Справа № 2-1545/2011р.
Провадження №4с/201/13/2015р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 (заінтересовані особи Ленінський ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції, Державний виконавець Ленінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2, ПАТ КБ «ПриватБанк») про визнання дій протиправними, визнання постанов неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

26.02.2015р. до суду надійшла скарга ОСОБА_1 (заінтересовані особи Ленінський ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції, Державний виконавець Ленінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2, ПАТ КБ «ПриватБанк») про визнання дій протиправними, визнання постанов неправомірними (а.с. № 72).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 02.03.2015р. скарга була залишена без руху та заявникові запропоновано усунути недоліки (а.с. № 78), що ним й було виконано 27.03.2015р. (а.с. № 81).

В обґрунтування своїх вимог, заявник у скарзі та його представник ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності від 26.06.2015р. - а.с. № 135) посилалися на те, що постановою Ленінського ВДВС ДМУЮ було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1545/2011р., виданого 09.02.2012р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська. 11.02.2015р. постановами державного виконавця було оголошено розшук майна ОСОБА_1 та зупинено виконавче провадження . Дані постанови заявник та його представник вважали неправомірними, а дії щодо відкриття виконавчого провадження протиправними з тих підстав, що виконавчий лист було подано до виконавчої служби не за місцем проживання заявника, а також строк предявлення виконавчого листа до виконання закінчився. Просили скаргу задовольнити, визнати протиправними дії Ленінського ВДВС ДМУЮ щодо відкриття виконавчого провадження у відношенні ОСОБА_1 за виконавчим листом № 2-1545/2011р., виданим 09.02.2012р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська та визнати неправомірними постанову від 03.02.2015р. про відкриття виконавчого провадження та від 11.02.2015р. про розшук майна ОСОБА_1 та зупинення виконавчого провадження.

Представник Ленінського ВДВС ДМУЮ - ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності від 12.01.2015р. - а.с. № 136) в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, вважав, що ані з боку виконавчої служби, ані з боку державного виконавця порушень Закону не було, а тому просив в задоволені скарги відмовити. Крім того, представник служби вважав, що заявник ОСОБА_1 пропустив строки звернення до суду зі скаргою, адже ознайомився із матеріалами виконавчого провадження 13.02.2015р., а скаргу подав 26.02.2015р.

Державний виконавець Ленінського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою (а.с. № 134), про причини не явки суд не сповістила.

Представник ПАТ КБ « ПриватБанк» ОСОБА_5 (діє на підставі довіреності від 08.09.2014р. - а.с. № 137) в судовому засіданні також заперечував проти скарги, вважаючи, що з боку державної виконавчої служби та державного виконавця жодних порушень не було.

За такими обставинами, суд на підставі ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу за відсутності державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_2

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволені скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, діями або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до норм ЦПК України, порушено їх права чи свободи.

З огляду на те, що заявник ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження 13.02.2015р. (а.с. № 102зв.,140), а скарга до суду надійшла 26.02.2015р. (згідно штампу на конверті дата відправлення значиться як 23.02.2015р.), то строк на подачу скарги не пропущено, оскільки вона подана в межах десятиденного строку.

Судом встановлено, що рішенням суду від 24.11.2011р. по цивільній справі № 2-1545/2011р. було задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та звернуто стягнення на предмет застави автомобіль ОСОБА_6, державний номер НОМЕР_1 (а.с. № 61-62).

02.02.2015р. ПАТ КБ «ПриватБанк» подав до Ленінського ВДВС ДМУЮ заяву пор відкриття виконавчого провадження разом із виконавчим листом № 2-1545/2011р.( а.с. № 96).

В даному виконавчому листі, адресою відповідача ОСОБА_1 зазначена: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувану.

Як вбачається із пояснень представника ОСОБА_1, наданих в судовому засіданні 06.07.2015р., до виконавчої служби ані він, ані сам заявник боржник ОСОБА_1 із заявами про зміну місця проживання або про встановлення місця проживання не зверталися та документальних підтверджень того, що заявник мешкає поза межами Ленінського району м. Дніпропетровська не надавали (а.с. № 142).

На запитання головуючої по справі, представник ОСОБА_1 в судовому засіданні 06.07.2015р. зазначив, що ні він, ні особисто ОСОБА_1, з такими заявами до виконавчої служби не зверталися, оскільки не вважали це за потрібне, подали тільки скаргу на дії ДВС.

Між тим, на думку суду, вони помилково вважали, що слід подавати тільки скаргу на дії ДВС, а не заяву про зміну місця проживання або про встановлення місця проживання.

Крім того, представник заявника вважав, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було встановлено місце проживання ОСОБА_1 на території Індустріального району м. Дніпропетровська, проте копії цього рішення, суду не надав.

Натомість, з наданої копії листа № 27754 та постанови Індустріального ВДВС ДМУЮ від 20.11.2012р. про відкриття виконавчого провадження вбачається, що дійсно при подачі до виконавчої служби, банк адресами боржника ОСОБА_1 зазначав як м. Дніпропетровськ, Ленінський район, вул. Бр.Трофімових, 46/278, так і м. Дніпропетровськ, Індустріальний район, пр. ім. Газети „Правда, 104/74, що відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про судовий збір» давало право банку на свій власний розсуд звертатися або до Ленінського або до Індустріального ВДВС ДМУЮ (а.с. № 138-139.

Таким чином, протиправність дій Ленінського ВДВС ДМУЮ щодо відкриття виконавчого провадження у відношенні боржника ОСОБА_1 за виконавчим листом № 2-1545/2011р., виданим Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська від 09.02.2012р. не знайшла свого підтвердження, та в цій частині в задоволені скарги слід відмовити.

З огляду на те, що строк на подачу скарги на постанови від 03.02.2015р. про відкриття провадження, від 11.02.2015р. про розшук майна боржника та від 11.02.2015р. про зупинення виконавчого провадження також не пропущений та враховуючи, що підставою для їх визнання неправомірними було те, що Ленінський ВДВС ДМУЮ в порушення територіальної підвідомчості прийняв виконавчі листи, то в цій частині також в задоволені скарги слід відмовити, оскільки даною ухвалою встановлена правомірність відкриття Ленінським ВДВС ДМУЮ виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-1545/2011р.

Що ж стосується посилання заявника та його представника на те, що банком було пропущено строки звернення до виконавчої служби з виконавчим листом, то суд їх оцінює критично та не може прийняти як обґрунтування задоволення скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з виконавчого листа, копія якого знаходиться в матеріалах справи, строк його предявлення до виконання зазначений до 06.12.2012р. (а.с. № 96).

Згідно відміток на виконавчому листі він тричі предявлявся до виконання до Індустріального ВДВС ДМУЮ, а саме: 16.11.2012р., 15.01.2014р. та 07.10.2014р. (а.с. № 96).

Згідно копії постанов, які знаходяться в матеріалах справи, вперше 20.11.2012р. банком було предявлення виконавчий лист до виконання в Індустріальний ВДВС ДМУЮ в межах строку, зазначено у виконавчому листі (до 06.12.2012р.) та постановою від 28.11.2013р. виконавчий лист було повернуто та зазначено, що виконавчий лист повторно може бути предявлено в строк до 28.11.2014р. (а.с. № 113, 114).

Вдруге, 16.01.2014р. постановою Індустріального ВДВС ДМУЮ було відкрито виконавче провадження в межах строку, зазначеного в постанові ДВС від 28.11.2013р. (до 28.11.2014р.) та постановою від 26.06.2014р. виконавчий лист було повернуто та зазначено, що виконавчий лист повторно може бути предявлено в строк до 26.06.2015р. (.с. № 115, 116).

Втретє, 08.10.2014р. постановою Індустріального ВДВС ДМУЮ було відкрито виконавче провадження в межах строку, зазначеного в постанові ДВС від 26.06.2014р. (до 26.06.2015р.) та постановою від 15.12.2014р. виконавчий лист було повернуто та зазначено, що виконавчий лист повторно може бути предявлено в строк до 15.12.2015р. (а.с. № 117, 118).

Постановою Ленінського ВДВС ДМУЮ виконавче провадження було відкрито 03.02.2015р., тобто і в даному випадку банк предявив виконавчий лист в межах строку, зазначеного в постанові від 15.12.2014р. (а.с. № 119).

Таким чином, враховуючи положення ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження», кожного разу предявляючи виконавчий лист до виконання відбувалося переривання строків предявлення виконавчого листа до виконання, а з моменту винесення постанови про повернення виконавчого листа, строк на повторне предявлення виконавчого листа встановлювався протягом року з моменту винесення постанови про повернення виконавчого листа.

Таким чином, підводячи підсумок викладеному, суд вважає за можливе в задоволені скарги ОСОБА_1 (заінтересовані особи Ленінський ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції, Державний виконавець Ленінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2, ПАТ КБ «ПриватБанк») про визнання дій протиправними, визнання постанов неправомірними відмовити через її необґрунтованість та недоведеність.

З огляду на те, що сторонами не надано суду жодних документів, які б свідчили про понесені ними витрати, повязані з розглядом справи, то підстав для їх розподілу не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 20, 22, 23 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 14, 210, 293, 383, 385 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволені скарги ОСОБА_1 (заінтересовані особи Ленінський ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції, Державний виконавець Ленінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2, ПАТ КБ «ПриватБанк») про визнання дій протиправними, визнання постанов неправомірними - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: Ткаченко Н.В.