Справа № 182/3937/15-ц
Провадження № 2/0182/2486/2015
10.08.2015 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Рунчевої О .В.
при секретарі Смикової Ю. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики індексу інфляції, 3% річних та відшкодування моральної шкоди, -
Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.
У травні 2014 року ОСОБА_2 запропонувала йому допомогу у реалізації його сільгосппродукції, вартість якої була оцінена у розмірі 5052 грн. Згідно усної домовленості між ними, він передав відповідачу свою сільгосппродукцію, остання повинна була передати у кінці травня 2015 року суму у розмірі 5052 грн. Інші кошти, отримані на різниці ціни при продажі відповідач повинна була залишити собі у якості винагороди. Згодом відповідач повідомила, що кошти, отримані за реалізацію його продукції потратила на особисті цілі, обіцяла повернути у найближчий час. На протязі літа 2014 року відповідач обіцяла повернути кошти, однак не повертала.
17.09.2014 року відповідач, на підтвердження існуючого боргу, надала йому письмову розписку , згідно якої 29.09.2014 року зобовязалася віддати кошти у розмірі 5052 грн. У випадку неповернення боргу до зазначеного часу, зобовязалася виплатити йому моральну шкоду у розмірі 500 грн. До теперішнього часу відповідач грошові кошти не повернула, що змусило його звернутися до суду.
Просить стягнути з відповідача у відповідності до ст. 625 ЦК України суму боргу з утриманням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, тобто за період з 29.09.2014 року по 01.06.2015 року, у розмірі 3374, 18 грн., а також три відсотки річних від простроченої суми, у розмірі 166,56 грн., а всього 9092, 74 грн. Також просить стягнути з відповідача судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду з даним позовом.
Вважає, що відповідач своїми неправомірними діями по несвоєчасному поверненню грошових коштів нанесла йому моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 5000 грн., крім того він, як інвалід третьої групи потребує лікування, а для цього потрібні кошти.
Позивач у судове засідання не зявився, подавши на адресу суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив задовольнити, справу провести за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.
За згодою позивача суд вважає за можливе справу розглянути в його відсутності і поставити заочне рішення.
Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд вважає за необхідне розглядати справу в порядку письмового провадження без здійснення технічного звукозапису засідання.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Як встановлено в судовому засіданні, згідно усної домовленості між сторонами, ОСОБА_1 у травні 2014 року передав ОСОБА_2 свою сільгосппродукцію, остання повинна була передати у кінці травня 2015 року суму у розмірі 5052 грн. Інші кошти, отримані на різниці ціни при продажі відповідач повинна була залишити собі у якості винагороди. Згодом ОСОБА_2 повідомила, що кошти, отримані за реалізацію продукції позивача потратила на особисті цілі, обіцяла повернути у найближчий час. На протязі літа 2014 року відповідач обіцяла повернути кошти, однак не повертала.
Позивач направляв на адресу відповідачки рекомендоване поштове повідомлення з проханням повернути йому суму боргу, але безрезультатно (а.с. 7,8)
17.09.2014 року ОСОБА_2, на підтвердження існуючого боргу, надала позивачу письмову розписку , згідно якої 29.09.2014 року зобовязалася віддати кошти у розмірі 5052 грн. У випадку неповернення боргу до зазначеного часу, зобовязалася виплатити йому моральну шкоду у розмірі 500 грн. (а.с. 6). До теперішнього часу відповідач грошові кошти не повернула.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або так ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.
Суд встановив і це підтверджується матеріалами справи, що відповідач ОСОБА_2 зобовязалася віддати кошти за реалізацію сільгосппродукції ОСОБА_1 у сумі 5052 грн. 29.09.2015 року, що підтверджується розпискою, наявною в матеріалах справи (а.с. 6).
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, відповідно до вищезазначених вимог закону позичальник зобовязаний повернути грошові кошти у тій самій валюті, яку отримав, тобто у національній валюті України гривні, а саме у розмірі 5052 грн. До цього часу позичальник не повернув позикодавцеві позику.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Так, день прострочення платежу 30 вересня 2014 року.
Кількість прострочених днів за період з 30.09.2014 року по 01.06.2015 року становить 245 днів.
Сума боргу складає 5052 грн. ( пять тисяч пятдесят дві грн.), тому 3 % річних від цієї суми за період з 30.09.2014 року по 01.06.2015 року складає 101,73 грн. ( 5052 грн. ( сума боргу) : 100% ? 3 % : 365 днів ? 245 днів прострочення = 101,73 грн.
За період з 30.09.2015 року по 01.06.2015 року індекс інфляції розраховується таким чином.
Таким чином сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення боргу, а також 3% річних від простроченої суми складає 7711,25 грн. ( сім тисяч сімсот одинадцять грн. 25 коп.)
За таких обставин, суд вважає за необхідне позов задовольнити в цій частині та стягнути з відповідача на корить позивача суму боргу у розмірі 5052 грн., три проценти річних у сумі 101,73 грн. суму індексу інфляції у розмірі 2557,52 грн., а всього до стягнення - 7711,25 грн.
Щодо вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 грн. по розписці та 5000 грн., згідно вимог позову, то у відповідності розяснень Пленуму Верховного суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» оскільки відносини, які виникли між сторонами є договірними, то відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення не передбачено. Отже в частині вимог про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 слід відмовити.
Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., сплачений останнім при зверненні до суду (а.с.1).
Керуючись ст. ст. 10,11,60,88,209,212-215,218,224-226 ЦПК України, ст. ст. 16, 526,530, 625, 1046,1047, 1049 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу по розписці від 17.09.2014 року у розмірі 5052 грн. 00 коп. (пять тисяч пятдесят дві грн. 00 коп.), три проценти річних у сумі 101,73 грн. ( сто одна грн. 73 коп.), суму індексу інфляції у розмірі 2557,52 грн. ( дві тисячі пятсот пятдесят сім грн. 52 коп.), а всього до стягнення - 7 711,25 грн. ( сім тисяч сімсот одинадцять грн. 25 коп.)
Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_3