Справа № 404/3816/15-ц
Номер провадження 2/404/2507/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

при секретарі Гусак А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1, до ОСОБА_2, про зменшення розміру аліментів, - В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.08.2010 року у справі № 2-7523/10 за позовом ОСОБА_2, до ОСОБА_1, про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, визначивши сплату таких аліментів у твердій грошовій сумі по 150,00 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повнолітнього віку. В обґрунтування позову зазначено, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_2, повторно 11.06.2014 року уклав шлюб з ОСОБА_5, з якою до цього проживав майже 4 роки у фактично шлюбних відносинах, а на даний час одружені. Від спільного проживання мають малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4. Також зазначив, що у нього змінились сімейні обставини, а саме: дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та не має самостійного заробітку, позивач офіційно не працює, має мінливий дохід, також на його утриманні знаходиться мати, яка через свій стан потребує постійного медикаментозного лікування і стороннього догляду. А тому позивач вважає за необхідне переглянути розмір аліментів, визначений рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.08.2010 року.

Позивач в судове засідання, призначене на 13.08.2015 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 22). В судове засідання, призначене на 06.10.2015 року та 04.11.2015 року позивач також не з'явився, судова повістка у даній справі, повернута на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 33, 37). Представник позивача 13.08.2015 року та 04.11.2015 року позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлялася. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з доданими до неї копіями документів, а також судова повістка у даній справі, повернуті на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 23, 31, 38). Вказана кореспонденція направлена на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві та за якою відповідача зареєстровано за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Кіровоградській області (а.с. 17). Відповідно до статті 74 Цивільного процесуального кодексу України, судові повістки надсилаються фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місяця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статей 10 і 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Частина 3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України та статті 60 Цивільного процесуального кодексу України покладають на кожну сторону обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Частинами 1 та 2 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

В судовому засіданні встановлено, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який рішенням суду розірвано. В шлюбі народились діти: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.08.2010 року стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19.07.2010 року до ІНФОРМАЦІЯ_5, тобто до повноліття сина ОСОБА_8, а потім продовжувати стягнення в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до ІНФОРМАЦІЯ_6, тобто до повноліття доньки ОСОБА_4 (а.с. 7).

Стаття 180 Сімейного кодексу України зобов'язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За вимогами частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України встановлений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

З урахуванням вказаних вимог Закону з позивача і стягуються аліменти в мінімальному розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З наданої копії свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 від 11.06.2014 року виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 11.06.2014 року, актовий запис за № 335 (а.с. 6). Подружжя має малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 4, 5). Дружина позивача ОСОБА_9 на даний час не працює, оскільки звільнена з посади заступника начальника Відділення № 17 Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» в м. Миколаєві з 25.09.2015 року за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, що підтверджується наказом № 156-к від 23.09.2015 року тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» (а.с. 41). Тобто дружина позивача є працездатною, а тому доводи позивача про те, що дружина знаходиться на його утриманні, оскільки не має самостійного заробітку є необґрунтованими.

На підтвердження того, що позивач має мінливий дохід будь-яких доказів суду не надано. Позивач не вказав де працює неофіційно та в якому розмірі отримує дохід, що позбавляє суд можливості з'ясувати матеріальний стан позивача на надати йому оцінку. Також суду не надано доказів, що на утриманні позивача знаходиться мати, яка через свій стан потребує постійного медикаментозного лікування і стороннього догляду

Тобто, посилання позивача на те, що змінився його матеріальний стан також є безпідставними, оскільки стан його здоров'я не погіршився, аліментів на утримання інших дітей він не сплачує.

Таким чином, на час розгляду справи не доведено зменшення матеріального статку позивача, натомість держава соціально забезпечила на 3 роки на належному рівні розвиток новонароджених дітей в новій сім'ї позивача, так як відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" № 2811 від 21.11.1992 року та постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми" № 1751 від 27.12.2001 року дружині позивача надавалась допомога при народженні дитини. Тобто посилання позивача на погіршення матеріального стану позивача в зв'язку з народженням дітей є також безпідставними.

Крім того, суд виходить з рівності дітей, так як згідно положень частин 5, 8, 9 статті 7 Сімейного кодексу України, згідно яких учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Сукупність перерахованих принципів регулювання сімейних відносин вказує про обов'язок дотримання рівності малолітніх дітей позивача, ОСОБА_1.

Діти позивача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 виховуються в повній сім'ї, отримують в повній мірі любов та турботу батьків, тоді як діти позивача, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, отримують від батька (позивача) мінімальний розмір аліментів. При цьому, слід зауважити, що розмір аліментів, запропонований позивачем в даному позові є значно меншим ніж мінімальний розмір, обмежений законом (частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України).

Одруження та народження інших дітей, дійсно змінило сімейний стан позивача, але такі зміни не є істотними, та такими, що можуть бути підставою для погіршення умов утримання інших дітей позивача, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно статті 3 Конвенції про права дитини ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

На підставі викладеного, враховуючи обставини встановлені в судовому засіданні у суду відсутні підстави задовольнити позов, оскільки це суперечить як нормам права так і загальноприйнятим засадам суспільства.

Питання про сплату судового збору вирішується відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про охорону дитинства", Конвенцією про права дитини, статтями 180, 182, 192 Сімейного кодексу України, статтями 3, 4, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда