У х в а л а

іменем україни

21 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанк Росії», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Національний банк України, про стягнення коштів за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанк Росії», поданою його представником Ліпською Оленою Віталіївною, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 5 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який згодом уточнив, і остаточно просив визнати відмову ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» в поверненні йому готівкових коштів в іноземній валюті в сумі 349 930,62 доларів США незаконною і зобов'язати ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» видати йому з його поточного рахунку готівкою одноразовою операцією через касу банку відповідно до договору від 13 травня 2013 року про відкриття депозитного рахунку (вклад «Традиційний») в рамках договору щодо банківського обслуговування договору від 29 квітня 2013 року про відкриття вкладного рахунку (вклад «Ощадний») в рамках договору щодо банківського обслуговування та договору банківського мультивалютного рахунку від 21 листопада 2011 року у валюті, в якій укладено договір від 13 травня 2013 року та договір від 29 квітня 2013 року суму вкладу і нарахованих відсотків в розмірі 349 930,62 доларів США, що еквівалентно 4 531 601,53 грн за офіційним курсом Національного банку України станом на 3 листопада 2014 року.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що між ним та ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» укладений договір про відкриття депозитного рахунку (вклад «Традиційний») в рамках договору щодо банківського обслуговування від 13 травня 2013 року, за умовами якого банк прийняв на депозитний рахунок 325 000 доларів США, термін повернення вкладу - 15 травня 2014 року, процентна ставка за вкладом - 7,65% річних. Бажаючи отримати 15 травня 2014 року всі належні йому кошти в повному обсязі в іноземній валюті готівкою через касу, він своєчасно повідомив про це банк, однак кошти виплачені не були з посиланням на п. 5 постанови правління Національного банку України «Про врегулювання діяльності фінансових установ і проведення валютних операцій» від 29 квітня 2014 року № 245.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 5 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» видати ОСОБА_1 з його поточного рахунку суму вкладу і нарахованих відсотків в розмірі 349 930,62 доларів США, що еквівалентно 4 531 601,53 грн за офіційним курсом Національного банку України станом на 3 листопада 2014 року у порядку встановленому законодавством України та нормативно-правовими актами.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 5 листопада 2014 року змінено.

Виключено з резолютивної частини рішення суду першої інстанції вказівку про еквівалент суми, яка підлягає стягненню, з урахуванням офіційного курсу Національного банку України станом на 3 листопада 2014 року.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 5 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого в частині, що не змінена, погодився й апеляційний суд, керувався ст. ст. 6, 56 Закону України «Про Національний банк України», ст. ст. 509, 526, ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 612, ч. ч. 1-3 ст. 1058 ЦК України та обґрунтовано виходив з того, що неповернення позивачу за його вимогою після закінчення строку розміщення вкладу коштів, що прийняті банком за договором про відкриття депозитного рахунку, є порушенням ст. 526 ЦК України.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 5 листопада 2014 року, у частині, яка не змінена апеляційною інстанцією, та рішення апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанк Росії», подану його представником Ліпською Оленою Віталіївною, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 5 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: В.П.Гончар Д.О.Остапчук