Справа № 2-7562/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2010 р. Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Бурана О.М.

при секретарі - Дідик С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення авансу та неустойки та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення неустойки,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з позовом до суду до відповідача ОСОБА_3 про стягнення авансу у розмірі 10 000 доларів США та неустойки у розмірі 10 000 доларів США в гривнах по курсу Національного банку України на день виконання рішення суду.

В позовній заяві позивачі вказали, що 26 вересня 2008 року між ними та відповідачкою ОСОБА_3 був укладений Договір авансу, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрасовим Д.С. Згідно пугкту 1 Договору авансу, сторони дійшли згоди, по якій відповідач ОСОБА_3 продає їм належні їй 3/10 частини домоволодіння за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1. Вартість домоволодіння була визначена сторонами в сумі 30 000 доларів США, що на момент укладання Договору авансу по курсу Національного банку України складало 145 851 грн. Позивачі по справі передали відповідачці ОСОБА_3 аванс за частину домоволодіння, що продається, в сумі 10 000 доларів США, що на момент укладання Договору авансу по курсу Національного банку України складало 48 617 грн. За умовами Договору авансу, договір купівлі-продажу мав бути укладений і нотаріально посвідчений не пізніше 26 вересня 2009 року. Пунктом 6 Договора авансу передбачено, що у разі відмови відповідачки ОСОБА_3 продати вищезазначену частину домоволодіння вона зобов'язується повернути аванс 10 000 доларів США, а також сплатити неустойку в розмірі 48 617 грн., що на момент укладання Договору авансу по курсу Національного банку України складало 10 000 доларів США.

Відповідач ОСОБА_3 заявила зустрічний позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення неустойки у розмірі 48617,17 гривен, вказуючи, що не згодна з позовними вимогами позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і просить відмовити їм у задоволенні позову та на обгрунтування своїх вимог вказує, що дійсно 26 вересня 2008 року між нею та позивачами по справі було укладено та нотаріально посвідчено Договір авансу, за умовами якого сторони дійшли згоди, що договір купівлі-продажу належної їй - ОСОБА_5, 3/10 частини домоволодіння АДРЕСА_1 у м. Одесі, має бути укладений не пізніше 26 вересня 2009 року. У звязку з відсутністю у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошових коштів в обумовлений строк договір купівлі-продажу не був укладений і сторони домовились відкласти укладання договору на невизначений час. У квітні 2010 року позивачі повідомили ОСОБА_5 що у них зявились гроші, але у звязку з тяжким станом здоровя, між нею та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була досягнута домовленність, що оформлення документів покладається на ОСОБА_2, про що свідчить нотаріально посвідчена 28 квітня 2010 року довіреність на імя ОСОБА_2 та замовлений та отриманий нею технічний паспорт на на домоволодіння. У подальшому позивачі відмовляються придбати 3/10 домоволодіння АДРЕСА_1 у м. Одесі, тому вона просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неустойку у розмірі 48 617 гривень.

У судовому засіданні позивачі та їх представник ОСОБА_6 позов підтримали у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити, представник відповідача ОСОБА_7 позов позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнав частково та підтримав зустрічний позов у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають задоволенню у повному обсязі. Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленність двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Судом встановлено, що дійсно 26 вересня 2008 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 був укладений Договір авансу, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрасовим Д.С..

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно п. 1 Договору авансу від 26 вересня 2008 року, сторони дійшли згоди, по якій ціна 3/10 частини домоволодіння АДРЕСА_1 у м. Одесі була визначена у розмірі 30 000 доларів США, що на момент укладання Договору авансу по курсу Національного банку України складало 145 851 грн.

Згідно п. 3 Договору авансу від 26 вересня 2008 року, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передали відповідачу ОСОБА_5 аванс в сумі 10 000 доларів США, що на момент укладання Договору авансу по курсу Національного банку України складало 48 617 грн.

Пунктом 5 вказаного Договору авансу передбачено, договір купівлі-продажу вищезазначеної частини домоволодіння мав бути укладений і нотаріально посвідчений не пізніше 26 вересня 2009 року.

Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, а саме технічним паспортом домоволодіння АДРЕСА_1 м. Одесі від 26 листопада 2004 року, та не заперечується сторонами, що відповідач ОСОБА_5 на час укладання Договору авансу від 26 вересня 2008 року не оформила належним чином самовільно збудовані споруди, що не давало їй можливості нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу належної їй частини домоволодіння. Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_5 не надала жодніх доказів того, що вона, до закінчення встановленого Договором авансу строку 26 вересня 2009 року, вчинила чи намагалась вчинити встановлені цивільним законодавством дії для оформлення документів і здачі самовільних прибудов до експлуатації. Відсутність дій спрямованих на підготовку документів, необхідних для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу свідчить про відмову відповіда ОСОБА_5 продати позивачам належну їй частину домоволодіння АДРЕСА_1 у м. Одесі.

Зазначені обставини підтверджуються також показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, допитаних за клопотанням позивачів, які показали, що позивачкі на 26 вересня 2009 року булиготові до заключення договору купівлі-продажу частини домоволодіння, для чого свідок ОСОБА_8 привезла необхідну суму коштів, а частину суми, яку не вистачало запозичила у свідка ОСОБА_9, але відповідач ОСОБА_5 не підготувала необхідні документи, тому правочин не був укладений.

Свідок ОСОБА_10, допитана за клопотанням представника відповідача, в судовому засіданні пояснила, що їй відомо що ОСОБА_5 була зайнята на роботі, потім начала тяжко хворіти, тому надала позивачам довіренність на оформлення необхідних для укладання договору купівлі-продажу документів і вони повині були самі оформляти правовстановлюючі документи на домоволодіння.

Судом встановлено, що дійсно 28 квітня 2010 року ОСОБА_5 надала довіреність на ім'я ОСОБА_2 з правом оформлення та регістрації на її ім'я права власності на будинок АДРЕСА_1 у м. Одесі, та на земельну ділянку, на якій цей будинок розташований, а також отриманням правовстановлювальних документів на вищевказаний будинок та земельну ділянку. Тобто довіренність була видана через 7 місяців після закінчення строку встановленого Договором авансу, для оформлення договору купівлі-продажу і за поясненнями позивачів після того як ОСОБА_2 отримала технічний паспорт на домоволодіння АДРЕСА_1 у м. Одесі з написом про наявність самовільних будівель, відповідач

Пунктом 6 вищезазначеного Договора авансу передбачено, що у разі відмови відповідача ОСОБА_5 продати вищезазначену частину домоволодіння, вона зобов'язується повернути аванс 10 000 доларів США, що на момент укладання Договору авансу по курсу Національного банку України складало 48 617 грн., а також сплатити неустойку в розмірі 48 617 грн., що на момент укладання Договору авансу по курсу Національного банку України складало 10 000 доларів США.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно вимогам ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 624 ЦК України передбачено, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному обсязі, незалежно від відшкодування шкоди.

На підставі вище викладеного, суд вважає, позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 31, 88, 123 ЦПК України, ст. ст. 16, 509, 526 ЦК України, п. 7 договору авансу від 26.09.2008 р., посвіченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрасовим Д.С., реєстраційний номер 5274, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення авансу та неустойки - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 аванс в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США у гривні по курсу Національного банку України на день виконання рішення суду.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неустойку в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США у гривні по курсу Національного банку України на день виконання рішення суду.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1582 (одна тисяча п'ятсот вісімдесят дві) гривні - судовий збір та 120 (сто двадцять) гривень - витрати на інформаційно-технічне забезпечення.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення неустойки - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя: Буран О.М.