Справа № 337/1081/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2015 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Омеко М.В., при секретарі Давидовій М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду сел. Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

01.07.2015 року до Томаківського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, згідно заяви про уточнення позовних вимог від 24.12.2015 року про поділ спільного майна подружжя. Згідно якої позивачка просить стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на свою користь 1/2 частину вартості автомобілю ВАЗ 21101, 2007 року д.н. 8485ВВ в сумі 17000 гривень, мотивуючи наступним.

28.09.2013 року між сторонами по справі було укладено шлюб, який було зареєстровано Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 486.

Під час перебування у шлюбі, а саме у січні 2014 року, позивач з відповідачем придбали за спільні кошти легковий автомобіль ВАЗ 21101, 2007 року випуску сірого кольору д.н. АЕ 8485ВВ. Зазначений автомобіль було зареєстровано на ім'я відповідача.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.03.2015 року шлюб між нами розірвано.

Після припинення шлюбних відносин на вимоги позивачки вирішити питання про розподіл автомобіля відповідач відмовив, тому ОСОБА_1 була вимушена звернутись з позовом про розподіл майна до суду.

Про те, що автомобіль проданий, позивачка дізналась у липні 2015 року. А оскільки вони з відповідачем з вересня 2014 року не проживали разом та відповідач продовжував їздити на спірному автомобілі вона навіть не здогадувалась про продаж.

Позивачу не було відомо про те, що відповідач продав автомобіль, ОСОБА_1 своєї згоди на продаж автомобілю не надавала.

Таким чином відповідач продав спільне майно подружжя без її згоди, а отримані грошові кошти повністю привласнив.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повній мірі та просила їх задовольнити, та пояснила, що шлюбні відносини з відповідачем ОСОБА_1 фактично припинила з вересня 2014 року .

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п.22, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Відповідно до п. 30 Постанови рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

У відповідності до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України передбачено, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Судом встановлено, що 28.09.2013 року було зареєстровано шлюб між сторонами по справі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 129806.

За рішенням Хортицького районного суду від 20.03.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Згідно рішення суду подружнє життя та ведення домашнього господарства остаточно припинилось з грудня 2014 року. Шлюб розірвано 31.03.2015 року.

Суд встановив, що у січні 2014 року під час шлюбних відносин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було придбано за 42700 гривень легковий автомобіль ВАЗ 21101, 2007 року випуску сірого кольору д.н. АЕ 8485ВВ. Зазначений автомобіль було зареєстровано на ім'я відповідача, що підтверджується довідкою-рахунком серії ВІА № 298065 від 17.01.2014 року вартість автомобіля ВАЗ 21101, державний номер АЕ 8485ВВ, кузов ХТА 0202 22.11.2014 року та листом № 14/4606 від 16.07.2015 року ГУМВС України в Дніпропетровській області Управління Державтоінспекції.

Та 22.11.2014 року відповідачем відчужено спірний автомобіль за 34000 гривень без взаємної згоди з позивачем, що підтверджується листом № 14/4606 від 16.07.2015 року ГУМВС України в Дніпропетровській області Управління Державтоінспекції та довідкою-рахунком № ВІА № 930564 від 22.11.2014 року, згідно якої легковий автомобіль ВАЗ 21101, 2007 року випуску сірого кольору д.н. АЕ 8485ВВ перереєстровано на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з правом користування ОСОБА_2

Статтею 65 СК України встановлено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Як визначено ч.3 ст. 65 СК України, для укладання одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

В силу вищезазначеного, придбаний автомобіль під час шлюбу, є спільною сумісною власністю сторін, та оскільки ОСОБА_2 здійснив його відчуження без згоди ОСОБА_1, оформленої належним чином, суд вважає позовні вимоги огрунтованими. Позивач має право на 1/2 частку вартості легкового автомобіля ВАЗ 21101, 2007 року випуску сірого кольору д.н. АЕ 8485ВВ.

У відповідності до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60-65, 71 СК України, ст.ст. 15, 372, ЦК України, ст.ст10,15,30,60,61,88,212-215,218 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, 1/2 частину вартості автомобіля ВАЗ 21101,2007 року випуску д.н. НОМЕР_1 у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, понесенні позивачем судові витрати у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_4