Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/497/15-ц

Провадження №2/377/228/15

10 липня 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., при секретарі Прокопенко Р.О., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

У С Т А Н О В И В:

28 квітня 2015 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачкою.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що незважаючи на тривалий час спільного шлюбу, вони так і не знайшли спільного взаєморозуміння в силу психологічної несумісності характерів, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин.

У судове засідання позивач та відповідачка не зявилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутністю та розірвання шлюбу.

Суд, дослідивши матеріали справи, підстави позовних вимог та враховуючи їх визнання відповідачкою, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 19 січня 1991 року виконавчим комітетом Сніжківської сільської ради Ставищенського району Київської області, Україна, копія якого долучена до справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 19 січня 1991 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 1. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_1, дружині ОСОБА_1.

Під час шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка вже є повнолітньою.

Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною розірвання шлюбу стало те, що подружжя не знайшло взаєморозуміння, внаслідок чого у них не склалася нормальна сімя. Як виявилося з часом в кожного з них різні погляди на сімейне життя, подружні права та обовязки, в результаті чого чотири роки вони проживають окремо, перестали вести спільне господарство, в кожного з них свій окремий бюджет. Поновлювати сімейні стосунки вони не бажають.

Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сімї неможливо.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки та відповідача.

Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Як вбачається з позовної заяви, спору щодо розподілу сумісно нажитого майна у сторін немає.

У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно письмової заяви позивачки після розірвання шлюбу вона бажає надалі іменуватися прізвищем ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого позивач звільнений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 213 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 19 січня 1991 року у виконавчому комітеті Сніжківської сільської ради Ставищенського району Київської області, Україна, актовий запис № 1.

Прізвище дружини після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. Ф. Теремецька