Провадження № 2-1233/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Лазаренко В.В.
при секретарі - Кучерині Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: АКІБ "Укрсіббанк", про поділ спільного майна подружжя, -
09.09.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 в якому просить поділити майно, що є спільною сумісною власністю сторін, виділивши у власність кожного по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.05.1992 року. За час проживання у шлюбі подружжям була набута у спільну сумісну власність квартира АДРЕСА_1, право власності на яку було зареєстровано за відповідачкою.
07.09.2011 року Солом`янський районний суд м. Києва ухвалив рішення про розірвання шлюбу між сторонами.
Між тим, після розірвання шлюбу сторони не вирішили питання щодо поділу спільно набутого майна, зокрема спірної квартири.
Виходячи з цього, позивач просить суд поділити майно сторін, набуте подружжям за час шлюбу, виходячи з рівності часток сторін у праві спільної сумісної власності.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги повністю і просив їх задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, з заявою про розгляд справи у її відсутності до суду не зверталася.
Враховуючи вищенаведені обставини, положення ст.ст. 169, 224 ЦПК України, а також те, що позивач не заперечував проти вирішення справи у порядку передбаченому статтею 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачки на підставі наявних доказів.
Третя особа - АКІБ "Укрсіббанк" про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки свого представника суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника третьої особи.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.05.1992 року.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07.09.2011 шлюб між сторонами розірвано.

За час проживання у шлюбі подружжям ОСОБА_2 була набута квартира НОМЕР_1, загальною площею 45,30 кв.м, житловою площею 29,10 кв.м, в будинку АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 10.11.2000 року, посвідченим державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Майхеркевичом О.І. Право власності на вказане житло було зареєстровано за відповідачкою ОСОБА_2

За змістом ч. 3 ст. 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно положень статті 16 Закону України «Про власність», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин встановлено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю України.

Статтею 69 СК України (СК) визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.70 СК, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно статті 71 СК, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених цивільним Кодексом.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до п. 25 Постанови №11 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визначає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Враховуючи, що спірна квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а відповідно до закону у разі його поділу частки майна дружини та чоловіка у є рівними, суд знаходить обґрунтованими вимоги позивача про розподіл майна набутого подружжям під час шлюбу, та приходить до висновку що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати на оплату судового збору в сумі 2813,60 грн..

Керуючись ст. 16 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 № 697-XII , ст.ст. 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 10-11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Розподілити майно, набуте подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час шлюбу.

Виділити ОСОБА_1 із спільного майна подружжя та визнати за ним право особистої приватної власності на 1/2 частину квартири № НОМЕР_1, загальною площею 45,30 кв.м, житловою площею 29,10 кв.м, в будинку АДРЕСА_1.

Виділити ОСОБА_2 із спільного майна подружжя та визнати за нею право особистої приватної власності на 1/2 частину квартири НОМЕР_1, загальною площею 45,30 кв.м, житловою площею 29,10 кв.м, в будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 2813,60 грн.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: