Справа № 755/7732/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.,

при секретарі - Неділько Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Києві, цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, Державний історико-меморіальний Лук'янівський заповідник, ОСОБА_2, про встановлення факту реєстрації смерті, -

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду м. Києва звернулась заявник ОСОБА_1 із заявою, в якій просить суд встановити факт реєстрації смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого у 1939 році в м. Києві.

Заявлені вимоги заявник мотивує тим, що вона є правнучкою ОСОБА_3. Згідно довідки Державного історико-меморіального Лук'янівського заповідника за №2 від 07 квітня 2015 року, на території заповідника за даними інвентаризації поховань зафіксоване поховання ОСОБА_3, 1939 року смерті. На могилі було встановлено металевий хрест та визначені роки народження та смерті (1881 - 1939). Реєстраційні книги Лук'янівського цивільного кладовища за 1939 рік не збереглися після німецько-фашистської окупації Києва під час Великої Вітчизняної війни, тому факт смерті прадіда заявника також не виявлено в органах реєстрації актів цивільного стану. Оскільки захоронення поруч з могилою дозволяється тільки при наявності свідоцтва про смерть раніше похованого власного родича, заявник звернулась до Відділу державної РАЦС Дніпровського РУЮ у м. Києві. На звернення заявника щодо можливості поновлення втраченого свідоцтва про смерть прадіда, заявникові було відмовлено, оскільки поновлення такого свідоцтва є неможливим через часткову втрату актових записів цивільного стану, складених на території м. Києва з 1937 по 1944 роки. Тому заявник вимушена звернутися з даною заявою до суду.

В судовому засіданні заявник в повному обсязі підтримала вимоги заяви з викладених у ній підстав та додатково пояснила, що документи про поховання та про реєстрацію смерті її прадіда ОСОБА_3 в архівах не збереглися. Поховання на Лук'янівському цивільному кладовищі здійснювались на підставі документів, що підтверджують смерть особи. Встановлення даного факту необхідно для реєстрації місця поховання з метою можливого підпоховання.

Представник заінтересованої особи ВДРАЦС Дніпровського РУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань до суду не подавав.

Представник заінтересованої особи Державний історико-меморіальний Лук'янівський заповідник в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи без участі представника, в якій зазначив, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 01.08.2005 року №1400 Державний історико-меморіальний Лукянівський заповідник відкритий для повторних поховань (поховання труни в родинну могилу). Відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про поховання та похорону справу», підпоховання в родинну могилу здійснюється користувачем місця поховання (користувачем місця родинного поховання), або за наданим ним дозволом. Користувачем місця поховання (місця родинного поховання) є особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене ст. 25 цього Закону. Для здійснення підпоховання в родинну могилу, розташовану на території Державного історико-меморіального Лук'янівського заповідника необхідно надати оригінал свідоцтва про смерть чи свідоцтва про поховання першого похованого, або повторне свідоцтво про смерть. У заявниці ОСОБА_1 відсутнє свідоцтво про смерть її прадіда ОСОБА_3, 1939 р.см., тому вона на даний час, не може бути визнана користувачем місця поховання (місця родинного поховання) її прадіда та здійснювати дії передбачені Законом України «Про поховання та похоронну справу». Реєстраційні книги поховань та перепоховань Лук'янівського цивільного кладовища (нині Державного історико-меморіального Лук'янівського заповідника) до 1942 року не збереглися (були знищені в роки Другої Світової війни), збережені Книги реєстрації поховань за 1942 - 1962 роки, як Книги особливого обліку, зберігаються безпосередньо в Заповіднику та за час існування кладовища на зберігання до інших установ не передавались.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності в якій зазначила, що вона є правнучкою ОСОБА_3 та рідною сестрою заявниці. Про місце поховання ОСОБА_3 на ділянці 22, ряд 3-а, місце 31 та території Державного історико-меморіального Лук'янівського заповідника відомо від матері - ОСОБА_4. Проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечує.

Суд, вислухавши пояснення заявника, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, встановив наступне.

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту реєстрації смерті, що передбачено ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у зв'язку з тим, що не зберігся актовий запис про реєстрацію смерті її прадіда ОСОБА_3. Встановлення факту необхідно для реєстрації місця поховання з метою подальшого підпоховання.

Відповідно до архівної довідки Центрального державного історичного архіву України №02-866 від 10.07.2014 року, в метричній книзі Хрестовоздвиженской церкви на Подолі в м. Києві за 1905 рік виявлено запис про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_5 такого змісту: «№56. 18 вересня 1905 року обвінчані першим шлюбом київський міщанин ОСОБА_3, 24 років, та дівиця, селянка Чернігівської губернії Городнянського повіту Дроздовицької волості села Хоробич ОСОБА_5, 18 років, обоє православні.» (а.с. 12)

Відповідно до архівної довідки Центрального державного історичного архіву України №02-568 від 14.05.2014 року, в метричній книзі Хрестовоздвиженской церкви на Подолі в м. Києві за 1912 рік виявлено запис про народження ОСОБА_6 такого змісту: «№205. ОСОБА_17. Родился ІНФОРМАЦІЯ_3 года. Родители: киевский мещанин ОСОБА_3 и его законная жена ОСОБА_5, оба православные.» (а.с. 11)

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народився ОСОБА_8, батько - ОСОБА_9, мати - ОСОБА_10. (а.с.10)

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 року народилась ОСОБА_1, батько - ОСОБА_8, мати - ОСОБА_4. (а.с. 8)

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 року був укладений шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_1. Після укладення шлюбу ОСОБА_1 присвоєно прізвище ОСОБА_1. (а.с. 9)

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року, про що у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зроблений актовий запис №1404 (а.с.18).

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року, про що у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві зроблений актовий запис №3985 (а.с.17).

Згідно відповіді сектору з архівної роботи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві від 29.05.2014 року №271/05-06-01-58б, в ході проведеної перевірки за наявними довідково-пошуковим матеріалом, актового запису про реєстрацію смерті ОСОБА_3 по м. Києву не виявлено. Перевірку було проведено з 01.01.1939 року по 31.12.1939 року по первинним та по поновленим актовим записам. (а.с.13)

Згідно відповіді сектору з архівної роботи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві від 30.07.2014 року №340/05-06-01-58б, в ході проведеної перевірки за наявними довідково-пошуковим матеріалом, актового запису про реєстрацію смерті ОСОБА_3 по м. Києву не виявлено. Перевірку було проведено з 01.01.1938 року по 31.12.1938 року по первинним та по поновленим актовим записам. Актові записи цивільного стану складені на території Києва з 1937 року по 1944 рік зберігалися частково. (а.с.14)

Згідно відповіді сектору з архівної роботи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві від 29.05.2014 року №271/05-06-01-58б, в ході проведеної перевірки за наявними довідково-пошуковим матеріалом, актового запису про реєстрацію смерті ОСОБА_3 по м. Києву не виявлено. Перевірку було проведено з 01.01.1939 року по 31.12.1939 року по первинним та по поновленим актовим записам. Актові записи цивільного стану складені на території Києва з 1937 року по 1944 рік зберігалися частково. (а.с.31)

Відповідно до довідки Державного історико-меморіального Лук'янівського заповідника №2 від 07.04.2015 року, на території останнього, на дільниці 22, ряд 3-а, місце 31, за даними інвентаризації поховань Лукянівського цивільного кладовища 1991-1992 р., зафіксоване поховання ОСОБА_3, 1939 р. см. Місце поховання впорядковане, на могилі встановлено металевий хрест. (а.с.16)

На звернення заявника ОСОБА_1 Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві надав відповідь за №78/04.6-64 від 07.04.2015 року, якою заявникові повідомлено, що підстав для поновлення актового запису про смерть прадіда ОСОБА_3 не вбачається, оскільки така процедура відбувається виключно за наявності актового запису, який був раніше складений в органах реєстрації актів цивільного стану, його копії, засвідченої нотаріально або на підставі рішення суду. (а.с.33)

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду проказала, що вона є матір'ю заявника. ОСОБА_15 був дідом першого чоловіка свідка. Про смерть та поховання останнього свідку відомо від свекрові. ОСОБА_15 був підпохований на Лук'янівському кладовищі до свого онука - ОСОБА_16, який помер у дитинстві у 1937 році. Свідок впевнений, що в родині батьків чоловіка були всі необхідні документи для поховання ОСОБА_3 На час смерті останнього та по 1942 рік їх родина проживала в АДРЕСА_1, до того час, як під час окупації Києва їх примусово виселили та родині довелось залишити помешкання разом з усіма речами та документами. Тому не зберігся й документ, що посвідчував смерть ОСОБА_3

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 10, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суди можуть встановлювати, серед іншого, факти реєстрації смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис і відмовлено у його відновленні. При цьому встановлення факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті, яке полягає у з'ясуванні обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану.

Таким чином, аналізуючи наведене, надані суду письмові докази в їх сукупності, враховуючи фактичні дані, які в них містяться, показання свідка, обставини, встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заявником надано достатньо доказів для встановлення факту реєстрації смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого у 1939 році в м. Києві. При цьому суд, серед іншого враховує, що в судовому засіданні беззаперечно встановлена обставина наявності поховання ОСОБА_3, 1939 року смерті, на території Державного історико-меморіального Лук'янівського заповідника, на дільниці 22, ряд 3-а, місце 31, яке могло бути здійснено лише за умови надання документів, що посвідчували смерть ОСОБА_3

Також суд враховує, що родиною ОСОБА_3 документи, що посвідчували смерть останнього були втрачені під час Другої Світової війни та окупації м. Києва, а в Секторі з архівної роботи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві актові записи цивільного стану складені на території Києва з 1937 року по 1944 рік зберігалися частково, внаслідок чого актового запису про реєстрацію смерті ОСОБА_3 по м. Києву не виявлено. А також суд враховує, що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві відмовлено в поновленні актового запису про смерть прадіда ОСОБА_3, оскільки така процедура відбувається за наявності актового запису, який в даному випадку не зберігся.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 довела факт реєстрації смерті ОСОБА_3, немає можливості відновити актовий запис про смерть останнього, спір про право під час розгляду справи не виявлений, суд вбачає передбачені законом підстави для задоволення вимог заявника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 57-60, 179, 197, 208, 209, 212-215, 218, 234, 256 ЦПУ України, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, Державний історико-меморіальний Лук'янівський заповідник, ОСОБА_2, про встановлення факту реєстрації смерті - задовольнити.

Встановити факт реєстрації смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого у 1939 році.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі через Дніпровський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: