Справа №489/2332/15-ц 02.09.2015 02.09.2015 02.09.2015
Провадження № 22-ц/784/2058/15 Суддя першої інстанції - Губницький Д.Г.
Категорія 55 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 вересня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Крамаренко Т.В.,

суддів: Буренкової К.О., Маляренко І.Б..,

із секретарем судового засідання - Свіщуком О.В.,

за участю: позивачки - ОСОБА_2 її представника - ОСОБА_3, представника відповідача - Григорьєвої Г.М., представника третьої особи - Киричука В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Миколаївського обласного краєзнавчого музею за участю третьої особи - Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєві про стягнення грошової допомоги та компенсації у зв'язку з порушенням строків її виплати, -

в с т а н о в и л а:

В квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до Миколаївського обласного краєзнавчого музею про стягнення грошової допомоги та компенсації у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Позивачка зазначала, що з 9 вересня 1972 року по 2 липня 2007 року працювала на різних посадах наукового працівника Миколаївського обласного краєзнавчого музею. 2 липня 20107 року була звільнена з посади головного зберігача фондів музею за власним бажанням, а з 3 липня 2007 року їй призначена наукова пенсія. Після виходу на пенсію позивачка продовжила працювати на посаді головного зберігача фондів за контрактом, строк якого закінчився 18 липня 2014 року.

Посилаючись на те, що при виході на пенсію їй не була виплачена грошова допомога в розмірі 6 місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат, яка передбачена ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», позивачка остаточно уточнивши позовні вимоги , просила суд стягнути з відповідача грошову допомогу у зв'язку із виходом на пенсію з посади наукового працівника у розмірі 5 834,40 грн. та 12 647,58 грн. компенсації у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 липня 2015 року в якості третьої особи до участі у справі залучено Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким її позов задовольнити в повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається при досягненні пенсійного віку: чоловікам за наявності стажу роботи не менше 25 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 20 років; жінкам за наявності стажу роботи не менше 20 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 15 років.

При виході на пенсію з посади наукового (науково-педагогічного) працівника відповідно до цього Закону науковому (науково-педагогічному) працівнику видається грошова допомога у розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат за наявності стажу роботи на посадах, зазначених у Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затвердженому Кабінетом Міністрів України, не менше: для чоловіків 12,5 року; для жінок 10 років.

За змістом зазначених норм Закону грошова допомога у розмірі шести місячних посадових окладів науковому працівнику виплачується тільки при виході на пенсію з посади наукового працівника.

Отже, для надання грошової допомоги науковому працівнику повинні бути наявні у сукупності такі умови: вихід на пенсію, тобто звільнення з роботи за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію відповідно до ст. 24 закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (ст. 38 КЗпП України); працівник має виходити (звільнятися) на наукову пенсію, яка призначається при досягненні пенсійного віку: чоловікам за наявності стажу роботи не менше 25 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 20 років; жінкам за наявності стажу роботи не менше 20 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 15 років; звільнення має бути проведене тільки з наукової (науково-педагогічної) посади; науковий працівник повинен мати стаж роботи на посадах, зазначених у Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів Ш-ІV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 4 березня 2004 року №257, для чоловіків 12,5 років, для жінок 10 років.

Кабінет Міністрів України Постановою №257 від 4 березня 2004 року відповідно до припису названої вище статті затвердив Перелік посад наукових працівників (надалі - Перелік посад), класифікація посад у якому здійснена на основі відокремлення груп посад наукових (науково-педагогічних) працівників залежно від підприємства, установи, організації, у яких відповідні категорії осіб працювали: 1) Президія Національної академії наук, Українська академія аграрних наук, Академія медичних наук, Академія педагогічних наук, Академія правових наук, Академія мистецтв (пункт 1 зазначеного Переліку); 2) вищі навчальні заклади ІІІ-ІV рівнів акредитації, наукові підрозділи у їхньому складі (пункт 2); 3) наукові установи та організації (їх філіали, відділення тощо) (пункт 3); 4) підприємства, установи, організації, не зазначені у пунктах 1-3 цього Переліку (пункт 4).

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, що ОСОБА_2 перебувала в трудових відносинах з відповідачем та з 9 вересня 1972 року по 3 листопада 1987 року займалі різні наукові посади посади (а.с.7-9).

Згідно наказу від 4 листопада 1987 року №243/1 ОСОБА_2 переведена на посаду головного зберігача фондів краєзнавчого музею (а.с.114).

На підставі наказу від 25 червня 2007 року №3/1-92 з займаної посади позивачку звільнено з 2 липня 2007 року за власним бажанням (а.с.23).

Розпорядженням УПФУ в Ленінському районі в м. Миколаєва від 17 серпня 2008 року позивачку переведено з пенсії по інвалідності на наукову пенсію, передбачену Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (а.с.68).

Пунктом 4 зазначеного Переліку посад (в редакції на час звільнення) передбачені слідуючи посади: керівник (завідуючий, начальник), заступники керівника (завідуючого, начальника), головний конструктор (інженер, технолог тощо), наукового підрозділу (відділення, комплексу, центру, відділу, лабораторії, сектору бюро, групи); головний науковий співробітник; провідний науковий співробітник; старший науковий співробітник; науковий співробітник; молодший науковий співробітник.

Отже, посада, яку займала позивачка на момент звільнення - головний зберігач фондів музею п. 4 Переліком посад не передбачена, а відтак не є науковою посадою.

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що посада головного зберігача фондів не передбачена Переліком посад, звільнення з якої дає право на отримання грошової допомоги, а тому вірно відмовив у задоволенні позову.

Разом з цим, відмовляючи у задовлені позову суд першої інстанції в мотивувальній частині послався на відсутність доказів того, що наукова діяльність музею була на час звільнення позивачки для нього основною та сам музей не був атестований, що не відповідає обставинам справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду на підставі п.3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини посилання суду на відсутність доказів того, що наукова діяльність музею була на час звільнення позивачки для нього основною та сам музей був атестований.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що обіймаючи посаду головного зберігача фондів позивачка здійснювала керівництво відділом фондів в структурі музею на увагу не заслуговують, оскільки посаду завідуючої відділом обліку фондів з березня 2007 року займала інша особа, що підтверджується копією наказу та штатним розписом, наданих представником відповідача в апеляційній інстанції (а.с.115-118).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду, ухваленого відповідно до закону.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2015 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання суду на відсутність доказів того, що наукова діяльність музею була на час звільнення позивачки для нього основною та сам музей був атестований.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:

Судді: