Провадження №22-ц/784/1606/15 Головуючий в суді 1 інстанції - ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

7 липня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Довжук Т.С., Коломієць В.В.,

при секретарі судового засідання - Богуславській О.М.,

за участю позивачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4»

на заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2015 року у справі за

позовом

ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4» про стягнення коштів за договором банківського вкладу,

встановила:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4» (далі - ОСОБА_4) про стягнення коштів за договорами банківського вкладу.

В обгрунтування позову позивачка вказувала, що 18 листопада 2013 року між нею та відповідачем укладено договір строкового банківського вкладу «Новорічний подарунок «Тринадцяти місячний» № 680014/2013 в іноземній валюті в сумі 20 537 дол. США строком на 13 місяців з виплатою 9,5 % річних до 30 грудня 2013 року, а після цієї дати і до закінчення договору по 10,25 % річних.

Відповідно до п.1.8 умов договору здійснено поповнення банківського вкладу: в день укладення внесене ще 200 дол. США, а також 22 січня 2014 року - 1000 дол. США, тому загальна сума вкладу становила 21 737 дол. США.

18 грудня 2014 року закінчувався строк договору, а 9 грудня 2014 року вона звернулася до відповідача із заявою про повернення вкладу в повному обсязі по закінченню договору, проте їй було відмовлено з посиланням на введенням Тимчасової адміністрації.

Посилаючись на викладені обставини, позивачка просила стягнути з відповідача 23 936,40 дол. США, що еквівалентно 379 391,94 грн. ( по офіційному курсу НБУ станом на 22 грудня 2014 року 1 дол. США = 15,85 грн.), із яких:

-21 737 дол. США (еквівалентно 325 511,45 грн.) - неповернутий вклад;

-523,27 дол. США (еквівалентно 8 293,82 грн.) - неодержані капіталізовані проценти ;

-1 676,11 дол. США ( еквівалентно 26 566,34 грн.) - несплачені і не капіталізовані проценти;

- 3% річних в сумі 777,93 дол. США (еквівалентно 12 330,19 грн.) за прострочення виконання договору;

- 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої невиконанням зобовязання.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з відповідача на її користь 23 936,40 дол. США, що еквівалентно 377 505,75 грн., за договором строкового банківського вкладу «Новорічний подарунок «Тринадцяти місячний» № 680014/2013 від 18 листопада 2013 року, а також 3 % річних за несвоєчасне виконання зобовязання в сумі 53,12 дол. США, що еквівалентно 837,75 грн. Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою того ж суду від 6 квітня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви Банку про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині задоволених позовних вимог, просив його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обовязки відповідно до договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із ч.1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

За змістом ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу, незалежно від його виду, банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 18 листопада 2013 року між позивачкою та Банком укладено договір строкового банківського вкладу «Новорічний подарунок «Тринадцяти місячний» № 680014/2013 в іноземній валюті в сумі 20 537 дол. США строком на 13 місяців з виплатою 9,5 % річних до 30 грудня 2013 року, а після цієї дати і до закінчення договору по 10,25 % річних. Вкладний рахунок № 0711.

Відповідно до п.1.8 умов договору здійснено поповнення банківського вкладу: в день укладення внесене ще 200 дол. США, а також 22 січня 2014 року - 1000 дол. США, тому загальна сума вкладу становила 21 737 дол. США.

Умовами договору (п. 1.2 ) передбачено, що ОСОБА_4 також відкриває на імя вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» № 1968 (рахунок - кореспондент), куди перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченню строку його дії. Нараховані проценти за збереження вкладу з капіталізацією процентів банк перераховує на рахунок.

18 грудня 2014 року закінчувався строк договору, а 9 грудня 2014 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про повернення вкладу в повному обсязі по закінченню договору, проте їй було відмовлено з посиланням на введенням Тимчасової адміністрації.

З 24 листопада 2014 року у Банку введена Тимчасова адміністрація, яка продовжена до 20 березня 2015 року включно (а.с. 28-31).

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, станом на час звернення до суду та на час розгляду справи вклад та проценти позивачці не повернуті.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що заборгованість Банку перед позивачкою підтверджується випискою Банку (а.с. 7), а тому стягнув вказану заборгованість, зазначивши її еквівалент в національній валюті за курсом НБУ станом на 14 січня 2015 року: 100 дол. США = 1 577,12 грн.

Зокрема, заборгованість станом на 18 грудня 2014 року становила 23 936,40 дол. США, що еквівалентно 377 505,75 грн., із яких:

- 21 737 дол. США - сума вкладу;

-523,27 дол. США капіталізовані проценти;

-1 676,11 дол. США - не капіталізовані проценти.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, стягнув на користь позивачки 3 % річних в сумі 53,12 дол. США, що еквівалентно 837,75 грн. за прострочення грошового зобовязання ( 23 936,40 дол. х 3 %: 365 х 27днів) за період з 19 грудня 2014 року по 14 січня 2015 року (27 днів).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилався на те, що після винесення судом рішення проведені наступні виплати:

- 16 лютого 2015 року проценти за вкладом в розмірі 1 676,24 дол. США перераховані позивачці на вкладний рахунок кореспондент за вкладом на вимогу «Для виплат» № 1968;

- 4 березня 2015 року з її вкладного рахунку № 0711 Банком - агентом виплачено позивачці 1 528,48 дол. США.

Відповідач вказував, що станом на 22 травня 2015 року вихідний залишок на вкладному рахунку позивачки № 0711 становить 10 731,81 дол. США, а на рахунку № 26 09 (облік процентів) 167,18 дол. США.

Зазначені доводи не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а апеляційний суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що з 24 листопада 2014 року у Банку запроваджена процедура тимчасової адміністрації, а з 20 березня 2015 року розпочата процедура ліквідації та відшкодування проводиться Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, не має правового значення для вирішення цього спору, оскільки стосується порядку виконання рішення.

З урахуванням викладеного, колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4» відхилити, а заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: