Справа № 204/780/15-ц
Провадження № 2/204/960/15 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2015 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь суму збитків в розмірі 180000 доларів США, що в еквіваленті складає 3238200,00 грн., суму моральної шкоди в розмірі 100000 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що між ним та третіми особами були укладені договори комісії, відповідно до умов яких ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надали позивачу доручення, в їхніх інтересах і за їхній власний рахунок, але від його імені, укласти з третіми особами договори про придбання автомобілів: марки MERCEDES-BENZ 200, 2003 року випуску, за ціною 40000 доларів США, та марки MERCEDES-BENZ GL-450, 2007 року випуску, за ціною 80000 доларів США, за умовами яких придбані автомобілі є спільною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у рівних частках по 1/2. Пунктами 1.2. договорів комісії встановлено, що вищевказані автомобілі позивач повинен був передати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у 10 денний термін з моменту отримання від них письмової вимоги. На виконання умов договорів комісії позивачем були придбані у власність вищевказані автомобілі та він зареєстрував на них право власності в органах ДАІ на своє імя. Таким чином, позивач був титульним власником цих автомобілів. Враховуючи, що починаючи з 1999 року він перебував у близьких стосунках з ОСОБА_4 та вважав її своєю близькою людиною та безмежно їй довіряв, тому надав її змогу вільно користуватися вищезазначеними спірними автомобілями. Весь час відповідачка вільно користуватися автомобілями та, пізніше, йому стало відомо про той факт, що коли він поїхав у відрядження відповідачка разом з ОСОБА_7, з останнім позивач був знайомий з 2004 році, підробивши його підпис на Біржових договорах купівлі-продажу транспортних засобів переоформили на відповідачку вказані автомобіл. Про їхнє шахрайство він навіть не підозрював, а коли дізнався про їхню аферу то ОСОБА_4 благала, щоб він не чого не робив, нікого не наказував, що всі ці дії вона робили з метою лише піклування за нього, оскільки у той час, коли він їздив у відрядження, до нього приїздили кредитори з погрозами і вона діючи в його інтересах, разом з ОСОБА_8, все це зробила, і у будь - якій час вона усе переоформити на нього без питань. Позивач звертався до неї з проханням всі автомобілі повернути та переоформити на його імя, однак позитивного вирішення питання так і не було досягнуто. Оскільки позивач не підписував договорів про відчуження автомобілів, волевиявлення на вчинення таких договорів не виявляв, йому не було відомо про їх існування, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 203 ЦК України та є підставою для визнання таких договорів недійсними. До того ж, на підставі раніше укладених між ним та третіми особами Договорів комісії, 07 квітня 2014 останні звернулися до нього з вимогою про передачу їм вказаних автомобілів. Однак, враховуючи вищезазначені обставини, він не має змоги виконати умови договорів комісії, внаслідок протиправних дій відповідачки та наслідком неможливості виконання цих договорів, стала вимога ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про повернення на їх користь суми грошових коштів з штрафом за невиконання зобовязання з вини позивача, які позивач сплатив останнім при підписанні додаткових угод. На даний час в Красногвардійському районному суді м. Дніпропетровська розглядається цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання Біржових договорів купівлі-продажу вказаних автомобілів недійсними. Таким чином, внаслідок протиправних дій відповідачки, позивач поніс збитки в розмірі 180000 доларів США, що в еквіваленті складає 3238200,00 грн. Крім того, внаслідок порушення його прав, відповідачка спричинила позивачу моральну шкоду, яка полягає в тому, що незаконні дії відповідачки щодо відчуження його рухомого майна привели до того, що він весь цей час хвилюється, нервує та дуже часто хворів. Свої моральні страждання позивач оцінив в розмірі 100000 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги позивача та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві.

Представник відповідачки ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача та просив відмовити йому в повному обсязі. При цьому, вказав, що в 2009 році позивач намагався обдурити своїх кредиторів, не повертав борг і хотів показати, що немає зареєстрованого на ньому майна. На той час вони з відповідачкою вже декілька років тісно спілкувалися, і навіть мали двох спільних дітей, але не жили разом і не вважали себе однією сімєю, оскільки позивач був одружений на іншій людині. Однак, відповідачка безмежно довіряла позивачу. Отже, щоб перевести свою власність в гроші, він продав їй декілька обєктів нерухомості та зазначені у позові автомобілі у тому числі MERCEDES-BENZ GL-450 за 20000 доларів США. Вона не намагалась допомогти позивачу у питанні обдурення свої кредиторів, уклавши з ним фіктивні правочини, а здійснила реальну купівлю майна, оскільки на той час мала вільні кошти та була готова придбати його. Вони домовились, що оформлення автомобілів буде проведене за рахунок позивача. Через деякий час, позивач передав відповідачці документи на автомобіль, а в обмін на них отримав кошти в розмірі 20000 доларів США. Чи підписував позивач та представник договори купівлі-продажу, оформлені на біржі чи ні, відповідачці не відомо, однак жодних претензій з приводу продажу автомобілів у позивача не виникало. Позивач, таким чином, намагається помститись відповідачці, оскільки він претендує і на інше її майно, що повязане із наявними між ними неприязними стосунками. 25 травня 2012 року позивач намагався викупити у неї вказаний вище автомобіль, повернувши їй передані за нього у 2009 році 20000 доларів США, але так і не зробив цього. Замість купівлі автомобіля позивач викрав його у неї, і станом на 2015 рік автомобіль знаходився у нього в безпосередньому володінні. Усі спроби вирішити питання щодо повернення їй автомобіля або грошей за нього у звязку із корупційними звязками позивача виявились безрезультатними. На сьогодні справа відносно шахрайських дій позивача так і перебуває у провадженні міліції, але яких-небудь результатів немає. Крім того, позивач у червні 2015 року підробив довіреність на продаж автомобіля MERCEDES-BENZ GL-450 та продав його невідомій особі. Зазначене свідчить не про нанесення відповідачкою шкоди, а про необхідність відшкодування їй шкоди у звязку із втратою автомобілю. Щодо MERCEDES-BENZ 200, то вказаний автомобіль був придбаний відповідачкою у позивача 13 лютого 2008 року. Але, як водилось у ті часи, ніхто переоформленням автомобілів при їх продажу не займався і, як правило, продавець видавав на імя покупця довіреність на право розпорядження автомобілем, що і здійснив Макаров. Ні про які договори комісії при продажу автомобіля позивач їй не повідомляв. Зазначив, що позивач нібито заплатив третім особам 180000 доларів США в якості повернення суми невиконаного зобовязання та штрафів, але жодного доказу цього факту немає. Крім того, оскільки на сьогодні немає рішення суду, яким було би визнано недійсним правочини з приводу купівлі відповідачкою автомобілів, вказаних у позові, підстав для стягнення з неї будь-якої шкоди у звязку із недійсністю правочинів немає.

Треті особи в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причину своєї неявки суду не повідомили.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають по наступним підставам.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 належали на праві власності автомобілі: марки MERCEDES-BENZ GL-450, 2007 року випуску, кузов - 4JGBF71E08A336291, колір - сірий, державний номерний знак НОМЕР_1, та марки MERCEDES-BENZ 200, 2003 року випуску, колір - срібна перлина, шасі - WDB2110421А84834, державний номерний знак НОМЕР_2.

В подальшому, на підставі Біржового договору купівлі-продажу транспортного засобу № 180444/04.04 від 25.09.2009 року, укладеного на товарній біржі «Альянц», ОСОБА_4 стала власником автомобіля марки MERCEDES-BENZ 200, 2003 року випуску, колір - срібна перлина, шасі - WDB2110421А84834, державний номерний знак НОМЕР_2, а на підставі Біржового договору купівлі-продажу транспортного засобу № 180445/04-04 від 25.09.2009 року, укладеного на товарній біржі «Альянц», ОСОБА_4 стала власником автомобіля марки MERCEDES-BENZ GL-450, 2007 року випуску, кузов - 4JGBF71E08A336291, колір - сірий, державний номерний знак НОМЕР_1.

Вищевказані обставини визнавалися та не заперечувалися сторонами у справі, а тому, дані обставини не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

При цьому, позивач в своєму позові вказав, що підписи від його імені у вищевказаних Біржових договорах купівлі-продажу транспортного засобу № 180444/04.04 та № № 180445/04-04 від 25.09.2009 року підроблені, він цих договорів не підписував, а вищевказані автомобілі взагалі були придбані ним на кошти третіх осіб у справі - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яким ці автомобілі й належали. Також, зазначив, що у звязку з протиправною поведінкою відповідачки, він мусив відшкодувати на користь третіх осіб суму у розмірі 180000 доларів США, що в еквіваленті складає 3238200,00 грн.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження своїх вимог позивач надав копії наступних договорів: Договору комісії від 15.04.2004 року та Договору комісії від 04.10.2007 року, укладених між ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відповідно до умов яких ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надали позивачу доручення, в їхніх інтересах і за їхній власний рахунок, але від його імені, укласти з третіми особами договори про придбання автомобілів: марки MERCEDES-BENZ 200, 2003 року випуску, за ціною 40000 доларів США, та марки MERCEDES-BENZ GL-450, 2007 року випуску, за ціною 80000 доларів США, за умовами яких придбані автомобілі є спільною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у рівних частках по 1/2 (а.с.84-85,93).

Згідно ст. 1011 ЦК України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

ОСОБА_4 стала власником автомобілів марки MERCEDES-BENZ 200 та марки MERCEDES-BENZ GL-450 на підставі Біржових договорів купівлі-продажу транспортного засобу № 180444/04.04 від 25.09.2009 року та № 180445/04-04 від 25.09.2009 року, укладених на товарній біржі «Альянц». Станом на дату ухвалення судом даного рішення, вищевказані Біржові договори купівлі-продажу транспортного засобу № 180444/04.04 від 25.09.2009 року та № 180445/04-04 від 25.09.2009 року, укладені на товарній біржі «Альянц», не були визнані недійсними, частково недійсними або нікчемними, а доказів іншого суду не надано.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не зявлялися, вимог до позивача з 2007 року по 2014 рік не предявляли з приводу невиконання договору комісії. Вимоги, які знаходяться в матеріалах справи (а.с.87-92), поштою не направлялися, яким чином вони зявилися у позивача не вказано. Крім того, з урахуванням наданих пояснень та матеріалів справи (а.с.70-73) вбачається наявність заборгованості перед третіми особами, у звязку з чим, суд ставиться критично до тверджень позивача, що він сплатив третім особам по справі значну суму коштів (а.с.86). Доказів щодо наявності у нього такої суми суду не надано.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.

Оскільки позивачу відмовлено в задоволенні його позовних вимог, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів на його користь судових витрат, задоволенню також не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 203, 209, 216, 316, 640 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 64, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова