Справа № 465/4215/14 Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П.
Провадження № 22-ц/783/2480/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Шумської Н.Л.

з участю секретаря Іванової О.І.

та з участю ОСОБА_2, представника ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" на рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу та договором про відкриття банківського рахунку, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено повністю.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (місцезнаходження банку - 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27Т, к/р 1 в Головному Управлінні НБУ м. Києва, код Банку 321024, місцезнаходження відділення №32 - м. Львів, вул. Наукова, 47) в користь ОСОБА_2 (прож.: АДРЕСА_1) заборгованість за депозитними вкладами в сумі 14126 (чотирнадцять тисяч сто двадцять шість) доларів США 73 центи США, що складає 217727 (двісті сімнадцять тисяч сімсот двадцять сім) гривень 47 коп. та 5492 (п'ять тисяч чотириста дев'яносто два) євро 60 євроцентів, що становить 105445 (сто п'ять тисяч чотириста сорок п'ять) гривень 29 коп.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (місцезнаходження банку - 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27Т, к/р 1 в Головному Управлінні НБУ м. Києва, код Банку 321024, місцезнаходження відділення №32 - м. Львів, вул. Наукова, 47) в користь держави 3231 (три тисячі двісті тридцять одну) гривню 73 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржило ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

В апеляційній скарзі покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що, оскільки договори банківських вкладів укладені щодо розміщення грошових коштів в іноземних валютах, банки України зобов'язані при обслуговуванні таких рахунків, дотримуватись положень, встановлених Національним банком України. 06.02.2014 року Правлінням НБУ прийнято постанову №49 «Про заходи щодо діяльності банків та проведення валютних операцій», до якої 27.02.2014 року були внесені зміни Постановою Правління НБУ №104 в частині зобов»язання банків обмеження видачі (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків у межах до 15000 (п'ятнадцять тисяч) гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ та не допускати обмежень щодо переказу коштів в іноземній валюті. Крім того, зазначає, що відповідно до п. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Представник відповідача у судове засідання не з»явився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності (а.с. 99).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 вересня 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» Здорова добавка «Дев'ятий місячний» № 648004/2013 (в доларах США) в сумі 8000,00 дол. США на строк 18 місяців з дня укладення Договору, під 10% річних, з виплатою процентів по закінченні строку дії вкладу.

Відповідно до п.1.7 даного договору дата вимоги Вкладником Вкладу - 16 березня 2015року.

Відповідно до п.1.6 даного договору при достроковому закритті вкладу проценти за Вкладом нараховуються/перераховуються у повному обсязі згідно Договору за кожні 9-ть місяців дії вкладу, за кожний неповний дев'ятимісячний строк вкладу - за процентною ставкою для випадків дострокового закриття. Умови дострокового повернення вкладу зазначені в Правилах, крім випадків звернення Клієнта до Банку в усній формі в перший день після закінчення кожного 9-ти місячного періоду. В цих випадках повернення вкладу та нарахованих процентів здійснюється в перший день після закінчення кожного 9-ти місячного періоду дії вкладу.

16 червня 2014 року позивач звернувся до «ВіЕйБі Банку» із заявою про дострокове закриття вкладу та його повернення разом із відсотками, нарахованими за даним вкладом. «ВіЕйБі Банк» надав позивачу виписку по особовому рахунку, згідно з якою вбачається, що відповідач зобов'язаний повернути ОСОБА_2 8000,00 дол. США як основну суму депозиту, яка відповідно до квитанції № 674090 від 16.09.2013 р. (а.с.13) була передана відповідачу та суму у розмірі 596,16 дол. США - як проценти по депозиту (а.с.12).

26.06.2014 р. Позивачем було перераховано з рахунку по договору банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» Здорова добавка «Дев'ятий місячний» № 648004/2013 на рахунок по договору про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи № 8 суму у розмірі 1820,00 дол. США. (а.с.16).

Позивачу було видано лише 1000,00 грн, що на дату зняття коштів за курсом 11,88 грн. за 1 дол. США, склало 84,17 дол. США, а в решті суми було відмовлено в отриманні готівкових коштів у зв'язку з їх відсутності.

Крім того, 01 серпня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір банківського вкладу «Подарунок. «Тринадцяти місячний» №627400/2013 року (в доларах США), відповідно до якого позивач розмістив у відповідача вклад у розмірі 5000 доларів США під 11 % річних, строком до 01 вересня 2014 року.

01 серпня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір банківського вкладу «Подарунок. «Тринадцяти місячний» №627408/2013 року ( в євро), відповідно до якого позивач розмістив у відповідача вклад у розмірі 5000 доларів США під 11 % річних, до 01 вересня 2014 року. Зазначена сума внесена позивачем на рахунок відповідача згідно з квитанцією №26647 від 01 серпня 2013 року.

01 серпня 2013 р. між прозивачем та відповідачем були укладені договори банківського вкладу на вимогу «Для виплат» НОМЕР_1 (в євро) та НОМЕР_2 (в доларах США), умовами яких є відкриття на ім'я позивача іменних вкладних рахунків на умовах вкладу на вимогу «Для виплат» в доларах США НОМЕР_2, НОМЕР_1 в Євро. Зазначена сума внесена позивачем на рахунок відповідача згідно з квитанцією.

Відповідно до виписок за особовим рахунком станом на 01.09.2014р. виплати на користь позивача складають 5 492,60 Євро, з яких - 5000 Євро - сума вкладу, 492,60 Євро - проценти; 5599,59 доларів США, з яких 5000 доларів США - сума вкладу, 599,59доларів США - проценти.

01.09.2014р. позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про повернення 5000 доларів США та 5000 Євро, а також відсотків за вищевказаними договорами після припинення депозитних договорів, однак зазначена вимога відповідачем не виконана.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до положень ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Крім того, ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 529 ЦК України кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Отже, за змістом наведених норм права, зобов'язання банку полягає у виплаті володільцеві рахунку грошових коштів на умовах та в порядку, встановлених договором.

Разом з тим нормативно-правові акти Національного банку України не є актами цивільного законодавства України у розумінні ст. 4 ЦК України, оскільки є нормативно-правовими актами органу державного управління.

Тобто, посилання ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" на постанову Правління Національного банку України від 06 лютого 2014 року №49 «Про заходи щодо діяльності банків та проведення валютних операцій», в яку були внесені зміни Постановою Правління НБУ від 27 лютого 2014 року №104 в частині зобов»язання банків обмеження видачі (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків у межах до 15000 (п'ятнадцяти тисяч) гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України та не допускати обмежень щодо переказу коштів в іноземній валюті, є безпідставним, оскільки зазначена і побідні цій наступні відповідні постанови цього банку є розпорядчими актами, які адресовані обмеженій кількості осіб і таке регулювання здійснюється в межах адміністративно-правових відносин Національного банку України з банками, які охоплюються його наглядовою діяльністю. Ці постанови банку не встановлюють нових прав або обов'язків для громадян, не можуть зачіпати їх права, свободи та інтереси.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Таким чином, відмова банку у поверненні грошових коштів позивача суперечать вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 41 Конституції України, статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. 1068 ЦК України та умовам укладеного між сторонами договору, а тому районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 6776,16 доларів США разом із процентами за договором банківського вкладу №648004/2013 від 16.09.2013р., що обліковуються на рахунку за договором банківського вкладу на вимогу для виплат НОМЕР_3 від 16.09.2013р. ( в доларах США), 1735,83 доларів CША за договором про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи №68 від 18.06.2014р., 3% річних з суми заборгованості за прострочення виконання грошового зобов'язання за договорами НОМЕР_3 від 16.09.2013р., №68 від 18.06.2014р. за період прострочення з 16 червня 2014 р. по 03 липня 2014 року (17 днів), яка складає 15,15 доларів США; 5000 доларів США - сума вкладу та 599,59 доларів США - проценти за договором №627400/2013 від 01.08.2013р., 5000 євро - сума вкладу та 492,60 євро - проценти за договором №627408/2013 (в євро) від 01.08.2013р.

Доводи апеляційної скарги про те, що при вирішенні спору слід застосовувати положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про дострокове закриття вкладу та його повернення 16 червня 2014 року, термін дії договору №627400/13 закінчився 01.09.2014 року, договору №627408/2013 - 01.08.2013 року, а введення тимчасової адміністрації відбулося 24 листопада 2014 року на підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року №733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних. Таким чином, строк виконання зобов'язань за договорами банківського вкладу ОСОБА_2 закінчився ще до початку введення в банк тимчасової адміністрації, а тому норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не підлягають застосуванню до виниклих правовідносин.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий М.М. Шандра

Судді: Л.Б. Струс

Н.Л. Шумська