Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/3191/15-ц
Номер рядка звіту 26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2015 м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Бак М.Д.,

при секретарі судового засідання - Дорда Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів заяву публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк " про забезпечення позову публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ "ВіЕс Банк" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, у якому просить стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором KF 36064 від 10.02.2006 року в розмірі 11608,10 доларів США та 4291,67 грн. судового збору. Аналогічні суми за даним кредитним договором позивач просить стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Одночасно із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно відповідачів та обмеження права виїзду відповідачів за межі України шляхом тимчасової відмови їм у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був виданий раніше.

Ухвалою суду від 02.11.2015 року провадження у даній справі відкрито.

Ознайомившись з матеріалами справи, розглянувши доводи заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заяву про забезпечення позову слід повернути позивачеві з таких підстав.

У відповідності до ч. 2 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частина 3 ст. 151 ЦПК України передбачає, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно роз"яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 постанови від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Як вбачається з позовної заяви між сторонами виникли спірні правовідносини у зв"язку неналежним виконанням зобов"язань за кредитним договором, укладеним із відповідачем ОСОБА_1, поручителями виконання зобов"язань за яким є відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В якості причин, у зв"язку з якими потрібно забезпечити позов, позивач вказав на те, що відповідач не здійснюють виконання зобов"язань за кредитним договором навмисно, є недобросовісними боржниками, користуються майном та не дають можливості перевірити, у якому стані заставлене майно, мають намір здійснити відчуження належного їм майна та взагалі покинути територію України.

Обгрунтування необхідності застосування таких видів забезпечення позову, про які просить позивач, заява не містить.

Крім того, в заяві про забезпечення позову відсутні інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Так, у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 постанови від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" вказано про те, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Зокрема, при обранні як виду забезпечення позову арешту майна відповідача слід переконатися, що при цьому не буде порушено конституційно гарантоване право власності інших осіб (наприклад, право спільної сумісної власності).

З огляду на це, іншими відомостями, які потрібні для забезпечення позову, зокрема, застосування такого виду забезпечення як арешт майна відповідачів, є відомості про те, яке майно належить відповідачам, на яке позивач просить накласти арешт, якою є його вартість. Ці відомості є обов"язковими при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту, оскільки дозволяють суду переконатися, що вжитий захід забезпечення позову не порушить конституційно гарантованого права власності інших осіб. Відсутність цих відомостей також унеможливлює визначити співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

За умовами кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_1, виконання зобов"язань за ним забезпечено іпотекою належного позичальниці житлового будинку, проте, у заяві про забезпечення позову не зазначено про належність відповідачеві даного майна.

У заяві відсутні відомості про те, на які саме грошові кошти відповідачів позивач просить накласти арешт. Також у заяві не вказано, де знаходяться майно та грошові кошти, на які позивач просить накласти арешт. При цьому у п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України.

У відповідності до ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Відтак, заяву про забезпечення позову слід повернути заявнику.

Керуючись ст.ст. 151-153, 210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

заяву публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк " про забезпечення позову публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через Виноградівський районний суд шляхом подання протягом п"яти днів з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий ОСОБА_4