Ухвала

іменем україни

02 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Євтушенко О.І., Кафідової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 25 листопада 2014 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 3 тис. доларів США, що еквівалентно 47 700 грн та винагороду за користування грошовими коштами у розмірі 500 доларів США, що еквівалентно 7 950 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 24 березня 2015 року зазначене судове рішення змінено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості у розмірі 3 тис. доларів США, що станом на 14 листопада 2014 року за курсом НБУ становить 46 230 грн, винагороду за користування грошовими коштами у розмірі 500 доларів США, що станом на 14 листопада 2014 року за курсом НБУ становить 7 705 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на судові рішення, до якої приєдналася ОСОБА_3, в якій просить ухвалені у справі рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом установлено, що 28 грудня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 5 тис. доларів США зі сплатою винагороди за користування грошовими коштами у розмірі 500 доларів США терміном до 01 липня 2010 року.

15 січня 2010 року ОСОБА_2 повернув ОСОБА_1 частину боргу у розмірі 2 тис. доларів США, а іншу частину обіцяв повернути до 01 липня 2010 року, проте не повернув.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 належним чином свої зобов'язання за договором позики не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 3 500 доларів США.

Апеляційний суд, ухвалюючи рішення, зазначав, що суд помилково застосував для розрахунку суми заборгованості курс ПАТ КБ «ПриватБанк», який не можна вважати офіційним курсом, у зв'язку з чим змінив рішення в частині розрахунку заборгованості за договором позики.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права; наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, до якої приєдналася ОСОБА_3, відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 24 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П. Євграфова

судді: О.І. Євтушенко

О.В. Кафідова