АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3134/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_6 «Приватбанк» на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_6 «Приватбанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості , -

в с т а н о в и л а :

Позивач, ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2015 року провадження по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості закрито на підставі п.6 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції про закриття провадження у справі, ПАТ КБ «Приватбанк» подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, так як вважає її незаконною, та такою, що постановлена із порушенням норм цивільно процесуального законодавства, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянт, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду в засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала суду першої інстанції до скасування з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідач по справі ОСОБА_7 помер, то провадження у справі необхідно закрити.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись неможливо виходячи з наступного.

Так, колегією за матеріалами справи встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості ( а. с. 2-3).

Згідно актовим записом про смерть № 218 від 27.07.2012 року, який надано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_7 помер 25.07.2012 року у с. Яблунів, Канівського району Черкаської області(а.с.49-50).

За положеннями п.6 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Це має місце стосовно спірних особистих прав і обов'язків, які не можуть переходити до інших осіб у порядку правонаступництва.

Проте, судом першої інстанції, у порушення вимог цивільного законодавства, не вирішено питання правонаступництва у зв'язку із смертю відповідача ОСОБА_7, оскільки частиною першою статті 1282 ЦК України на спадкоємців покладено обов'язок задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою (частина перша статті 608 ЦК України).

Припинення зобов'язання смертю боржника стосується зобов'язань особистого характеру.

Укладення кредитного договору не породжує зобов'язання особистого характеру.

Певними статтями Цивільного кодексу України прямо передбачено припинення зобов'язання у зв'язку із смертю боржника.

Проте, статтями Цивільного кодексу України, які регулюють питання припинення кредитного договору, не передбачено припинення кредитного договору у зв'язку із смертю боржника.

Відповідно до ст. 1219 ЦК не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК.

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов'язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (пункт 5 статті 1219, стаття 1282 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до не обґрунтованого висновку, що із врахуванням положень ст. 1219 ЦК України, та відповідно до ст. 205 ч.1 п.6 ЦПК України провадження у справі підлягає до закриття.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є суттєвими і підлягають до задоволення, а ухвала суду першої інстанції до скасування з направленням справи для продовження розгляду, оскільки судом невірно застосовано норми процесуального права, відповідно до положень п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 311, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_6 «Приватбанк» - задовольнити.

Ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_6 «Приватбанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :