АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5290/15 Справа № 175/2730/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого Пищиди М.М.

суддів Деркач Н.М., Осіяна О.М.

при секретарі Яловій Ю.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3, третя особа секретар Новоалександрівської сільської ради ОСОБА_4 про скасування постанови нотаріусата надання тлумачення заповіту, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 березня 2006 року ОСОБА_5 було складено заповіт, посвідчений секретарем виконкому Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 Зазначений заповіт містить наступне розпорядження (заповідальний відказ): «все моє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що мені буде належати на день смерті і на що я за законом матиму право заповідаю ОСОБА_2 повністю та зобов'язую ОСОБА_2 при прийнятті спадщини виплатити ОСОБА_6 10 000 (десять тисяч) гривен з урахуванням діючих податків та зборів на поточний момент».

З огляду на зміст цього заповіту, виявилось ряд питань стосовно його тлумачення, в результаті чого виявилось неможливим його виконання.

Державний нотаріус був позбавлений видати спадщину за заповітом, що залишилась після смерті ОСОБА_5, померлої 25.01.2007 р. та 27 грудня 2007 року винесла вмотивовану постанову про відмову у вчиненні нотаріальної та було роз'яснено про можливість звернення до суду з позовом про тлумачення заповіту.

У звязку із викладеним позивач просив суд скасувати постанову державного нотаріуса Дніпропетровського державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 27.12.2007 року як незаконну; зобовязати державного нотаріуса Дніпропетровського державної нотаріальної контори ОСОБА_7 виконати відповідні нотаріальні дії, передбачені гл. 89 ЦК України та видати ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 від 09.03.1996 року, визнавши, що ОСОБА_2 виконані всі передбачені законом дії для отримання такого свідоцтва; постановити рішення, в якому додатково витлумачити зміст чи містить не містить заповіт ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 які-небудь порушення закону або незрозумілості, і, якщо так, то в чому вони полягають та як їх належить витлумачити з урахуванням того що 21.02.07р. ОСОБА_7 завела спадкову справу №87-07; чи потрібно тлумачити в 2015 році заповіт ОСОБА_5 щодо «неможливості визначення вартості успадкованого майна», як стверджує в постанові від 27.12.2007 р. державний нотаріус ОСОБА_7, із врахуванням того, що вартість нерухомого майна була встановлена державними органами і надана в документах нотаріусу спадкоємцем станом на листопад 2007 р. і що ОСОБА_2 13.05.2013 р. сплати відказоотримувачу ОСОБА_6 10 000 грн., які були передбачені заповітом від 09.03.06 р. спадкодавцем ОСОБА_5

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3, третя особа секретар Новоалександрівської сільської ради ОСОБА_4 про скасування постанови нотаріуса та надання тлумачення заповіту відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог колегія суддів не находить підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду.

Встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, що 09 березня 2006 року ОСОБА_5 було складено заповіт, посвідчений секретарем виконкому Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 Зазначений заповіт містить наступне розпорядження (заповідальний відказ): «все моє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що мені буде належати на день смерті і на що я за законом матиму право заповідаю ОСОБА_2 повністю та зобов'язую ОСОБА_2 при прийнятті спадщини виплатити ОСОБА_6 10 000 (десять тисяч) гривен з урахуванням діючих податків та зборів на поточний момент».

25 січня 2007 року ОСОБА_5 померла.

21 лютого 2007 року до Дніпропетровської районної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що відкрилась після смерті ОСОБА_5., звернувся ОСОБА_2.

27 грудня 2007 року нотаріус винесла вмотивовану постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, при цьому, державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори позивачу по справі ОСОБА_2 було роз'яснено про можливість звернення до суду з позовом про тлумачення заповіту.

За наявності умов, передбачених ст. 49 Закону № 3425-ХІІ, на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.

Згідно з п. З глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону № 3425-ХІІ відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Отже, у заповіті ОСОБА_8 є не зрозумілим, за які діючі податки та збори йде мова, та яким чином ці податки і збори треба розуміти: чи їх необхідно добавити чи їх необхідно відняти від 10 000 грн.

Згідно з п. 161 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004р. № 20/5, що діяла на час винесення мною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини.

Також відповідно до п. 35 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994р. № 22/5, що діяла на час виниклих правовідносин, посадова особа виконавчого комітету перевіряє, чи не містить заповіт розпоряджень, що суперечать чинному законодавству та заповіт повинен бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало неясностей чи суперечок після відкриття спадщини.

Вищезазначений заповіт ОСОБА_5 цим нормам вищезазначених Інструкцій частково не відповідає.

Відповідно до ст. 5, 7 Закону України «Про нотаріат» та пунктів 6, 31 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004р. № 20/5, нотаріуси та інші посадові особи які вчиняють нотаріальні дії у своїй діяльності керуються законами України та вправі відмовляти у вчиненні нотаріальних дій в разі їх невідповідності законодавству України.

Таким чином, виходячи з наведеного вище, нотаріус у 2007 році не могла видати свідоцтво про право на спадщину за таких обставин, так як у заповіті ОСОБА_5 було не зрозуміле окреме розпорядження заповідача.

Згідно з ч. З ст. 1238 ЦК України, спадкоємець, на якого заповідачем накладений заповідальний відказ, зобов'язаний виконати його лише у межах реальної вартості майна, що до нього перейшло. Але на час прийняття спадщини визначити вартість майна неможливо. У своєму позові позивач безпідставно посилається на визначену, доданими ним документами, вартість спадкового майна, оскільки у них вказана інвентаризаційна та нормативна вартість, а не реальна, а саме ринкова.Під межами реальної вартості майна, яке перейшло до спадкоємця, з вирахуванням частки боргів спадкодавця, що припадають на це майно, слід розуміти реальну вартість майна, що визначається на момент прийняття спадщини чи видачі свідоцтва про право на спадщину за ринковими цінами на подібне майно.

ОСОБА_6, відказоотримувач за заповітом ОСОБА_5, у шестимісячний строк зі дня смерті спадкодавця, встановлений ст. 1271 ЦК України, не відмовився від заповідального відказу, тому вважається, що він його прийняв.

При викладених обставинах, державний нотаріус був позбавлений видати спадщину за заповітом, що залишилась після смерті ОСОБА_5, померлої 25.01.2007 р. та 27 грудня 2007 року винесла вмотивовану постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, при цьому, державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори позивачу по справі ОСОБА_2 було роз'яснено про можливість звернення до суду з позовом про тлумачення заповіту.

Відповідно до Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994р. № 22/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26.10.1994р. за № 256/466 у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, нотаріальні дії вчиняють посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, на яких такий обов'язок покладено рішенням виконавчого комітету відповідної ради.

Отже, при посвідченні заповіту ОСОБА_5 секретарь виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_4, повинна була роз'яснити ОСОБА_5 зміст і значення поданого нею проекту і перевірити, чи відповідає його зміст вимогам закону, чого нею зроблено не було та в подальшому привело до позбавлення здійснення нотаріальної дії щодо видачі спадщини після смерті ОСОБА_5 із-за незрозумілості її заповіту та не відповідності його закону.

Крім того, статтею 1248 ЦК України передбачено, що нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно, або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

Із змісту заповіту ОСОБА_5 не вбачається чи читала вона свій заповіт, підписуючи його, записів заповідача про це у заповіті не має.

Таким чином, що при нотаріальному посвідченні заповіту порушений порядок його посвідчення та не дотримані вимоги ч. 2 ст. 1248 ЦК України та п. 157 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004 року щодо необхідності внесення особисто заповідачем запису в текст заповіту перед його підписом про те, що заповіт ним прочитаний вголос і підписаний.

Цивільне законодавство не передбачає нотаріусу тлумачити зміст заповіту. Нотаріус - це особа, яка повинна бути неупередженою, та не наділена повноваженнями щодо розпорядження правами, які нотаріусу не належать, а така ситуація можлива при тлумаченні заповіту. Тому, відповідно до ст.. 1256 ЦК України спадкоємець за заповітом вправі звернутися до суду за офіційним тлумаченням змісту заповіту.

Відповідно до ч. 3 ст. 1257 ЦК України недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини, а ст. 1256 ЦК України передбачає тлумачення заповіту судом, але позивач ОСОБА_2 з такими позовами до суду не звертався.

З'ясувавши в достатньо повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями сторін, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Оскільки рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 307,308,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпропетрвоського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2015 року залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: