Справа № 204/6551/15-ц
Провадження № 2/204/2713/15 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради про захист прав споживача та стягнення компенсації за порушення договірних зобов'язань,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2015 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради на її користь компенсацію за порушення договірних зобовязань щодо гарячого водопостачання (за перевищення строків аварійно-відбудовних робіт) у сумі 10644,08 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вона є мешканцем квартири АДРЕСА_1. Виконавцем послуг з гарячого водопостачання багатоквартирного будинку, в якому розташована його квартира, є Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради. Кількість членів її сімї - 4. Починаючи з 2008 року і по теперішній час, за місцем її мешкання, послуги з гарячого водопостачання відповідачем їй не надаються. Відповідачем визнається факт припинення гарячого водопостачання, а також власне обовязок з постачання гарячої води до квартири позивачки, але протягом тривалого часу він не надає позивачці належні послуги з централізованого гарячого водопостачання, відповідно до договору, чим істотно порушив її права як споживача, яке передбачає своєчасне отримання житлово-комунальних послуг відповідної якості. У звязку з відсутністю гарячого водопостачання з вини відповідача, з 01.10.2012 року по 29.09.2015 року перерва у гарячому водопостачанні до її помешкання склала 03 років 00 місяців 00 днів ( з 01.10.2012 р. по 31.12.2012 року - 92 дня, за 2013 рік - 365 днів, за 2014 рік - 365 днів, з 01.01.2015 г. по 29.09.2015 г. - 273 дня) протягом яких їй не нараховувалася плата за гаряче водопостачання. Таким чином, за останні три роки з вини відповідача до її помешкання не подається гаряча вода, що свідчить про те, що відповідач, якій є монопольним виконавцем комунальних послуг з гарячого водопостачання, не виконує своїх зобовязань, передбачених чинним законодавством України, умовами укладеного між ними договору та іншими нормативними актами. Компенсація за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт за Договором визначається як 3,3 відсотка від суми місячної плати за кожен день з перевищенням допустимого терміну відхилення. Тобто, відповідач має зробити перерахунок плати за послуги гарячого водопостачання та сплатити позивачці на підставі підпункту 2 пункту 21 Договору, неустойку-компенсацію за порушення договірних зобовязань щодо гарячого водопостачання (за перевищення строків аварійно-відбудовних робіт) у сумі 10644,08 грн., оскільки в квартирі зареєстровані чотири особи.

Позивачка в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше її представник ОСОБА_2 надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просив задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Раніше, в попередньому судовому засіданні, заперечував проти задоволення позовних вимог позивачки та просив відмовити їй в повному обсязі. При цьому, вказував, що відповідач, як теплопостачальне підприємство, повинне забезпечувати теплопостачання всієї квартири виходячи з опалювальної площі, а не кожного мешканця окремо. Але, КП «Теплоенерго» взагалі не має можливості постачати гарячу воду не тільки у квартиру позивачки, а взагалі забезпечувати нею житловий фонд. До теперішнього часу їхньому підприємству офіціально ліміти споживання газу взагалі не виділені і ця обставина ні в якій мірі не залежить від КП «Теплоенерго». Відповідно до договору між сторонами на постачання теплової енергії (абз. 2 п. 27) виконавець не несе відповідальності у разі, якщо обмеження або припинення надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води сталося у разі обмеження або припинення постачання виконавцю енергоресурсів (газ, електроенергія) з боку енергопостачальних організацій. З метою зясування можливості взагалі подавати гарячу воду до будинку по вул. Робочій, 65, підприємство звернулось до житлово-комунального підприємства «Жилсервіс-1», яке письмово повідомило про незадовільний стан системи гарячого водопостачання у цьому домі і, що система гарячого водопостачання потребує капітального ремонту. Таким чином, ніякої вини КП «Теплоенерго» у відсутності гарячого водопостачання у квартирі позивачки немає. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилається на якісь ремонтні, профілактичні роботи, ліквідацію аварій, обставини непереборної сили, яких звісно у спірний період не було. У звязку з відсутністю газу для вироблення гарячої води, як зазначалося вище, звісна річ відсутності будь-яких нарахувань за гарячу воду, явно безпідставне посилання позивачки на «Порядок проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі не надання їх або надання в неповному обсязі, зниження якості.». Як зазначає сама позивачка, у неї немає навіть бази для нарахування «компенсації», тому що фіксована плата за гаряче водопостачання за попередні періоди фактично відсутня. У звязку з цим не зрозуміла позиція позивачки про зменшення розміру плати (за гарячу воду?!) та виплату компенсації за перевищення строків аварійно-відбудовних робіт. До цього ж, вимагаючи стягнення «компенсації» на свою користь, ОСОБА_1 чомусь помножує таку «компенсацію» на кожного зареєстрованого у квартирі мешканця, тобто у чотири рази.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню по наступним підставам.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач надає у вищевказану квартиру послуги з теплопостачання та має надавати послуги з гарячого водопостачання.

01 січня 2012 року між ОСОБА_1 та Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради був укладений Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, згідно з яким останній зобовязувався надавати ОСОБА_1 послуги з теплопостачання, зокрема й безперебійного централізованого гарячого водопостачання, у звязку з чим, на ім'я ОСОБА_4 відкритий особовий рахунок № 7-705988.

Разом з тим, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2015 року по справі № 204/7625/2014-ц, яке набрало законної сили 23 вересня 2015 року, встановлено, що з 2008 року відповідач не здійснює у вищевказану квартиру надання послуг з гарячого водопостачання. Вищевказані обставини також не заперечував й представник відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином, вищевказані обставини не потребують доказування, оскільки встановлені судовим рішенням по вищевказаній цивільній справі, що набрало законної сили, та визнаються сторонами у справі.

Згідно пп.2 п.21 Договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 01.01.2012, укладеного між ОСОБА_1 та Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради, виконавець несе відповідальність у разі зниження кількісних і якісних показників створених послуг, надання послуг не в повному обсязі - шляхом зменшення розміру плати та виплати споживачеві компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт в розмірі, встановленому законодавством.

На підставі вищевказаного, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь компенсацію за порушення договірних зобовязань щодо гарячого водопостачання (за перевищення строків аварійно-відбудовних робіт) за чотирьох осіб зареєстрованих в її квартирі.

Представник відповідача, в свою чергу, заперечував проти задоволення її вимог та посилався на абз. 2 п. 27 вказаного договору.

Так, згідно пп.2 п.21 Договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 01.01.2012, укладеного між ОСОБА_1 та Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради, виконавець не несе відповідальності у разі якщо обмеження або припинення надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води осталося у разі обмеження або припинення постачання Виконавцю енергоресурсів (газ, електроенергія) з боку енергопостачальних організацій.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проте, представник відповідача не довів суду належними доказами, що постачання гарячої води осталося у звязку з обмеженням або припиненням постачання відповідачу енергоресурсів з боку енергопостачальних організацій.

Тому, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача є обґрунтованими, але суд не погоджується з твердженням позивачки, що компенсація, яка їй належить має враховуватися на чотирьох зареєстрованих осіб, оскільки з всього вищевказаного вбачається, що з вказаними особами договори не укладалися і порушення їхніх прав в цій частині не встановлено, а ці особи самі позовних вимог не предявляли.

Таким чином, вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню, а з Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради належить стягнути на її користь компенсацію за порушення договірних зобовязань щодо гарячого водопостачання (за перевищення строків аварійно-відбудовних робіт) у розмірі, який має бути вирахуваний наступним чином:

Пунктом 3 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Типового договору про надання послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, та ч. 3 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуги надаються споживачам безперебійно, за винятком часу перерв на: проведення ремонтних і профілактичних робіт виконавцем/виробником за графіком, погодженим з виконавчими органами місцевих рад або місцевими державними адміністраціями згідно з нормативними документами; ліквідацію наслідків аварій або дії обставин непереборної сили.

Відповідно до вимог пп.1 п.9 «Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 року № 151 перерахунок за надання послуг з централізованого постачання гарячої води наступає за наявності перерв у цілодобовому централізованому постачанні гарячої води тривалістю понад 6 годин на добу більше ніж два рази на місяць за приведеної у Порядку формулі. Складовою частиною формули є строк, протягом якого відбувалося відхилення від кількісних і якісних показників який зазначається у календарних днях.

Загальний термін, протягом якого відповідач не надавав позивачці послуги з гарячого водопостачання впродовж останніх трьох років - з 01.10.2012 року по 29.09.2015 року, складає 1095 календарних днів.

Підпунктом 2 п. 21 вищевказаних Правил передбачено, що виконавець несе відповідальність у разі зниження кількісних і якісних показників створених послуг, надання послуг не в повному обсязі - шляхом зменшення розміру плати та виплати споживачеві компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт в розмірі, встановленому законодавством, а також ст. ст. 549 та 611 Цивільного кодексу України та п. 7 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», де зазначено, що споживач має право отримувати від виконавця компенсацію в розмірі визначеному договором, рішенням суду або законодавством, за перевищення нормативних термінів на проведення аварійно-відновлюваних робіт.

Відповідно до додатку до Порядку, у разі наявності перерв у наданні послуг з централізованого постачання гарячої води, що перевищують допустимий строк, плата за гарячу воду зменшується на 3,3 відсотка місячної плати за кожну добу перевищення допустимого строку відхилення від показників.

Таким чином, компенсація за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт: за період з 01 жовтня по 31 грудня 2012 року складає 139,30 грн.; за період з 01 січня по 31 грудня 2013 року складає 552,65 грн.; за період з 01 січня по 31 грудня 2014 року складає 813,65 грн.; за період з 01 січня по 29 вересня 2015 року складає 1155,42 грн.; а загальна сума компенсації позивачки за вказаний період складає 2661,02 грн.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_1 компенсацію за порушення договірних зобовязань щодо гарячого водопостачання (за перевищення строків аварійно-відбудовних робіт) у сумі 2661,02 грн.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід державного бюджету повинно бути стягнено судовий збір по справі в сумі 487 грн. 20 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради про захист прав споживача та стягнення компенсації за порушення договірних зобов'язань - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_1 компенсацію за порушення договірних зобовязань щодо гарячого водопостачання (за перевищення строків аварійно-відбудовних робіт) у сумі 2661,02 грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради на користь державного бюджету судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова