Провадження № 2/127/7509/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2015 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Гороховій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про заборону незаконного використання майна, -

Встановив:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про заборону незаконного використання майна.

Позов мотивований тим, що у спільній сумісній власності громадянин ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (колишнє подружжя) знаходиться ? частка незакінченого будівництвом будинку по провул. Молодіжному у м. Вінниці та земельна ділянка, площею 0,0400 га, кадастровий номер :03:055:021, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: м. Вінниця, пров. Молодіжний, 47/2.

П. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено що експлуатація закінчених будівництвом обєктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Проте ОСОБА_2, мати ОСОБА_3, проти волі ОСОБА_1 й не зважаючи на численні звернення продовжує порушувати закон й використовувати не закінченні будівництвом приміщення для проживання. ОСОБА_2 забезпечена житлом, а саме подарованою ОСОБА_1 однокімнатною квартирою за адресою: АДРЕСА_1, повністю придатна до житла.

ОСОБА_1 просить суд зобовязати ОСОБА_2 припинити незаконні дії та заборонити експлуатацію незакінченого будівництвом будинку по провул. Молодіжному, 47 у м. Вінниці, шляхом виселення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги визнав, аргументуючи їх мотивами, викладеними в позовній заяві та просив задовольнити.

ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні надали письмові заперечення проти позову, в задоволенні позову просили відмовити з підстав його необґрунтованості та незаконності.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 23.07.2012 року.

В період шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_3 рішенням постійно діючого третейського суду при товарній біржі «Південнобузька» від 14.10.2008 р. визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 08.10.2008 р., а саме 1/2 частки незакінченого будівництвом будинку А, готовністю 92%, по пров. Молодіжному, 47 та земельної ділянки, площею 0.0400 га по вул. Примакова, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Також за ОСОБА_3 визнано право власності на зазначене майно.

Згідно ст. 60 ч. 1 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України).

Враховуючи зазначені приписи закону, частина житлового будинку по пров. Молодіжному, 47/2 м. Вінниці перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Дана обставина також встановлена рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.11.2015 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у цивільній справі №127/12421/13-ц, яким задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та вирішено вселити ОСОБА_1 до спірного житлового будинку і зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкод останньому у користуванні зазначеним будинком.

Згідно ст. 369 ч. 2 ЦК України розпорядження майном, що перебуває у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою усіх співвласників.

Також обставини законного вселення та проживання ОСОБА_2 у будинку встановлені рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2014 року, яке набрало законної сили згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 02.12.2014 року, в справі № 127/8598/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення, яким в задоволенні позову відмовлено, а отже не потребують доказуванню відповідно до п. 3 ст. 61 ЦПК України.

22.11.2013 року ОСОБА_2 зареєструвала своє місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відміткою про реєстрацію у її паспорті.

Для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру, серед іншого, документи, що підтверджують право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання (п. 2.2 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 р. № 1077).

Згідно ст. 9 ч. 4 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 156 ч. 1 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст. 116 ч. 1 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Згідно ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Що стосується посилання позивача на п. 8 ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», то-перше, дана норма стосується закінчених будівництвом обєктів, а не незакінчених, по-друге, згідно ст. 41 контроль за виконанням вимог даного закону покладений на інспекції архітектурно-будівельного контролю, а не на власників приватних будинків.

Суд також звертає увагу, що 22.10.2013 року за реєстровим номером 2353 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 посвідчено договір купівлі-продажу квартири № 134, розташованої в м Вінниці по вул. Пирогова, в будинку № 107 а, укладеного між ОСОБА_2 як продавцем та ОСОБА_6 як покупцем. При цьому в ході судового розгляду відповідач не заперечувала щодо наявності в неї іншої квартири, однак без належного ремонту. Суд вважає, що наявність у відповідача іншого нерухомого майна не може бути підставою для задоволення позову.

В звязку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем витрати по сплаті судового збору слід залишити без відшкодування.

Керуючись ст. 60 СК України, ст.ст. 9, 116, 150, 156, 157 ЖК України, ст. 369 ЦК України, ст.ст. 10, 11 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

Вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про заборону незаконного використання майна відмовити.

Рішення суду може буди оскаржено до Апеляційного суду Вінницької протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя