У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

17 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Львівської міської ради до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: третя міська клінічна лікарня, управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, приватний нотаріус Романчук-Василик В.С., приватне підприємство «Наш ринок», про встановлення нікчемності договорів купівлі-продажу та визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В січні 2011 року Львівська міська рада звернулася до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договорів купівлі-продажу від 06 вересня 2010 року адміністративно-побутової будівлі та нежитлової будівлі недійсними, застосування наслідків недійсності цих договорів та визнання права власності на будівлі за територіальною громадою м. Львова.

В грудні 2013 року позивач уточнив позовні вимоги та просив встановити нікчемність договорів купівлі-продажу та визнати право власності на адміністративно-побутову будівлю, позначеної на плані літерою «О» загальною площею 129,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на нежитлову будівлю, позначену на плані літерою «Г-1», загальною площею 143,1 кв.м, що знаходяться в АДРЕСА_1.

.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що рішенням господарського суду від 27 липня 2010 року за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 було визнано право власності на адміністративно-побутову будівлю загальною площею 129,3 кв.м, позначену на плані під літ. «О-2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та будівлю загальною площею 143,1 кв.м, позначену на плані під літ. «Г-1» за цією ж адресою. Вказане рішення в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на приміщення скасовано постановою Львівського апеляційного господарського суду від 1 грудня 2010 року.

Міська рада листами від 22 грудня 2010 року, від 10 січня 2011 року направила до обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» копію постанови суду від 1 грудня 2010 року для відповідного реагування шляхом скасування реєстрації права власності на спірні будівлі за ОСОБА_4 З листа обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 28 грудня 2010 року стало відомо про відчуження ОСОБА_4 спірних будівель шляхом укладання договорів купівлі-продажу від 6 вересня 2010 року з ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Зазначала, що у фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 в момент укладення договорів купівлі-продажу будівель були відсутні правові підстави для їх відчуження. Крім того, власник земельної ділянки - Львівська міська рада не надавала ні ОСОБА_4, ні іншій особі жодного дозволу щодо забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1, а тому особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набула права власності на нього.

Враховуючи вказане, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила встановити, що договір купівлі - продажу від 06.09.2010 року адміністративно-побутової будівлі, позначеної на плані літерою «О» загальною площею 129,3 кв.м.,що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, укладений між фізичної особи - підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та договір купівлі - продажу від 06.09.2010 року нежитлової будівлі, позначеної на плані літерою «Г-1», загальною площею 143,1 кв.м, що знаходяться в АДРЕСА_1, укладений між фізичної особи - підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є нікчемними та визнати за територіальною громадою м. Львова в особі Львівської міської ради право власності на адміністративно-побутову будівлю, позначеної на плані літерою «О» загальною площею 129,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на нежитлову будівлю, позначену на плані літерою «Г-1», загальною площею 143,1 кв.м, що знаходяться в АДРЕСА_1.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2015 року, позов задоволено.

Встановлено нікчемність договору купівлі - продажу від 06.09.2010 року адміністративно-побутової будівлі, позначеної на плані літерою «О» загальною площею 129,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Встановлено нікчемність договору купівлі - продажу від 06.09.2010 року нежитлової будівлі, позначеної на плані літерою «Г-1», загальною площею 143,1 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Визнано за територіальною громадою м. Львова в особі Львівської міської ради право власності на адміністративно-побутову будівлю, позначеної на плані літерою «О» загальною площею 129,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на нежитлову будівлю, позначену на плані літерою «Г-1», загальною площею 143,1 кв. м, що знаходяться в АДРЕСА_1.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені судові рішення та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суди на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Львівської міської ради про визнання права власності на спірні будівлі, встановивши незаконність набуття права власності ОСОБА_4 на ці будівлі та нікчемність правочинів по відчуженню ним цих будівель.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун А.В. Маляренко О.В. Ступак