Ухвала

Іменем України

24 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Колодійчука В.М.,

УмновоїО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання додатків до договору недійсними за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 23 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 05 серпня 2008 року він уклав із публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» договір про надання відновлювальної кредитної лінії. Невід'ємною частиною вказаного договору є додаток № 2 від 05 березня 2008 року та додаток № 1 від 05 серпня 2008 року.

Посилаючись на те, що вказані додатки до кредитного договору не містять підпису уповноваженої особи банку, дати підписання та прямого посилання на кредитний договір, позивач просив визнати вказані додатки до кредитного договору недійсними.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 23 липня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що підстав для визнання додатків № 1 і № 2 до кредитного договору, укладеного між сторонами 05 серпня 2008 року, немає, оскільки вони відповідають закону і не порушують принцип свободи договору.

Отже позивач свої вимоги не довів, хоча це є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.М. Колодійчук

О.В.Умнова