Справа № 761/1475/15-ц
Провадження №2/761/2777/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 листопада 2015 року Шевченківськийрайонний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Панасенко Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міського медично-виробничого підприємства «Профілактична дезінфекція» про стягнення сум, належних працівникові при звільненні, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1(далі - Позивач) 20 січня 2015 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Міського медично-виробничого підприємства «Профілактична дезінфекція» (далі - Відповідач) про стягнення сум, належних працівникові при звільненні, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у трудових відносинах із Відповідачем, починаючи із 01.04.2004 року і до 15.01.2014 року і, що відповідно до наказу № 17-к від 15 січня 2014 року, її було звільнено згідно пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, у зв'язку із ліквідацією підприємства. Зауважує, що на день звільнення і до дня звернення до суду із цим позовом повний розрахунок із нею Відповідачем не проведено. Вказує, що на день її звільнення, заборгованість по заробітній платі становить 3 700 грн. 00 коп. Крім того, зауважує, що оскільки Відповідачем не проведено із нею повний розрахунок, зазначеними діями останнього їй заподіяно моральну шкоду, обґрунтовуючи заподіяння їй моральної шкоди тим, що порушення Відповідачем трудового законодавства призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків, а саме, Позивач була позбавлена можливості купувати необхідні речі, продукти харчування, ліки, своєчасно сплачувати комунальні послуги. Більше цього, Позивач вишукувала всі можливості щодо своєчасного погашення кредиту на купівлю автомашини. Просить суд ухвалити судове рішення, яким, з урахуванням уточнень до позовної заяви, стягнути із Відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 3 700 грн. 00 коп., середній заробіток за час затримки у розрахунку за період з 16.01.2014 року по 07.08.2015 року та відшкодувати моральну у розмірі 5 000 грн.

У судових засіданнях Позивач позовні вимоги підтримувала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити.

Представник Відповідача на неодноразові виклики у судові засідання жодного разу не з'явився. Належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення Позивача, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно наказу Голови ліквідаційної комісії Лукашевського Анатолія Євгеновича від 15 січня 2014 року № 17-к про припинення трудового договору, Позивача звільнено з посади завідувача Фізкультурно-оздоровчого відділення профілактичної дезінфекції № 2 на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, у зв'язку із ліквідацією підприємства (а.с. 9, 10).

Згідно розрахункового листка за січень 2014 року, виданого на ім'я Позивача, сума, яка підлягала до виплати, складала 4 536 грн. 44 коп. (а.с.11). Згідно довідки від 27листопада 2014 року за № 26/100, виданої Відповідачем, заборгованість по виплаті заробітної плати Позивачеві, станом на 27листопада 2014 року становить 3 700 грн.

Оскільки зазначена сума була визнана Відповідачем, суд знаходить вказану обставину такою, що доказуванню не підлягає.

За змістом частини 1 статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Оскільки, в порушення вказаної норми, при звільненні Позивача, належні їй суми Відповідач не виплатив, зазначена сума у розмірі 3 700 грн. підлягає стягненню із Відповідача на користь Позивача у судовому порядку.

Крім того, Позивач просить суд ухвалити судове рішення, яким стягнути із Відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Позов в цій частині також підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як вбачається із матеріалів справи, Позивач працювала на посаді завідувача Фізкультурно-оздоровчого відділення профілактичної дезінфекції № 2.

Відповідно до листа Відповідача від 02.11.2015 року № 26/143, протягом листопада - грудня 2013 року Позивачеві була нарахована заробітна плата у розмірі 5 306,66 грн., кількість відпрацьованих днів становить 32 дні.

Отже, середній заробіток Позивача за один робочий день становив 165,83 грн.

Оскільки при звільненні Позивача, виплата всіх належних їй сум не була виплачена, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки у розрахунку за період з 16.01.2014 року по 07.08.2015 року, що становить 65 005 грн. 36 коп. (165,83*392дн.)(без урахування податків та обов'язкових платежів).

Крім того, відповідно до частини 6 статті 95 Кодексу законів про працю України, заробітна плата підлягає індексації в установленому законодавством порядку.

За таких обставин, вищевказані суми заборгованості при їх виплаті підлягають індексації в установленому законодавством порядку.

Крім того, Позивач також просить суд ухвалити судове рішення, яким відшкодувати на її користь моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. з мотивів, викладених у позовній заяві.

Позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до статті 237-1 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч. 1 п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно із ч. 1 п. 13 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Враховуючи наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправною бездіяльністю Відповідача, глибину фізичних та душевних страждань Позивача, яких остання зазнала, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд оцінює розмір моральної шкоди, якої зазнала Позивач у розмірі 1 000 грн.

Крім того, відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, із Відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1174 грн. 25 коп.

При ухваленні рішення суд, відповідно до вимог статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, допускає негайне виконання рішення в частині присудження Позивачеві заборгованості по заробітній платі за один місяць.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 95, 116, 117, 237-1 Кодексу законів про працю України, керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 61, 88, 212-215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Міського медично-виробничого підприємства «Профілактична дезінфекція» - з а д о в о л ь н и т и частково.

Стягнути із Міського медично-виробничого підприємства «Профілактична дезінфекція» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суми, належні працівникові при звільненні, у розмірі 3 700 (три тисячі сімсот) гривень (сума вказана без урахування податків та обов'язкових платежів), з індексацією, відповідно до вимог діючого законодавства.

Стягнути із Міського медично-виробничого підприємства «Профілактична дезінфекція» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 65 005 (шістдесят п'ять тисяч п'ять) гривень 36 коп. (сума вказана без урахуванням податків та обов'язкових платежів), з індексацією, відповідно до вимог діючого законодавства.

Стягнути із Міського медично-виробничого підприємства «Профілактична дезінфекція» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) - 1000 (одна тисяча) гривень моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - в і д м о в и т и.

Стягнути із Міського медично-виробничого підприємства «Профілактична дезінфекція» () на користь держави судовий збір у розмірі 1 174 (одна тисяча сто сімдесят чотири) гривні 25 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині щодо присудження виплати заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :