міської ради, Служби у справах дітей Одеської міської ради так і Балтської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату № 1, яка виконувала функції опікуна, ОСОБА_1 був позбавлений права на закріплене за ним житло.

Разом з цим, за положеннями ст. 47 ЖК Української РСР, норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Відповідно до ст. 50 ЖК Української РСР при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять років, крім подружжя.

Зі свого боку позивач вимог щодо виселення ОСОБА_2 перед судом не ставив, а від так фактично просить суд вселити його в кімнату площею 12 кв.м., де на цей час проживає особа жіночої статі відповідач ОСОБА_2В, що не відповідає вказаним вимогам житлового законодавства.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню також не підлягають, оскільки під час розгляду справи була встановлена наявність поважних причин, які перешкоджали ОСОБА_1 вселитися, користуватися та розпоряджатися житловою площею в квартирі № 4 по Люстдорфській дорозі, 52-б в місті Одесі.

Керуючись ст. 71 ЖК України; ст.ст. 252, 253, 256, 257, 267 ЦК України; Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»; ст.ст. 10, 11, 57-60, 208, 209, 212-215, 223, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3 районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування Київський РВ ГУ ДМС України в Одеській області, Служба у справах дітей Одеської міської ради, Одеська міська рада про усунення перешкод в користуванні житлом та вселенні відмовити.

У задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом відмовити.

Встановити порядок виконання даного рішення, визначивши, що це рішення після набрання ним законної сили є підставою для підготовки Службою у справах дітей Одеської міської ради документів, необхідних для взяття ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на квартирний облік для отримання житла у позачерговому порядку з подальшим їх переданням до ОСОБА_3 районної адміністрації Одеської міської ради.

Встановити порядок виконання даного рішення, визначивши, що це рішення після набрання ним законної сили, за умови наявності усіх необхідних документів, є підставою для вирішення ОСОБА_3 районною адміністрацією Одеської міської ради питання щодо взяття ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на квартирний облік для отримання житла у позачерговому порядку.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення ухвали про залишення заяви без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до ст. 223 ЦПК України.

Суддя Літвінова І. А.