У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Василевича В.С., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 26 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту, складеного 29 березня 2012року ОСОБА_3, який помер 5 квітня 2012року з підстав, передбачених ч. 1 ст.225, ч. 1 ст.231, ст.1257 ЦК України.

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 26 травня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що судом вірно встановлено, що свідками заповіт не прочитано, особа на яку складено заповіт та його дружина були в кімнаті складання заповіту, але зробив неправильний висновок про те, що цей факт не вплинув на волевиявлення заповідача.

Суд неповно зясував докази у справі, оскільки вибірково навів покази свідків і відповідача.

Доводить про правильність висновків суду щодо можливості заповідача самостійно прочитати та підписати заповіт, однак не погоджується із його висновками про те, що за нього мали право зробити інші особи, оскільки волевиявлення було вільним. В заповіті не зазначено через яку хворобу заповідач не може підписати і прочитати заповіт та не долучено документів на її підтвердження.

Крім того, особа, яка посвідчувала останній заповіт на ім'я ОСОБА_2, посвідчувала і попередній заповіт на його ім'я, але не вписала це застереження в новий заповіт.

Вважає, що судом незаконно відмовлено у поставленні перед експертами другої частини питання про те, що якщо заповідач міг керувати своїми діями і давати звіт, то чи міг він за станом здоров'я сам прочитати і підписати заповіт.

Суд послався на висновки експертизи, які необгрунтовані з посиланням на використану літературу, а лише констатовано покази і медичні документи та одним реченням зроблено висновки.

Відповідно до медичних документів і показів свідка лікаря слідує, що заповідач хворів стійким хронічним захворюванням протягом 15 років і під час написання заповіту могло бути ураження головного мозку і він міг не розуміти значення своїх дій.

Покликається на те, що відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, від 22 лютого 2012 року особа яка вчинює нотаріальні дії повинна витребувати правовстановлюючі документи на майно заповідача і документи про хворобу, через яку ним не може бути прочитано і підписано заповіт.

Також, вказує на незаконність ухвали суду, якою йому безпідставно відмовлено у призначенні судової посмертної комплексної медико-психолого-психіатричної експертизи.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове про задоволення позову.

Позивач та його представник в судове засідання не зявились, хоча належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило.

Відповідач відмовився від отримання повідомлення про день і час розгляду справи та копії апеляційної скарги, що підтверджується відміткою у довідці поштового відділення про причини невручення поштового відправлення та в судове засідання не зявився.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що спадкодавець ОСОБА_3 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час вчинення оспорюваного правочину та доказів, що підтверджували б факт вчинення заповіту під впливом насильства, а самі по собі факт порушення нотаріальної таємниці та непрочитання одним із свідків особисто заповіту не може бути підставою для визнання заповіту нікчемним, оскільки вказані обставини не вплинули на волевиявлення спадкодавця та не призвели до невірного тлумачення його волі.

Такий висновок відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Вимоги щодо форми заповіту та його посвідчення посадовими особами органів місцевого самоврядування визначені ЦК України, Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року № 3306/5, в редакції, яка діяла на час посвідчення заповіту (29 березня 2012 року).

Згідно з положеннями ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути підписаний особисто заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч.4 ст.207 ЦК України. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251-1252 ЦК України.

Відповідно до п. 1.4 розділу IIІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом.

Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншим громадянином за правилами, викладеними у пункті 2.6 розділу II цього Порядку.

Згідно з нормами ч.ч. 1, 2 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його внутрішній волі.

Встановлено, що 7 серпня 2008 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 2000грн. за належний йому пай, про що свідчить розписка та в той же день він склав заповіт, який посвідчено секретарем сільської ради ОСОБА_4 та згідно якого належну йому земельну частку (пай) державний акт серія ЯБ 048761 заповів ОСОБА_1

29 березня 2012 року ОСОБА_3 склав новий заповіт, за яким все належне йому майно заповів ОСОБА_2 Даний правочин посвідчений секретарем сільської ради ОСОБА_4

Із вказаного заповіту вбачається, що у зв'язку із хворобою заповідач не міг сам прочитати та підписати заповіт, тому на його прохання заповіт підписано ОСОБА_5 в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №228 від 15 січня 2015 року в момент укладення заповіту 29 березня 2012 року ОСОБА_3 стійким хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Таким чином, в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що під час складання оспорюваного заповіту ОСОБА_3 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Також, позивачем не надано суду жодних доказів того, що заповіт від 29 березня 2012 року ОСОБА_3 було складено під дією насильства і обману.

Чинне законодавство не визначає наслідком порушення нотаріальної таємниці недійсність (нікчемність) заповіту, а тому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Допитані під час розгляду справи судом першої інстанції свідки вказали, що ще до посвідчення заповіту спадкодавець не приховував та сам повідомляв про те, що заповіт буде складено саме на користь ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що не прочитання заповіту одним із свідків не може бути підставою для визнання заповіту нікчемним, оскільки судом встановлено, що заповіт було прочитано свідкам вголос особою, яка його посвідчувала, і його зміст не суперечив волі заповідача, яка ним була особисто озвучена.

Не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_1 про те, що заповідач міг сам прочитати і підписати заповіт, оскільки згідно показів свідків сам ОСОБА_3 вказував, що не може прочитати та підписати заповіт і просив ОСОБА_5 підписати заповіт замість нього, покликаючись на слабкість та тремтіння рук.

Доводи апеляційної скарги про те, що в заповіті особою, яка його посвідчувала, не вказано застереження про те, що нею посвідчувався і попередній заповіт, не зазначено через яку хворобу заповідач не може підписати і прочитати заповіт, не витребувано правовстановлюючі документи на майно заповідача і документи про хворобу, через яку ним не може бути прочитано і підписано заповіт, не грунтуються на законі, так як чинне законодавство таких вимог до оформлення та посвідчення заповіту не містить.

Безпідставними є доводи позивача щодо незаконної відмови суду у поставленні перед експертами при проведенні судової посмертної психіатричної експертизи питання про те, чи міг заповідач за станом здоров'я сам прочитати і підписати заповіт, оскільки судом обгрунтовано відмовлено у поставленні вказаного питання в зв'язку з тим, що воно не відноситься до компетенції експертів-психіатрів. Ухвала суду від 14 травня 2015 року є мотиваною та обгрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що заповідач хворів стійким хронічним захворюванням протягом 15 років і під час написання заповіту міг не розуміти значення своїх дій спростовуються висновком судової посмертної психіатричної експертизи.

Рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315, 317, 319, 323-325 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_8

ОСОБА_9