АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-253/04 Номер провадження 22-ц/786/1940/15Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Омельченко Л.М.

Суддів: Бондаревської С.М., Триголова В.М.

При секретарі Ачкасовій О.Н.

З участю представника позивача ОСОБА_2

Відповідача ОСОБА_3

Представника відповідача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 19 травня 2015 року

за заявою ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення

по справі за позовом Управління житлово-комунального господарства Полтавського міськвиконкому до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 про переселення на час проведення робіт по демонтажу споруди,

за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_7 до Управління житлово-комунального господарства про надання іншої благоустроєної квартири,

за зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 до Полтавського міськвиконкому, Київського райвиконкому м. Полтави про визнання частково незаконним рішення Полтавського міськвиконкому № 202 від 28.07.1999 року та про надання благоустроєних квартир, місця під гараж, стягнення вартості частини будинку та зелених насаджень,

за зустрічними позовами ОСОБА_3, ОСОБА_8 до Полтавського міськвиконкому, Київського райвиконкому, УЖКГ та підприємства «Полтававодоканал» про визнання неправомірним будівництва водонапірної башти системи Шухова, приватизацію земельної ділянки та компенсації її вартості у звязку з вилученням,

за зустрічним позовом ОСОБА_8 до підприємства «Полтававодоканал» та Полтавського міськвиконкому про надання квартири та відшкодування вартості частини будинку, що підлягає знесенню,

та за додатковою зустрічною позовною заявою ОСОБА_6 до Полтавського міськвиконкому та Київського райвиконкому про визнання права власності на 1/6 частину земельної ділянки та стягнення її вартості у звязку з вилученням.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 19 травня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

В апеляційному порядку ухвалу суду оскаржила ОСОБА_3

Апелянт ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення її заяви.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників судового процесу, які з»явилися в засідання суду апеляційної інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення по справі, місцевий суд виходив з двох підстав: пропуску заявницею строку для звернення до суду та безпідставністю її заяви, оскільки рішенням Київського районного суду м. Полтави від 31 липня 2002 року всі вимоги ОСОБА_3 були розглянуті.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київського районного суду м. Полтави від 31 липня 2002 року зобовязано Полтавське обласне державне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства «Полтававодоканал» компенсувати ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 по 3771 гривень компенсації за знесену будівлю та зелені насадження; зобовязано ДП «Полтававодоканал» придбати для ОСОБА_8 однокімнатну благоустроєну квартиру; зобовязано виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради виділити ОСОБА_6 місце під гараж в межах мікрорайону знаходження виділеної їй квартири по вулиці Пушкіна,101 м. Полтави; зобовязано виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради безоплатно передати ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 земельні ділянки в розмірах, встановлених ст.121 ЗКУ із земель державної або комунальної власності. Вирішено питання про судові витрати.

У задоволенні решти вимог ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 відмовлено (т.2 а.с.208-210).

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 08 жовтня .2002 року з вищевказаного рішення виключено вказівку про зобовязання виконкому Київської районної в м. Полтаві ради виділити ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 земельні ділянки в розмірах, встановлених ст.121 ЗК України із земель державної або комунальної власності. В іншій частині рішення суду залишено без змін (т.3 а.с.303-308).

Встановивши, що місцевим судом 31 липня 2002 року було розглянуто всі позовні вимоги сторін, у тому числі й щодо позовної заяви ОСОБА_3 про виділення їй квартири, та по них винесено рішення, яке набрало законної сили, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення.

Разом з тим, одночасно посилаючись на пропуск ОСОБА_3 10-денного строку звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, що був передбачений нормами ст.214 ЦПК України в редакції 1963 року, яка діяла в період постановлення судового рішення, суд першої інстанції не звернув належну увагу, що заявницею ОСОБА_3 було подано цю заяву за дії нового Цивільно-процесуального кодексу України. До того ж, у п.6 перехідних положень ЦПК ( в редакції 2004 року з подальшими змінами) встановлено порядок розгляду й тих заяв, що подані до набрання чинності цим Кодексом за дії Цивільно-процесуального кодексу України 1963 року. Вони також повинні розглядатися у порядку, встановленому ЦПК 2004 року.

Тому застосування місцевим судом норм Цивільно-процесуального кодексу України в редакції 1963 року, за яким заяви, подані з пропуском процесуальних строків, підлягали залишенню без розгляду, є помилковим.

До того ж, відмова у задоволенні заяви одночасно з підстав пропуску процесуального строку та у зв»язку з її безпідставністю не допускається.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу суду першої інстанції слід змінити, виключивши з її мотивувальної частини посилання на пропуск заявницею строку звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307 ч.2 п.3, 312 ч.1 п.2, 314 , 315 ,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 19 травня 2015 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду на пропуск заявницею строку звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.

В іншій частині ухвалу місцевого суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: суддя (підпис)

Судді : (підписи)

Згідно: