Справа №295/1775/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Слюсарчук Н.Ф.

з участю секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2015 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору позики, укладеного між нею та відповідачкою 04.08.2008 року остання отримала від неї в борг 5000 грн. зі сплатою 4% від суми позики, щомісячно, із терміном повернення грошових коштів до 04.02.2009 року. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 29 серпня 2012 року позов задоволено та стягнуто зі ОСОБА_3 на користь позивача 14400,00 грн. заборгованості за договором позики, укладеним 04 серпня 2008 року, відсотків за користування позикою в сумі 5800 грн. та пені в сумі 6711,60 грн. До цього часу вищезазначене судове рішення відповідачкою не виконано, а тому просить стягнути з останньої пеню в сумі 18250 грн., проценти за користування позикою в сумі 5800 грн., інфляційне збільшення боргу в сумі 1285 грн. та сплачений судовий збір в сумі 253 грн. 35 коп.

В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала із підстав викладених вище, просила їх задовольнити, при цьому зазначила, що відповідно до відповіді Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського МУЮ будь-які погашення по виконавчим документам боржницею ОСОБА_3 на користь позивача не проводилися.

Представник відповідачки позовні вимоги не визнав, на його думку, її вини в невиконанні рішення суду не має, оскільки Богунський відділ державної виконавчої служби Житомирського МУЮ повинен приймати міри до примусового виконання прийнятого раніше рішення суду, однак цього не здійснював.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, з урахування меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно договору позики, укладеного між позивачем та відповідачкою 04.08.2008 року, остання отримала від позивача в борг 5000 грн. зі сплатою 4% від суми позики, щомісячно(п. 2.2. договору), пені в розмірі 1% від розміру позики за кожен день прострочення повернення позики (п. 6.2. договору) із терміном повернення грошових коштів до 04.02.2009 року. /а.с.5,6/.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 29 серпня 2012 року позов задоволено та стягнуто зі ОСОБА_3 на користь позивача 14400,00 грн. заборгованості за договором позики, укладеним 04 серпня 2008 року, відсотків за користування позикою в сумі 5800 грн. та пені в сумі 6711,60 грн.(а.с. 7-9).

Відповідно до відповіді Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського МУЮ № 27874 від 14.07.2015 року будь-які погашення по виконавчим документам боржницею ОСОБА_3 на користь позивача не проводилися.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до вимог статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до вимог статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві.

Таким чином, з врахуванням даної норми права, а також того, що відповідачка не виконала свої зобовязання по поверненню грошових коштів в сумі 5000,00 грн. з 29.08.2012 року з відповідача підлягає стягненню пеня в сумі 18250,00 грн. з врахуванням строків позовної давності за останній рік відповідно до розрахунку в межах заявлених позовних вимог (з 07.02.2014 - 06.02.2015).

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Натомість, укладеним договором позики передбачено розмір 4% річних від простроченої суми, що з урахуванням меж заявлених вимог становить 5800 грн. з 01.09.2012р. по 01.02.2015р., які підлягають стягненню.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що становить 1285 грн.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню пеня з 07.02.2014р. по 06.02.2015р. в сумі 18250 грн., проценти за користування позикою з 01.09.2012р. по 01.02.2015р. в сумі 5800 грн., інфляційне збільшення боргу в сумі 1285 грн.

В порядку ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 253 грн. 35 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 549-552, 625, 1049, 1050 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню в сумі 18250 грн., проценти за користування позикою в сумі 5800 грн., інфляційне збільшення боргу в сумі 1285 грн. та сплачений судовий збір в сумі 253 грн. 35 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Ф.Слюсарчук