МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
27.11.2015 року Справа № 370/2120/15-ц
Макарівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Устимчук М.Ю., при секретарі Гребінській Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарів справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції про звільнення майна з-під арешту, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі ТОВ ФК «Вектор Плюс», позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі-відповідач), третя особа: Відділ державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції про звільнення майна з-під арешту, а саме: домоволодіння, що знаходиться за адресою: Київська область, Макарівський район, вул. Воровського, 105. В обґрунтування позовних вимог позивач посилавсь на те, що 22.05.2007 р. року ОСОБА_1 (Позичальник) уклав з Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ВАТ «Сведбанк» та який в свою чергу має правонаступника ПАТ «Сведбанк», кредитний договір №2608/0507/88-009. За умовами договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а Позичальник зобовязувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. В забезпечення належного виконання зобовязання за Кредитним договором №2608/0507/88-009 від 22.05.2007 року був укладений Іпотечний договір № б/н від 22.05.2007 року. За умовами договору Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за Кредитним договором № б/н від 22.05.2007 року наступне нерухоме майно: домоволодіння під №105 за адресою Київська обл., Макарівський р-н., с. Колонщина вул. Воровського, б. 105. 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», (далі - правонаступник Позивача,) відповідно до Договору факторингу № 15 свої права вимоги за зобовязаннями Відповідача по кредитному договору. В подальшому, стало відомо, що на майно, яке є предметом іпотеки за Іпотечним договором №б/н від 22.05.2007 року, накладено арешт, а саме: арешт на вказаний вище будинок, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, 30251843 від 20.04.2012 року ВДВС Макарівського РУЮ, що порушує права Позивача, оскільки він має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна.
В судове засідання представник позивача не прибув, подав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, вказавши про підтримання позовних вимог, просив їх задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечив.
Відповідач у судове засідання не прибув, хоча повідомлений належним чином про розгляд справи, заяв, клопотань до суду не подавав, у звязку із чим суд ухвалив заочно розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.
Третя особа: Відділ державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції у судове засідання свого представника не направила, заперечень на позов суду не подала.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
22.05.2007 року ОСОБА_1 уклав з Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ВАТ «Сведбанк» та який в свою чергу має правонаступника ПАТ «Сведбанк», кредитний договір №2608/0507/88-009.
За умовами договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а Позичальник зобовязувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.
В забезпечення належного виконання зобовязання за Кредитним договором №2608/0507/88-009 від 22.05.2007 року було укладено Іпотечний договір № б/н від 22.05.2007 року.
За умовами договору Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за Кредитним договором № б/н від 22.05.2007 року наступне нерухоме майно: домоволодіння під №105 за адресою Київська обл., Макарівський р-н., с. Колонщина вул. Воровського, б. 105.
28.11.2012року ПАТ «Сведбанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», відповідно до Договору факторингу № 15 свої права вимоги за зобовязаннями Відповідача по вказаному кредитному договору.
Як вбачається з відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 30251843 від 20.04.2012 року ВДВС Макарівського РУЮ на нерухоме майно, а саме: домоволодіння під №105 за адресою Київська обл., Макарівський р-н., с. Колонщина вул. Воровського, накладено обтяження, що не дає позивачу право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна.
Згідно із ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - ЗУ «Про виконавче провадження»), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження»).
Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за підставами, передбаченими ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до яких у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
Системний аналіз зазначених положень Закону України «Про виконавче провадження» дає суду підстави для висновку, що безпосереднє зняття арешту з майна здійснюється за постановою державного виконавця, яка приймається на підставі відповідного рішення суду. Право зняття арешту з майна належить лише державному виконавцю того органу державної виконавчої служби, який цей арешт накладав.
У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач має пріоритет на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки перед іншими особами. З матеріалів справи вбачається також, наявна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором, яка підлягає стягненню на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс». Наявність арешту на належне відповідачу майно, що перебуває в іпотеці перешкоджає звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку передбаченому договором, реалізувати предмет іпотеки в позасудовому порядку за домовленістю сторін.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (ч. 8 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження»).
При реалізації цієї норми слід мати на увазі, що за положеннями ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобовязання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.
Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку»).
За змістом ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Відповідно до ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», пріоритет права іпотеко держателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Отже, звернення стягнення, на предмет іпотеки допускається за виконавчими документами для задоволення вимог іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.
Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно зі ст. 573 ЦК України, заставою може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому.
За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України, окремим видом застави є застава нерухомого майна (іпотека).
Згідно з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ч. 3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
У разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (ч. 1 ст. 589 ЦК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно пріоритетом, який визначається в порядку, встановленого цим Законом.
Статтею 14 вказаного Закону, встановлено, що якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованим обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.
Отже, зважаючи на черговість реєстрації обтяжень, Заявник як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим ЗУ «Про іпотеку», володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна.
За вимогами ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
На основі наявних доказів в матеріалах справи, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі.
Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 243,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 54, 60 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 3, 7, 9 Закону України «Про іпотеку», статтями 10, 11, 57, 60, 169, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.
Звільнити з - під арешту іпотечне майно, а саме: нерухоме майно: домоволодіння під №105 за адресою Київська обл., Макарівський р-н., с. Колонщина вул. Воровського, б. 105, який накладено на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 30251843 від 20.04.2012 року ВДВС Макарівського РУЮ.
Заочне рішення може бути переглянуто за заявами відповідачів судом, що його ухвалив, протягом десяти днів з моменту отримання його копії.
Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України.
Головуючий М.Ю. Устимчук