АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 вересня 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

РейнартІ.М.

за участю секретаря Бабака М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Кравець О.В., заінтересована особа - громадянин Турецької Республіки ОСОБА_5, за апеляційною скаргою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Кравець О.В. на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 8 травня 2015 року, -

ус т а н о в и в :

У березні 2015 року ПАТ «Кредит Європа Банк» звернулося до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Одеській обл. Кравець О.В.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 8 травня 2015 року вказану скаргу задоволено, визнано незаконною та скасовано постанову від 16 лютого 2015 року про повернення виконавчого листа № 2-6602/10, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 18 жовтня 2012 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Кредит Європа Банк» заборгованості разом із судовими витратами у розмірі 6 542 087,46 грн., та зобов'язано державного виконавця відновити виконавче провадження по виконанню вказаного виконавчого листа.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду у зв'язку з тим, що вона суперечить вимогам процесуального закону, та про постановлення нової про залишення скарги без задоволення.

Апелянт, зокрема, посилається на ту обставину, що в ході проведення виконавчих дій виконавцем було встановлено, що нерухоме майно боржника перебуває під арештом, оскільки записи про його обтяження станом на 16 лютого 2015 року є чинними.

____________________________________________________

Справа № 752/4052/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/10064/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Плахотнюк К.Г.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ «Кредит Європа Банк» - Кондрашин І.В. апеляційну скаргу просив відхилити, ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 8 травня 2015 року залишити без змін.

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Одеській обл. Кравець О.В. та ОСОБА_5, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Кредит Європа Банк» звернулося до суду зі скаргою, в якій просило визнати незаконною постанову державного виконавця від 16 лютого 2015 року про повернення виконавчого листа № 2-6602/10, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 18 жовтня 2012 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Кредит ЄвропаБанк» заборгованості разом із судовими витратами у розмірі 6 542 087,46 грн., та зобов'язано державного виконавця відновити виконавче провадження по виконанню вказаного виконавчого листа.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Кредит Європа Банк» є іпотекодержателем майна боржника, а саме нежитлових приміщень № 10,4, які розташовані в будинку АДРЕСА_1, а тому висновок державного виконавця Кравець О.В. про те, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення й заходи щодо розшуку майна боржника, виявилися безрезультатними, є таким, що не відповідає фактичним обставинам.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим з огляду на наступне.

Під час розгляду справи судом встановлено, що на виконанні у головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Одеській обл. Кравець О.В. з 29 березня 2013 року перебував виконавчий лист №2-6602/10, виданий 18 жовтня 2012 року Голосіївським районним судом м. Києва на виконання рішення суду від 3 грудня 2010 року щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Кредит Європа Банк» заборгованості за договором кредиту в сумі 816 839,13 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 6 540 267,46 грн., судових витрат по сплаті судового збору у сумі 1 700,00 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн., а всього 6 542 087,46 грн.

Постановою державного виконавця від 16 лютого 2015 року зазначений виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Правилами ч. 1 ст. 12 цього Закону передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

У ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець здійснює заходи необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до змісту договору іпотеки № 00009-ML-20/I, укладеного 27 грудня 2007 року між ЗАТ «Кредит ЄвропаБанк» та ОСОБА_5, предметом іпотеки є належні іпотекодавцю на праві власності нежилі приміщення № 10, 4 в будинку АДРЕСА_1, загальною площею 147, 1 кв.м. (а.с. 29-34).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що у ній відсутні посилання на закон, яким встановлено заборону щодо звернення стягнення на належне на праві власності боржнику ОСОБА_5 нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення

№ 10, 4 загальною площею 147,1 кв.м., які розташовані на АДРЕСА_1.

Зважаючи на викладене, враховуючи відсутність підстав для повернення виконавчого листа стягувачу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність визнання постанови державного виконавця від 16 лютого 2015 року та зобов'язання державного виконавця відновити виконавче провадження по виконанню вказаного виконавчого листа.

Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції розглянуто справу повно та всебічно, з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює.

Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Постановлена судом ухвала відповідає вимогам процесуального закону і не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому остання має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Кравець О.В. відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 8 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Г.М. Кирилюк

І.М.Рейнарт