АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2473/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 5 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності на спадщину за заповітом, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності на спадщину за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 21 вересня 2013 року померла її тітка ОСОБА_7, після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить будинковолодіння, розташоване по вул. Леніна, 115 в с. Куцівка Смілянського району та земельна ділянка площею 2.58 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в адміністративних межах Куцівської сільської ради Смілянського району.

За життя ОСОБА_8 розпорядилася своїм майном на випадок смерті, шляхом складання заповітів від 06 листопада та 26 листопада 2009 року, якими вказане майно заповідала їй.

Заяву про прийняття спадщини вона до нотаріальної контори своєчасно не подала, оскільки про існування заповітів дізналася лише в серпні 2014 року, проте на момент смерті спадкодавця вона фактично проживала з нею і не відмовилась від спадщини в установленому законом порядку.

Нотаріусом в усній формі їй відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, що входить до складу спадщини.

З врахуванням вказаних обставин, посилаючись на ч. 3 ст. 1268 ЦК України, позивач просила суд поновити їй строк звернення для оформлення спадщини, визнати за нею право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_8 та визнати за нею право власності на будинковолодіння, розташоване вул. Леніна, 115 в с. Куцівка Смілянського району, і земельну ділянку площею 2.58 га, розташовану в адміністративних межах Куцівської сільської ради Смілянського району.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6, яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачка відповідно до ч.3 ст.168 ЦК України є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8, але відсутність умов для одержання нею в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджено належними доказами, зокрема відмовою нотаріуса у видачі такого свідоцтва.

Проте, повністю погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального права.

Судом встановлено, що 21 вересня 2013 року померла ОСОБА_8, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1.

На момент смерті ОСОБА_8 належало будинковолодіння №115 по вул. Леніна с. Куцівка Смілянського району та земельна ділянка площею 2,58 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в адміністративних межах Куцівської сільської ради.

Право власності ОСОБА_8 на вказану земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 019472, правовстановлюючі документи на будинковолодіння відсутні, згідно довідки Куцівської сільської ради Смілянського району від 20.10.2014 року № 93/2-15 зазначене будинковолодіння належить ОСОБА_8 на підставі запису у погосподарські книзі.

За життя ОСОБА_8 склала два заповіти, посвідчені секретарем Куцівської сільської ради - заповіт від 6 листопада 2009 року та заповіт від 26 листопада 2009 року, яким належні їй будинковолодіння і земельну ділянку заповідала позивачці ОСОБА_6

Згідно довідки Куцівської сільської ради № 2-15/15 від 27.03.2015 року ОСОБА_6 без реєстрації з 2012 року і до дня смерті ОСОБА_8 проживала разом з останньою в с. Куцівка Смілянського району в належному ОСОБА_8 будинковолодінні.

В ході апеляційного розгляду даної справи ОСОБА_6 надала суду постанову державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори від 9 жовтня 2015 року про відмову у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_8, з якої вбачається, що після смерті ОСОБА_8 була заведена спадкова справа за поданою ОСОБА_6 заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте у видачі вказаного свідоцтва ОСОБА_6 відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у встановленому законом порядку від спадщини не відмовилась, а тому відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Згідно із абзацу 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці нотаріусом відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, право власності померлої ОСОБА_8 на земельну ділянку, що входить до складу спадщини, підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 019472, виданого 8 вересня 2003 року Куцівською сільською радою Смілянського району.

Згідно довідки Куцівської сільської ради №55-1-14 від 13.11.2015 року та даних технічного паспорта житловий будинок, розташований по вул. Леніна,115 с. Куцівка, побудований в 1922 році.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, зробленого при розгляді 18 грудня 2013 року цивільної справи № 6-137цс13, право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснив, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судом слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 7 грудня 1990 року №553-Х11 «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №112/5, Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української СРСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок ведення вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1875 року №45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року №1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) з 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювались рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення у встановленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Таким чином, з врахуванням того, що спірне домоволодіння, розташоване по вул. Леніна,115 с.Куцівка Смілянського району побудоване в 1922 році, запису в погосподарській книзі Куцівської сільської ради про належність цього доволодіння померлій ОСОБА_8, наявність технічного паспорта на це доволодіння, відмови нотаріуса у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину на спірне домоволодіння, визнання на нього права власності в порядку спадкування за позивачкою можливе в судовому порядку.

З огляду на викладене рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачкою права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_8 і відмови в задоволенні позовних вимог про поновлення строку звернення для оформлення спадщини, оскільки чинним цивільним законодавством поновлення строку звернення для оформлення спадщини не передбачено.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, ст.1268 ЦК України колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності на спадщину за заповітом скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8, померлої 21 вересня 2013 року, на земельну ділянку площею 2,58 га, розташовану в адміністративних межах Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровим номером :02:001:0276, яка належала померлій ОСОБА_8 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 019472, та на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по вул.Леніна, 115 с. Куцівка Смілянського району Черкаської області.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :