Справа № 285/2820/15-ц
провадження у справі № 2/0285/1113/15
02 вересня 2015 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді……….……Літвин О.О.
при секретарі……………........ОСОБА_1
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу
до територіальної громади Суховільської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області
про визнання права власності на спадкове майно,
21.07.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки, площею 1,8924 га та 0,6049 га, розташовані на території Суховільської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області (далі Земельні ділянки).
В обґрунтування своїх вимог зазначила, що після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер 29.06.2011 року, відкрилась спадщина, що складалась, крім іншого, з Земельних ділянок. Як спадкоємиця за законом, прийняла спадщину, однак не має можливості зареєструвати Земельні ділянки на своє імя у звязку з тим, що померлий, отримавши у спадок Земельні ділянки після померлої матері ОСОБА_4, не встиг оформити їх державну реєстрацію в Поземельній книзі. За життя чоловік правомірно набув на землі право власності на підставі Свідоцтв про право на спадщину за заповітом.
Сторони в судове засідання не прибули.
Позивач до суду надіслала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.
Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі.
Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 29.06.2011 року помер ОСОБА_3, чоловік позивача, після смерті якого відкрилась спадщина на Земельні ділянки.
Згідно копії нотаріально посвідчених Свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 26.03.2010 року та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26.03.2010 року, Земельні ділянки належали померлому, які він, в свою чергу успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_4
Позивач є єдиною спадкоємицею померлого за закономпершої черги.
Після смерті чоловіка позивач спадщину прийняла та 14.02.2012 року отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частини квартири АДРЕСА_1.
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.07.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на Земельні ділянки у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на них.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, як за законом, так і за заповітом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, за життя ОСОБА_3 правомірно набув на землі право власності, відкрито користувався ними, однак не встиг оформити їх державну реєстрацію в Поземельній книзі.
Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом, в даному випадку, Свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 26.03.2010 року.
Оскільки до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та, враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на Земельні ділянки.
Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 224-226 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.ст. 328, 392, 1216-1218, 1223, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, суд,
Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії, а позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення або з дня отримання його копії.

Головуюча О.О. Літвин