провадження № 2/760/5776/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки і піклування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав, ухвалив таке рішення.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

16.07.2015 позивач звернулася до Апеляційного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки і піклування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав.

Апеляційний суд м. Києва ухвалою від 03.07.2015 визначив підсудність цієї справи Солом'янському районному суду м. Києва.

Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з 06.05.2006 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ленінського районного суду АРК від 22.09.2009 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки.

Відповідно до рішення Ленінського районного суду АРК від 05.12.2012 шлюб між сторонами розірвано.

Відповідач рішення суду щодо виплати аліментів не виконував, у зв'язку з чим заборгованість по виплаті аліментів за період з 25.08.2009 по 01.11.2012 склала 13 433,64 грн.

Починаючи з 2009 року відповідач життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

У зв'язку з ухиленням відповідача від виконання батьківських обов'язків, позивач просила позбавити його батьківських прав щодо доньки ОСОБА_3

У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений через оголошення у друкованому засобі масової інформації «Урядовий кур'єр» від 03.10.2015, №184 відповідно до вимог частини дев'ятої статті 74 ЦПК.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

Сторони уклали шлюб 06.05.2006, який зареєстрований у Ленінській сільській раді Ленінського району АРК за актовим записом № 03.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_3, що встановлено на підставі свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1, виданого Ленінською сільською радою Ленінського району АРК 12.10.2006 (а.с. 6).

Рішенням Ленінського районного суду АРК від 22.09.2009 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.08.2009 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7).

05.12.2012 Ленінський районний суд АРК ухвалив рішення, яким шлюб, укладений між сторонами, було розірвано (а.с. 9).

Відповідно до довідки Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції АРК від 26.10.2012 № 0350/15802 заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01.11.2012, яка нарахована, починаючи з 25.08.2009, складає 13 433,64 грн. (а.с.10).

Згідно з довідкою, виданою Домницьким виправним центром № 135, ОСОБА_2 дійсно відбував покарання в установі з 15.05.2014 по 13.06.2014 та вибув до АРК (а.с. 11).

У зв'язку з цим, постановою державного виконавця ВДВС Менського РУЮ від 22.08.2014 виконавче провадження щодо стягнення аліментів закінчено (а.с. 14).

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю з таких підстав.

Конвенція про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, закріплює, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27).

Частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що «виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці».

За правилами статті 150 СК батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

В силу статті 155 СК здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Суд встановив, що вихованням, піклуванням про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а також утриманням ОСОБА_3 займається її мати - ОСОБА_1

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Частина 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 передбачає, що «ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками».

Орган опіки і піклування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області надав висновок від 22.10.2015 № 01-539-35/о, відповідно до якого вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідача відносно його дочки.

Згідно з частинами першою та другої статті 171 СК «Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном».

У судовому засіданні ОСОБА_3, якій на день розгляду справи виповнилося 9 років, повідомила, що свого батька не пам'ятає, давно його не бачила, не спілкувалася з ним та хоче проживати з матір'ю.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання обов'язків щодо виховання, розвитку та утримання неповнолітньої доньки, не турбується про стан її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не підтримує родинних стосунків з дитиною.

Таким чином, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт ухилення відповідача від виконання обов'язку по вихованню своєї дитини, а тому суд дійшов висновку про позбавлення відповідача батьківських прав.

Одночасно суд роз'яснює, що відповідно до статті 166 СК особа, позбавлена батьківських прав:

1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання;

2) перестає бути законним представником дитини;

3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми;

4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником;

5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування);

6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Розподіляючи судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд зазначає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, Законом України «Про охорону дитинства», статтями 150, 155, 164, 166, 171 СК, статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки і піклування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав щодо його доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243,60 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л. В. Шевченко