РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Бородіної О.В.

при секретарі Алімурадовій Т.Я.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

22.04.2015 року позивачка, ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що її чоловік ОСОБА_2 помер 22.10.2013 року, та після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді 68/100 частин житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Курганський, 10/2. Позивачка своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Спадкоємцями першої черги є позивачка та сини ОСОБА_3, ОСОБА_4, які від спадщини відмовилися на її користь. Нотаріусом 5 серпня 2014 року було оформлено свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на 68/100 часток в праві спільної - часткової власності на житловий будинок літ. А-1, житловою площею 39,3 кв.м., загальною площею 67,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці за адресою м. Харків, провулок Курганський № 10/2.

Зазначена частина в праві спільної часткової власності належала спадкодавцю на підставі:

● свідоцтва про право особистої власності, видане 15.10.1975 року, РЖУ Ленінського району м. Харкова, частка в праві спільної часткової власності становить 26/100;

● Рішення Ленінського районного суду від 13.01.1976 року, справа № 2- 35/76, частка в праві спільної часткової власності становить 10/100;

● Свідоцтво про право на спадщину, видане 16.10.1985 року, 2-ХДНК, р№ 1-3143, частка в праві спільної часткової власності становить 25/100;

● Свідоцтво про право на спадщину, видане 28.08.1991 року, 2-ХДНК, р№ 3-3599, частка в праві спільної часткової власності становить 14/100.

Крім того, позивачка зазначає, що спадкодавець володів побудованим ним житловим будинком літ. «Т-1», загальною площею 125,2 кв.м., що розташовано за адресою м. Харків, провулок Курганський, 10/2. Однак, оскільки відсутня державна реєстрація вказаного будинку, нотаріус не видає свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок . Оформити належним чином право власності на вказаний житловий будинок позивачка не може, тому змушена звернутися в суд з позовом, яким просить: визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок літ. «Т-1», загальною площею 125,2 кв.м., що розташований за адресою м. Харків, провулок Курганський, 10/2.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав у повному обсязі, доповнивши позовну заяву посиланнями на те, що до спадкоємця переходять права та обовязки забудовника, тобто після смерті ОСОБА_2 до спадкоємця перейшли права щодо державної реєстрації права власності та отримання свідоцтва про право власності на житловий будинок літ. Т-1 загальною площею 125,2 кв.м. у домоволодінні за адресою м. Харків, пров. Курганський, 10/2, тому просить визнати право власності на вказане майно.

Представник відповідача - Харківської міської ради - в судовому засіданні проти позову заперечував, вказуючи на те, що відсутні законні підстави для задоволення такого позову.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 22.10.2013 року помер ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина.

Спадкоємцями першої черги є позивачка, ОСОБА_1, та ОСОБА_3, ОСОБА_4.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 від прийняття спадщини відмовилися.

5 серпня 2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 було оформлено свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на 68/100 часток в праві спільної - часткової власності на житловий будинок літ. А-1, житловою площею 39,3 кв.м., загальною площею 67,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці за адресою м. Харків, провулок Курганський № 10/2.

Зазначена частина в праві спільної часткової власності належала спадкодавцю на підставі:

● свідоцтва про право особистої власності, видане 15.10.1975 року, РЖУ Ленінського району м. Харкова, частка в праві спільної часткової власності становить 26/100;

● Рішення Ленінського районного суду від 13.01.1976 року, справа № 2- 35/76, частка в праві спільної часткової власності становить 10/100;

● Свідоцтво про право на спадщину, видане 16.10.1985 року, 2-ХДНК, р№ 1-3143, частка в праві спільної часткової власності становить 25/100;

Свідоцтво про право на спадщину, видане 28.08.1991 року, 2-ХДНК, р№ 3-3599, частка в праві спільної часткової власності становить 14/100.

З матеріалів, що надані суду, вбачається, що на вказаній земельній ділянці також було побудовано житловий будинок літ. Т-1 загальною площею 125,2 кв.м.

Так, на підставі рішення Ленінської районної ради № 36/1 від 08.02.2000 року Про дозвіл прибудувати та закінчити будівництво сараю в домоволодінні № 10/2 по пров. Курганському» ОСОБА_2, дозволили знести свою ветху частину житлового будинку літ А.- 1, а, а2 та на їх місці виконати прибудову - двох житлових кімнат, кухні, коридору, розмір 5,0х 14,0м.; знести тамбур - П, а на його місці виконати прибудову коридору та санвузла розм.. 3,0х3,0 м., а також закінчити розпочате будівництво сараю літ.Т розм.. 4,05х4,65м. у домоволодінні № 10/2 по пров. Курганському. Згода співвласників була отримана.

Як зазначено у позові, в процесі будівництва сараю літ «Т», було прийнято рішення, замість сараю збудувати будинок з мансардою і тамбуром, в тих самих розмірах, що вказані в рішенні Ленінської районної ради № 36/1 від 08.02.2000 року.

Згідно технічного висновку наданого ТОВ «Градсільбудпроект», ліцензія АВ № 445596 від 23.12.2008 року, був наданий технічний висновок, згідно якого житловий будинок з мансардою і тамбуром літ. «Т-1, Тм, Т», прибудова «а,а2» к житловому будинку літ «А-1», надвірна споруда літ. «М» за адресою пров. Курганський, 10/2 - експлуатація можлива.

Згідно рішення Ленінської районної ради у місті Харкові № 330 від 08.07.2009 року ОСОБА_2, було притягнуто до адміністративної відповідальності за раніше побудований житловий будинок літ. «Т-1», сарай літ. «М», прибудовані приміщення 11, 2-1, 2-5. Також було вирішено зберегти та оформити раніше побудований житловий будинок літ «Т-1», загальною площею - 125,2 кв.м., у тому числі житловою - 83,8 кв.м. сарай, літ. «М» розм.. 6,55х4,62, тамбур II площ. 2,0 кв.м., коридор 2-1 площ. 4.1. кв.м., санвузол 2-5 площ. 2,3 кв.м. у домоволодінні № 10/2 по пров. Курганському 10/2. А також звернутися до КП «Харківського міського бюро технічної інвентаризації» з проханням виконати необхідні розрахунки по перерозподілу ідеальних часток між співвласниками у домоволодінні № 10/2 по пров. Курганському.

ОСОБА_2 за життя не оформив належним чином житлові приміщення, та не виконав рішення Ленінської районної ради у місті Харкові № 330 від 08.07.2009 року, щодо оформлення права власності на побудовану частину домоволодіння.

Таким чином, матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що житловий будинок літ. Т-1 загальною площею 125,2 кв.м. за адресою: м. Харків, пров. Курганський, 10/2, був зданий в експлуатацію чи що за життя ОСОБА_2 на нього видавалося свідоцтво про право власності .

Вказане дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_2за життя не оформив належним чином право власності на зазначений будинок.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зокрема із правочинів.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна); якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації - з моменту прийняття його до експлуатації; коли ж право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації - з моменту такої реєстрації. У разі необхідності право власності на незавершене будівництво, за наявності визначених законом умов, може бути зареєстровано органом, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 331 ЦК України). З такого ж моменту виникає право власності на перероблену річ, створену з використанням іншої речі (матеріалу).

Будівлі мають особливий правовий режим з точки зору виникнення права на них. Законним є будівництво, розпочате/здійснене на земельній ділянці, яка відведена для цієї мети, за наявності належним чином затвердженого проекту будівництва, відповідного дозволу (у разі необхідності його отримання) та за умови дотримання будівельних норм і правил.

До завершеного будівництва будинків, побудованих законно, належать об'єкти, введені в установленому порядку в експлуатацію. Після чого власнику видається свідоцтво про право власності, яке реєструється в держреєстрі.

Згідно абз.1 ч.3 ст.331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Однак, оскільки спадкодавець, ОСОБА_2, здійснивши законне завершене самочинне будівництво, не набув права власності на спірний житловий будинок як окремий об'єкт права власності, а саме: не здав у експлуатацію та не отримав свідоцтва про право власності, то це право не може бути успадковане позивачем.

Згідно п.8 постанови Пленуму Верховного Суду від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Таким чином, до спадкоємців переходить не право власності на об'єкт нерухомості, а права і обов'язки забудовника-спадкодавця.

Крім того, п. 9 Постанови № 6 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що при розгляді справ права власності в порядку спадкування необхідно брати до уваги, що відповідно до ст. 26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч.1 ст. 3 ЦПК України). У зв'язку з чим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач звертався до компетентного органу з питанням про визначення свого права власності на спірне домоволодіння. Таким чином, оскільки позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об'єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених вимог.

Разом з тим, позивачем не порушуються питання про визнання права забудовника на об'єкт нерухомості.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування на зазначене у позові майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, або якщо рішення було ухвалене за відсутності осіб, що приймають участь у справі, протягом 10 днів з моменту отримання рішення.

Суддя О.В. Бородіна