У х в а л а

іменем україни

01 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

Ізмайлової Т.Л.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 08 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що з 2001 року проживав разом з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу та вів спільне господарство.

11 вересня 2004 року ними була куплена за спільні кошти кімната АДРЕСА_1. Кімната була зареєстрована за ОСОБА_3 З 2004 року вони проживали у вказаному житловому приміщенні.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Після її смерті він залишився проживати в кімнаті АДРЕСА_1.

06 лютого 2013 року позивач звернувся до сьомої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 Після звернення до нотаріальної контори у липні 2013 року йому в усній формі було рекомендовано звернутися до суду, оскільки офіційно в шлюбі вони не перебували.

Заповіту ОСОБА_3 не залишила. Єдиним спадкоємцем другої черги за законом після її смерті залишилася сестра ОСОБА_4, яка в порядку, передбаченому ст. 1274 ЦК України відмовилася від прийняття спадщини на його користь.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив встановити факт постійного проживання з ОСОБА_3 однією сім'єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з 2001 року до дня відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ним право власності на кімнату АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08 квітня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 14 вересня 2004 року ОСОБА_3 є власником кімнати НОМЕР_1 житлового будинку АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

05 лютого 2013 року ОСОБА_2 звернувся до сьомої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

-

Відповідно до ст. ст. 1217, ч. 2 ст. 1223, 1258, 1264 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 12611265 цього Кодексу.Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1823/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1>Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Як роз'яснено у п. 21 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2106/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1> пос <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2108/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1>танови Пленуму Верховного Суду У <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2110/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1>країни від 20 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК.

Суди попередніх інстанцій, що позивачем на надано доказів на підтвердження фактів ведення спільного господарства, наявності у позивача та ОСОБА_3 під час спільного проживання спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сторін, по суті правильно вважали, що відсутні підстави для задоволення позову.

З огляду на викладене, враховуючи встановленні судами обставини, оскаржувані рішення ухваленні з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, тому підстав для їх зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 08 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

В.О. Кузнєцов