У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

суддів - Григоренка М.П., Максимчук З.М.,

секретаря судового засідання Пиляй І.С.,

за участю

позивача ОСОБА_1.

відповідачки ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Рівненської області цивільну справу за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_3 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 07 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, що з'явились у судове засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 07 липня 2015 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, та у її вихованні.

Визначено спосіб та порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_2, встановивши систематичні побачення тричі на тиждень у денний час за взаємною згодою сторін, з урахуванням інтересів та стану здоров'я дитини.

У решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі відповідачка вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим. Посилається на те, що суд не врахував її пояснень що після кожного відвідування батьком дитина повертається у збудженому стані, нервова, агресивно настроєна по відношенню до неї, що свідчить не тільки про неспроможність позивача сумлінно доглядати за дитиною, піклуватися про її стан здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а й шкідливий вплив батька на дитячу психіку.

Зазначає, що судом також не враховані обставини, що позивач неодноразово без попередження забирав дитину з дитячого садка, у зв'язку з чим вона зверталась з заявою до Здолбунівського РВ УМВС України та обставини несплати позивачем аліментів з січня 2015 року.

Доводить, що про наведені факти вона заявляла в судовому засіданні, однак суд не надав їм оцінки, як і не встановив чи притягувався позивач до адміністративної та кримінальної відповідальності.

За викладених обставин просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким визначити час спілкування позивача з донькою конкретним одним днем на тиждень із зазначенням часу 12.00.-18.00. год.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1, є батьком малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, яка на даний час проживає з матір'ю ОСОБА_3.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_2., розпорядженням голови Здолбунівської районної державної адміністрації №336 від 22 вересня 2014 року, встановлені дні побачення батька з малолітньою донькою ОСОБА_2., а саме: двічі на тиждень, у денний час, за взаємною згодою сторін, враховуючи інтереси та стан здоров'я дитини.

Приписами ч.2 ст.158 СК України встановлено, що рішення органу опіки та піклування, який визначив способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, є обов'язковим до виконання.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_3. розпорядження голови Здолбунівської РДА належним чином не виконує, а позивач вважає встановлену періодичність побачень недостатньою для спілкування із донькою та її виховання.

У відповідності ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з ч.2,3 ст.157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.1,2,3 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Частиною 1 ст.3 Конвенції "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції обґрунтовано виходив з вимог ст.ст.141, 158, 159 СК України, врахувавши вік, інтереси та стан здоров'я дитини, висновок органу опіки та піклування, особливості роботи позивача, а також відсутність належних доказів негативного впливу позивача на дитину прийшов до висновку щодо визначення способів участі позивача у вихованні малолітньої дитини та спілкуванні з нею у виді систематичних побачень тричі на тиждень у денний час за взаємною згодою сторін.

Доводами апеляційної інстанції дані висновки суду не спростовані, протилежного не доведено.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про неприйняття судом свідчень відповідачки та перевірку щодо проявів протиправної поведінки позивача та їх фіксування правоохоронними органами.

Дані посилання спростовуються звукозаписом судового засідання від 07 липня 2015 року, під час якого відповідачка свідчила про те, що позивача не притягували до відповідальності за протиправні дії.

Поряд з цим, клопотання про витребування матеріалів з правоохоронних органів чи допит свідків відповідачкою у суді першої інстанції не заявлялись.

Доводами апеляційної скарги та під час апеляційного розгляду справи відповідачкою не спростовано висновок служби у справах дітей Здолбунівської РДА (а.с.17) про те, що умови проживання батька дитини ОСОБА_1. є належними для розвитку та виховання дитини, стан квартини відповідає санітарно-гігієнічним нормам, в наявності побутова техніка, є місце для сну та відпочинку дитини, не виявлено неблагополучної обстановки, а батько не створює загрозу життю та здоров'ю малолітньої доньки.

Доводами апеляційної скарги не спростовано висновок суду першої інстанції щодо встановлення режиму побачення позивача із донькою, а посилання в апеляційній скарзі на встановлення іншого режиму спілкування батька із донькою нічим не доводяться та не обґрунтовуються, а тому не можуть прийматися до уваги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено без порушень норм матеріального і процесуального права, судом з'ясовано обставини, що мають значення для справи, в повній мірі, а апеляційна скарга не містить посилань на закон, з порушенням якого ухвалено рішення, та не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317,324,325 ЦПК України колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 07 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий Ю.М. Рожин

Судді М.П.Григоренко

З.М.Максимчук