РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6762/15-ц

пр. № 2/759/3653/15

24 вересня 2015 року Святошинський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді - Борденюка В.В.,

при секретарі - Трегубенку М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, просив суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні ним квартирою за адресою: АДРЕСА_1, вселити його у вказану квартиру та зобов'язати відповідача передати йому ключі від вхідних дверей у квартиру.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до рішення Апеляційного суду міста Києва від 05 лютого 2015 року у порядку поділу спільного майна подружжя було визнано за сторонами право власності на квартиру АДРЕСА_1, а саме по ? частини. Однак позивач фактично позбавлений прав власника та не може здійснити доступ у квартиру, з огляду на неправомірну поведінку відповідача і відмовляється пускати позивача у квартиру.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи із наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідно до рішення Апеляційного суду міста Києва від 05.02.2015 року у порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по ? частини квартири АДРЕСА_1.

Відповідно частини 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.3 ст.319 ЦК України).

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Позивач посилається на те, що надати ключі від вхідних дверей відмовляється. Зараз у квартирі проживає відповідач. Не зважаючи на те, що позивач є співвласником квартири, його туди не впускають.

Згідно ст. 155 ЖК Української РСР жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Представник відповідача, у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що його довіритель не вчиняє будь-яких протиправних дій відносно позивача. Вказував, що у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач перешкоджає ОСОБА_1 у доступі до квартири.

Водночас, за висновком з ДІМ Святошинського РУ ГУ МВС України в місті Києві від 26.12.2013 року, у якому вказано, що ОСОБА_2 не відкривала дверей спірної квартири ОСОБА_1.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Такий захист може бути здійснений шляхом припинення дії, яка порушує право.

Викладене свідчить про наявність підстав для судового захисту прав позивача на проживання у вказаній квартирі, що зумовлює необхідність задоволення даного позову.

Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати, а саме - судовий збір в розмірі 243,60 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 223, 224, 226 ЦПК України, ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 386 ЦК України, ст.155 ЖК Української РСР, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 (двісті сорок три) грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: