Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №2-1290/11
Провадження №22ц/778/4047/15 Головуючий у 1 інстанції: Наумова І.Й.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого судді: Стрелець Л.Г.

суддів: Гончар М.С.

Каракуші К.В.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 травня 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, треті особи приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Грибанова Ольга Віталіївна, відділ громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Комунарського РВ ЗМУ УМВС України про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2010 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотек, посилаючись на те що ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 03 серпня 2006 року був укладений Кредитний договір №ZPS0GK50080379 згідно якого, ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 61 890 доларів США зі сплатою 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03.08.2021 року. ОСОБА_2 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим, станом на 07.10.2010 року вона має заборгованість перед Банком у розмірі 67 401,53 доларів США (533 078,70 грн.), яка складається з наступного: 50 404,12 доларів США (398 646,19 грн.) -заборгованість за кредитом; 10 160,03 доларів США (80 355,68 грн.) -заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 154,60 доларів США (17 040,73 грн.) -заборгованість по комісії за користування кредитом; 4 682,78 доларів США (37 036,11 грн.) -пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором цього ж дня було укладено Договір іпотеки, за умовами якого відповідач надала Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належить їй на праві власності.

Також, 25 грудня 2007 року між тим же сторонами був укладений Кредитний договір №ZPS0GА згідно якого, ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 60 700 доларів США зі сплатою 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25 грудня 2022 року. ОСОБА_2 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим, станом на 07 жовтня 2010 року вона має перед Банком заборгованість у розмірі 61 320,22 доларів США, яка складається з наступного: 44 859,00 доларів США (354 789,83 грн.) -заборгованість за кредитом; 9 363,33 доларів США (74 054,58 грн.) -заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 748,00 доларів США (13 824,93 грн.) -заборгованість по комісії за користування кредитом; 5 349,89 доларів США (42 312,28 грн.) -пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за цим договором було укладено Договір іпотеки, за умовами якого відповідач надала Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належить їй на праві власності. У відповідності за ст.6 ЗУ «Про іпотеку», іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку на якій розташований Предмет іпотеки і яка належить Іпотекодавцю на праві власності.

Посилаючись на ці обставини, банк просив в рахунок погашення заборгованості за вказаними кредитними договорами за №ZPS0GK50080379 від 03 серпня 2006 року та №ZPS0GА від 25 грудня 2007 року звернути стягнення на будинок та земельну ділянку загальною площею 630 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк»з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Виселити ОСОБА_2, яка зареєстрована і проживає у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справа громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Комунарському районі. А також, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

У травні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовами до ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про визнання іпотечного договору від 03 серпня 2006 року недійсним та іпотечного договору від 25 грудня 2007 року недійсними.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2011 року об'єднанні з даним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк»до ОСОБА_2, ВГІРФО УМВС України в Комунарському районі про звернення стягнення.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 травня 2012 року позовну заяву ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_2 про визнання іпотечного договору від 03 серпня 2006 року недійсним, об'єднану з позовом ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_2 про визнання іпотечного договору від 25 грудня 2007 року недійсним - залишено без розгляду.

В процесі розгляду справи ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з уточненою позовною заявою до ОСОБА_2 про звернення стягнення, посилаючись на те, що у зв'язку з порушенням зобов'язань за Кредитним договором №ZPS0GK50080379 від 03 серпня 2006 року ОСОБА_2 станом на 09 листопада 2011 р. має заборгованість -86 380,64 доларів США (689 317,51 грн.), яка складається з наступного: 44 939,67 доларів США (358 618,57 грн.) -заборгованість за кредитом; 5 635,53 доларів США (44 971,53 грн.) -прострочена заборгованість за кредитом; 554,80 доларів США (4 427,30 грн.) -заборгованість по процентам за користування кредитом; 17 170,21 доларів США (137 018,28 грн.) -прострочена заборгованість по процентам; 113,40 доларів США (904,93 грн.) -заборгованість по комісії за користування кредитом; 3 515,40 доларів США (28 05,89 грн.) - прострочена заборгованість по комісії; 14 451,63 доларів США (115 324,00 грн.) -пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Також, у зв'язку з порушенням зобов'язань за Кредитним договором №ZPS0GА від 25 грудня 2007 року ОСОБА_2 станом на 09 листопада 2011 р. має заборгованість -79 970,16 доларів США (638 161,89 грн.), яка складається з наступного: 41 077,94 доларів США (327 801,96 грн.) -заборгованість за кредитом; 3 927,16 доларів США (31338,74 грн.) -прострочена заборгованість за кредитом; 224,48 доларів США (1 791,35 грн.) -заборгованість по процентам за користування кредитом; 15 227,36 доларів США (121 514,33 грн.) -прострочена заборгованість по процентам; 2 944,00 доларів США (23 493,12 грн.) - прострочена заборгованість по комісії; 15 747,59 доларів США (125 665,77 грн.) -пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 6 556,62 грн. -комісії.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №ZPS0GK50080379 від 03 серпня 2006 року в розмірі 86 380,64 доларів США (689 317,51 грн.) та за Кредитним договором №ZPS0GА від 25 грудня 2007 року у розмірі 79 970,16 доларів США (638 161,89 грн.) звернути стягнення на предмет іпотеки -домоволодіння, до складу якого відноситься: жилий будинок літ.А житловою площею 39,9 кв. м., жила прибудова літ.А-2 житловою площею 35,2 кв.м., жилий будинок літ.Б житловою площею 14,9 кв.м., гараж літ.Е, вбиральня літ.Ж, погріб з шийкою-пг, замощення-1, зливна яма №5, стінка підпірна №7, сарай літ.В, навіс літ.П, навіс літ.О, паркан №1, хвіртки №4, паркани №6,8,9, замощення-ІІ, та земельну ділянку загальною площею 632 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 Застосувати спосіб реалізації предмета іпотеки за процедурою продажу, передбаченого статтею 38 ЗУ «Про іпотеку», а саме з правом банку укладення договору купівлі-продажу будь-яким способом з будь-якою іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також з наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Встановити початкову ціну реалізації ПАТ КБ «ПриватБанк» предмету іпотеки в розмірі не менше ринкової вартості на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 травня 2012 року позов задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №ZPS0GK50080379 від 03 серпня 2006 р. та Кредитним договором № ZPS0GА від 25 грудня 2007 р. в розмірі 153 771,26 доларів США (за курсом 7,98 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09 листопада 2011 р. = 1 227 094,65 грн.), звернуто стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння, до складу якого відноситься: жилий будинок літ.А житловою площею 39,9 кв.м., жила прибудова літ.А-2 житловою площею 35,2 кв.м., жилий будинок літ.Б житловою площею 14,9 кв.м., гараж літ.Е, вбиральня літ.Ж, погріб з шийкою-пг, замощення-1, зливна яма №5, стінка підпірна №7, сарай літ.В, навіс літ.П, навіс літ.О, паркан №1, хвіртки №4, паркани №6,8,9, замощення-ІІ, та земельну ділянку загальною площею 632 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки б/н від 03 серпня 2006 р. та договору іпотеки б/н від 25 грудня 2007 р. за початковою ціною в розмірі не менше ринкової вартості на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу,

Виселено ОСОБА_2 та знято з реєстраційного обліку з будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1,

Вирішено питання судових витрат.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2012 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Єдиним доводом апеляційної скарги є заперечення проти задоволення вимог про виселення.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримала доводи скарги та просила скасувати рішення суду в частині виселення та відмовити у задоволенні цих вимог.

Представник позивача заперечила проти доводів скарги, пояснивши що приписи ст.109 ЖК України були змінені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» N 3795-VI, 22.09.2011. У відповідності до Прикінцевих положень дія цього Закону не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника апелянта та представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки апелянтом не оскаржується, жодних доводів з цього приводу скарга не містить, що підтвердила в судовому засіданні представник апелянта. Тому у відповідності до вимог ст.303 ЦПК України колегією суддів рішення в цій частині не перевіряється.

Задовольняючи позовні вимоги в частині виселення відповідача із іпотечного житлового будинку та зняття з реєстрації, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст.ст. 39, 40 Закону України "Про іпотеку", ст.109 ЖК України звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок є підставою для виселення відповідача.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна з наступних підстав.

За змістом частини першої статті 575 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 1 Закону № 898-IV іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону № 898-IV у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом № 898-IV.

Згідно із частиною третьою статті 33 Закону № 898-IV звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону № 898-IV.

Так, згідно з частиною другою статті 39 цього Закону одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону № 898-IV передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки без винесення рішення про виселення мешканців, не позбавляє іпотекодержателя права звернутись з таким позовом окремо.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного жилого приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян із жилих приміщень, придбаних не за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, забезпеченого іпотекою цього приміщення, без одночасного надання іншого постійного жилого приміщення.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що в разі звернення стягнення на іпотечне майно в судовому порядку та ухвалення судового рішення про виселення мешканців з іпотечного майна, яке не придбане за рахунок кредитних коштів, підлягають застосуванню як положення частини другої статті 39 та/або частини першої статті 40 Закону № 898-IV, так і частини другої статті 109 ЖК УРСР.

Отже, за змістом зазначених норм особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), який є предметом іпотеки і придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку одночасно надається інше постійне житло. При цьому за положенням частини другої статті 109 ЖК УРСР постійне житло вказується в рішенні суду.

При виселенні з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла в судовому порядку, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

Виселення громадян з іпотечного майна, придбаного за рахунок кредитних коштів, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання (частина четверта статті 109 ЖК УРСР).

Саме до цього зводяться правові висновки, зроблені Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 18 березня 2015 року (справа № 6-39цс15), яка згідно зі статтею 3607 ЦПК України є обов'язковою для судів, що зобов'язані узгодити свою судову практику з рішеннями Верховного Суду України.

З матеріалів справи вбачається, що предмет іпотеки - домоволодіння за адресою будинок 159 по вул.Барикадна у м.Запоріжжі належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на 1/2 частку домоволодіння в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу від 03 серпня 2006 року за реєстром №771 (а.с.114), 1/2 часина цього домоволодіння належить на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу від 03 серпня 2006 року за реєстром №773 (а.с.109). Таким чином, предмет іпотеки був придбаний відповідачем лише частково за кредитні кошти. Виселити відповідача з 1/2 частини домоволодіння, яке придбане за кредитні кошти не можливо.

Оскільки у справі, що розглядається, житловий будинок, який є предметом договорів іпотек, придбаний відповідачем не тільки за рахунок отриманих кредитних коштів, суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" про виселення відповідача без надання іншого постійного жилого приміщення, а тому на підставі пункту 2 частини першої статті 309 ЦПК України колегія суддів доходить висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині виселення і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" про виселення.

Доводи апеляційної скарги про не направлення письмового попередження про добровільне виселення є неприйнятними, оскільки зі змісту частини третьої статті 109 Житлового кодексу Української РСР, частини третьої статті 33, частин першої, другої статті 39, частин першої, другої статті 40 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» убачається, що вимога письмового попередження про добровільне звільнення житлового приміщення стосується лише такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як позасудове врегулювання на підставі договору, і не застосовується в порядку звернення стягнення за рішенням суду. Задоволення позову про виселення мешканців з переданого в іпотеку житлового приміщення не залежить від дотримання іпотекодержателем частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку». З урахуванням частини другої статті 39 цього Закону відповідне рішення може бути прийняте судом (за заявою іпотекодержателя) одночасно з прийняттям рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові 9 вересня 2015 року у справі № 6-455цс15, яка згідно зі статтею 3607 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є частково прийнятними і рішення суду в оскаржуваній частині про виселення та зняття з реєстрації підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Керуючись ст. ст.303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 травня 2012 року по цій справі в оскаржуваній частині щодо виселення ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1 та зняття її з реєстраційного обліку за вказаною адресою скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким у задоволенні цих вимог відмовити.

В решті рішення не оскаржено і апеляційним судом не переглядалось.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте воно може бути оскаржено в касаційному порядку в тій частині, яка була предметом апеляційного перегляду, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: