Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарями Дурноп»яновою О.О.,Батченко Д.С.

за участі

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача Лавріна О.В., Сидоренко Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" про визнання кредитного договору недійсним ,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" про визнання кредитного договору недійсним. Свої вимоги мотивував тим, що 20 серпня 2008 року з Публічним акціонерним товариством "Банк Форум" укладений кредитний договір № 0435/08/01CLNv, згідно якого відповідач надав позивачу кредит у розмірі 9950000 доларів США грн. на строк до 20 серпня 2015 року з виплатою за користування коштами в розмірі 13,5 % річних. Додатком № 1 від 20 серпня 2008 року до Кредитного договору встановлено ліміти кредитування. Додатковим договором від 28 грудня 2009 року до Кредитного договору змінено умови Кредитного договору,зокрема, встановлено, що банк відкриває невідновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом в розмірі 2843614,60 доларів США. Додатком № 1 від 20 листопада 2010 року до Кредитного договору було змінено ліміти кредитування. Пунктом 7.3 Кредитного договору було передбачено,що Кредитний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов»язань. Вважає, що Кредитний договір є таким, що суперечить вимогам законодавства, а тому підлягає визнанню недійсним з таких підстав. Перед укладанням Кредитного договору банком не було надано попередньої інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, а в текст Кредитного договору,який є стандартним для усіх клієнтів, недобросовісно включено положення,що ознайомлений з умовами кредитування до укладання Кредитного договору. Ненадання банком необхідної інформації про кредитні умови кваліфікується також як нечесна підприємницька практика. Згідно ч.1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини,здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. В Кредитному договорі не вказано детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг,а також інших фінансових зобов»язань, як споживача. Також у Кредитному договорі відсутній графік платежів в розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом,вартості всіх супутніх послуг,а також інших фінансових зобов»язань,як споживача,за кожним платіжним періодом, відсутні умови про порядок зміни і припинення дії Кредитного договору. Пунктом 2.10 та п.7.4 Кредитного договору зазначено про сплату коштів за обслуговування кредиту в перший місяць кредитування в день отримання кредиту в розмірі 1% від суми кредиту та, що усі витрати, пов»язані з оформленням та виконанням Кредитного договору несе позивач. Пунктом 4.1 Кредитного договору за несвоєчасне повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову несплату процентів позивач повинен сплачувати неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 % за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Тобто фактично в Кредитному договору передбачена відповідальність у розмірі 73 % річних. Кредитний договір в цілому містить істотний дисбаланс прав та обов»язків між споживачем та банком. Просив про визнання кредитного договору недійсним.

Позивач у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Представництво інтересів здійснював ОСОБА_2

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснив, що строк позовної давності не пропущений, тому що про порушення прав споживача стало відомо 15 травня 2015 року.

Представник відповідача Лаврін О.В. позовні вимоги не визнав. Пояснив, що при підписанні договору позивач ознайомився та погодився з його умовами. Посилання позивача на відсутність інформації щодо умов кредитування спростовується особистим підписом на кожній сторінці кредитного договору. Твердження позивача, що в Кредитному договору передбачена відповідальність у розмірі 73 % річних не відповідає дійсності. Кредитним договором передбачена відповідальність за невиконання зобов»язань, але ця умова не застосовується відповідачем як кредитором. Вважає, що необхідно застосувати строк позовної давності з урахуванням того, що Кредитний договір укладено з позивачем 20 серпня 2008 року, позов до суду подано 15 травня 2015 року.

Представник відповідача Сидоренко Ю.А. позовні вимоги не визнала. Підтримала пояснення представника Лавріна О.В. Додатково пояснила, що позивачем здійснюється оплата за кредитним договором, що свідчить про прийняття умов Кредитного договору.

До суду надійшли письмові заперечення Публічного акціонерного товариства "Банк Форум", в яких,зокрема, зазначено, що сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов договору,зокрема щодо відсоткової ставки за кредитним договором, а також порядку сплати кредиту. При підписанні договору позивач ознайомився та погодився з його умовами. Посилання позивача на відсутність інформації щодо умов кредитування спростовується особистим підписом на кожній сторінці кредитного договору, відсутністю застережень та зауважень, що свідчить про згоду зі всіма його умовами. Згідно п.п.7 ст.7 Кредитного договору зазначено, що умови кредитування відповідно до п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» позичальником отримано до укладення цього Договору (а.с.35-37).

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.

20 серпня 2008 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Банк Форум" укладений кредитний договір № 0435/08/01CLNv, згідно якого відповідач надав позивачу кредит у розмірі 9950000 доларів США грн. на строк до 20 серпня 2015 року з виплатою за користування коштами в розмірі 13,5 % річних (а.с. 8-11,12-13).

Додатковим договором від 28 грудня 2009 року до Кредитного договору змінено умови Кредитного договору,зокрема, встановлено, що банк відкриває невідновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом в розмірі 2843614,60 доларів США (а.с.14,15-16).

10 листопада 2010 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Банк Форум" було укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору № 0435/08/01CLNv 20 серпня 2008 року (а.с. 17).

20 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_6 було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язався відповідати перед банком за виконання зобов'язань взятих на себе позичальником ОСОБА_5 (а.с. 45-48).

Підставою для визнання кредитного договору недійсним позивачем зазначено відсутність будь-якої необхідної інформації щодо кредиту, сукупної вартості кредиту, всіх умов кредитування та іншої інформації, як це передбачено Законом України «Про захист прав споживачів», що в свою чергу свідчить про нечесну підприємницьку практику. Також позивач посилався на порушення вимог ч.1 ст.6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", якими передбачено, що фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб'єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: назву документа; назву, адресу та реквізити суб'єкта господарювання; прізвище, ім'я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; найменування, місцезнаходження юридичної особи; найменування фінансової операції; розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; строк дії договору; порядок зміни і припинення дії договору; права та обов'язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; інші умови за згодою сторін; підписи сторін.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Оскільки відповідно до умов спірного кредитного договору банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що перед укладанням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача в письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема, мету для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий ; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов'язаних з одержанням кредиту та укладанням договору про надання споживчого кредиту; строк на який кредит може бути одержаний; варіанти повергнення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки запропонованих схем кредитування.

Згідно положень частин 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

У силу ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно п.п.7 ст.7 Кредитного договору зазначено, що умови кредитування відповідно до п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» позичальником отримано до укладення цього Договору.

У відповідності до вимог ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» оспорюваний кредитний договір містить суму кредиту, розмір відсоткової ставки, розмір щомісячного платежу та строк повернення грошових коштів.

Отже, сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов договору, зокрема щодо відсоткової ставки за кредитним договором у розмірі 13,5 % річних, а також порядку сплати кредиту, доказів того, що умови кредитного договору є несправедливими для позивача надано не було, оскільки при підписанні спірного договору позивач ознайомився та погодився з його умовами.

Крім того, посилання позивача на його непроінформованість щодо умов кредитування, спростовується особистим підписом на кожній сторінці кредитного договору, відсутністю застережень та зауважень, що свідчить про його згоду зі всіма його умовами.

Також не ґрунтуються на вимогах законодавства посилання представника позивача на те, що дії банку свідчать про нечесну підприємницьку практику з огляду на таке.

Згідно з вимогами частин 1, 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження здійснення банком нечесної підприємницької практики, тому зазначені посилання є безпідставними.

В п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз»яснено, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18 - 19 Закону України "Про захист прав споживачів".

Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При укладенні кредитного договору сторонами додержано вимог, необхідних для чинності цього правочину і передбачених Цивільним кодексом України та Законом України "Про захист прав споживачів".

За вказаних обставин відсутні підстави для визнання недійсним кредитного договору № № 0435/08/01CLNv від 20 серпня 2008 року. Тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Представником відповідача надана заява про застосування строків позовної давності з урахуванням того, що Кредитний договір укладено з позивачем 20 серпня 2008 року, позов до суду подано 15 травня 2015 року.

Не підлягають застосуванню строки позовної давності як підстава для відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Правові наслідки спливу строку позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж при розгляді справи буде встановлено, що у позивача немає суб'єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення строку позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

Судом встановлено, що право позивача не порушено та відмовив йому в задоволені позову по суті вимог, тому відмова у позові за спливом строку позовної давності не грyнтується на законі.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись Законом України "Про захист прав споживачів", Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", ст.ст. 203, ч.1 ст.215, ст.216, ст.236, ч. 1 ст. 626,ст. 627,ч.1 ст.628, ст. 652, ч. 1 ст. 1054 ЦК України, п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" про визнання кредитного договору недійсним відмовити.

Повний текст рішення виготовлений 11 серпня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд м.Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Є.Арапіна