Справа № 757/1826/15-ц С
Головуючий у суді першої інстанції: Батрин О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 серпня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі:Пікало К.В.,

за участю: представників позивача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представників відповідача - ВойнічО.П.,МартинюкаС.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_7 на рішення Печерського районного суду м.Києва від 15 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування», третя особа: Публічне акціонерне товариство «ПРАВЕКС-БАНК» про визнання недійсною окремою умови договору та стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ТзДВ «Експрес Страхування», третя особа: ПАТ КБ «Правекс - Банк» про визнання недійсною окремої умови договору та стягнення страхового відшкодування. Посилався на те, що 22 жовтня 2012 року між сторонами укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 202.13.2201374, предметом страхування якого був автомобіль Toyota Land Cruiser 150, номерний знак НОМЕР_1.

Позивач вважає п.12.1.14 договору добровільного страхування наземних транспортних засобів порушує положення ч.1,3 ст.6, ч.3 ст.16 Закону України «Про страхування, так як випадок зазначений у цьому пункті відсутній у Правилах добровільного страхування наземного транспорту ( крім залізничного). У зв'язку з чим просив визнати його недійсним. Також позивач просив стягнути з відповідача на користь третьої особи 435196 грн. страхового відшкодування.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 15 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ТзДВ «Експрес страхування», третя особа: ПАТ КБ «Правекс- Банк» про визнання недійсною окремої умови договору та стягнення страхового відшкодування - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які діють на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_7, подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

В судовому засіданні представники позивача - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити.

Представники ТзДВ «Експрес-страхування» ВойнічО.П. та Мартинюк С.М. проти доводів апеляційної скарги заперечували і просили рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Представник ПАТ КБ «Правекс-Банк» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений , що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (т.2 а.с.10), причини своєї неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у його відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, пояснення осіб, які беруть участь у справі, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з огляду на таке.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання п.12.1.14 договору страхування недійсним, суд першої інстанції виходив із того, що вказаний пункт договору не суперечить Правилам добровільного страхування наземних транспортних засобів, положенням Закону України «Про страхування».

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на встановлених обставинах і відповідає нормам матеріального права.

Судом встановлено, що 22 жовтня 2012 року між сторонами ОСОБА_7 та ТзДВ «Експрес-Страхування» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 202.13.2201374, предметом страхування якого був автомобіль Toyota Land Cruiser 150, номерний знак НОМЕР_1. Вигодонабувачем за договором є ПАТ КБ «Правекс-Банк». За умовами договору розмір франшизи внаслідок незаконного заволодіння транспортним засобом становить 5 % від страхової суми - 451101 грн.

Відповідно до п.12.1.14 договору добровільного страхування не визнаються страховим випадком та не проводиться виплата страхового відшкодування у випадку втрати, знищення або пошкодження транспортного засобу та/або додаткового обладнання, якщо такі збитки сталися внаслідок (під час): збитки, пов'язані з настанням страхового випадку за ризиком «незаконне заволодіння», якщо в момент незаконного заволодіння ТЗ в салоні залишилися ключі та/або документи на ТЗ, а саме посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення; реєстраційний документ на транспортний засіб, окрім випадку, коли викрадення ТЗ разом з документами на ТЗ (свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу) та/або ключами до системи запалення ТЗ було здійснено шляхом розбою/грабежу, що підтверджується документами відповідних компетентних органів.

15 вересня 2014 року о 9 год.30 хв. автомобіль позивача було викрадено невстановленою особою, що підтверджується довідкою Солом'янського РУ ГУ МВС України в м.Києві.

19 вересня 2014 року ТзДВ «Експрес-Страхування» був складений страховий акт № 3.14.2291-1, за яким дану подію не було визнано страховим випадком на підставі п.8.4.3, 12.1.4, у зв'язку з чим листом від 19 вересня 2014 року повідомив про вказане рішення страхувальника через відсутність повного комплекту ключів до транспортного засобу та реєстраційних документів на автомобіль.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У ч.1 ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про страхування» умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Пунктом 4.7 Правил страхування, зареєстрованих Уповноваженим органом, прямо передбачено, що договором страхування можуть бути передбачені інші виключення зі страхових випадків та обмеження страхування.

Відповідно до п.18.4 Правил страхування за згодою сторін Договору умови страхування можуть бути змінені, доповнені або замінені іншими умовами, загальноприйнятими в міжнародній страховій практиці, якщо це не суперечить чинному законодавству України та відповідає умовам цих правил.

Позивач та відповідач за взаємною згодою включили до договору страхування п.12.1.14, в якому передбачено як підставу для відмови у виплаті страхового відшкодування викрадення автомобіля разом з документами про реєстрацію ТЗ. Даний пункт договору страхування не суперечить Правилам страхування, а також не суперечить вимогам Закону України «Про страхування»

Правова норма, яка б прямо вказувала на те, що всі пункти договору, що не передбачені Правилами страхування є недійсними, відсутня. Навпаки, п.4.7, 18.4 Правил страхування, ст.ст.9,16,25 Закону України «Про страхування, ст..ст.627-629 ЦК України передбачають можливість сторонами самостійно визначити умови договору, права та обов'язки, зокрема, порядок виплати страхового відшкодування та підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Положеннями ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цього Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при укладенні договору не було порушено чинне законодавство, а твердження позивача щодо невідповідності п.12.1.14 Договору страхування законодавству України є безпідставним та такими , що не ґрунтуються на вимогах закону і тому вимоги щодо визнання п.12.1.14 Договору недійсним не підлягали задоволенню.

Отже, встановивши, що позивачем було порушено п.12.1.14 договору страхування - під час викрадення автомобіля в салоні знаходилось свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку. Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 15 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: