Справа № 359/1654/15-ц Головуючий у І інстанції Чирка С.С.
Провадження № 22-ц/780/4484/15 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 20 24.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

24 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Данілова О.М., Мережко М.В.,

при секретарі: Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору дарування частково недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року ОСОБА_2звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області, зареєстрований у реєстрі за номером 832 від 21.03.2014 року (НОМЕР_1, НОМЕР_2) в частині 1/3 частки будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 та належала на праві власності ОСОБА_3

Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 21.03.2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 подарували ОСОБА_4 належну їм на праві спільної часткової власності квартиру НОМЕР_3, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1.

Разом з тим, ОСОБА_3 не мав права відчужувати свою частину в зазначеному майні, оскільки постановою державного виконавця органу ДВС Бориспільського МРУЮ від 25.12.2013 року при примусовому виконанні виконавчого листа №2/359/38, виданого 18.10.2013 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 16.09.2013 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 289 730 грн., накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 в межах суми звернення 289 730 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить.

Враховуючи викладене, договір дарування квартири від 21.03.2014 року в частині 1/3 частини квартири має бути визнаний судом недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочинів на підставі ст.ст. 203, 215, 216, 230, 234 ЦК України, так як він є фіктивним, вчинений без наміру створення правових наслідків, під впливом обману, укладений відповідачем (боржником) ОСОБА_3 лише з метою приховання (укриття) свого майна від звернення на нього стягнення та ухилення від виконання рішення суду про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 289 730 грн. грошових коштів.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту з'ясування обставин справи, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 жовтня 2013 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 16 вересня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5, про розподіл спільного майна та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль. Даним судовим рішенням було поділено майно подружжя та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 289 730 грн. грошової компенсації (а.с.18-21).

Постановою державного виконавця органу ДВС Бориспільського МРУЮ від 29.10.2013 року (а.с.23) відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2/359/38, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 4605,95 грн. (а.с.22).

Постановою державного виконавця органу ДВС Бориспільського МРУЮ від 29.10.2013 року (а.с.25) відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2/359/38, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 289 730 грн. (а.с.24).

Постановою державного виконавця органу ДВС Бориспільського МРУЮ від 25.12.2013 року при примусовому виконанні виконавчого листа №2/359/38, виданого 18.10.2013 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 289 730 грн., накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 у межах суми звернення 289 730 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить (а.с.26).

Відповідно до відповіді №645 від 22.02.2013 року КП Бориспільське БТІ за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 1/3 частину квартири НОМЕР_3 по АДРЕСА_1 (а.с.42).

21 березня 2014 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 уклали договір дарування належної їм на праві спільної часткової власності квартири НОМЕР_3 в будинку АДРЕСА_1 з ОСОБА_4, за яким остання набула у власність вищезазначену квартиру. При посвідченні договору відсутність заборон (арештів) на відчуження квартири перевірено 21.03.2014 року за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів (а.с.69, 70).

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості та недоведеності, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Як на підставу своїх вимог, позивач посилається на ст.ст. 230, 234 ЦК України, вважаючи договір дарування, укладений між відповідачами, фіктивним та таким, що вчинений під впливом обману.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, на яку як на підставу позову посилається позивач, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 року за № 9 визначено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести та особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 року за № 9 для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину.

Позивачем, всупереч вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що договір дарування, вчинений між відповідачами, є фіктивним або вчинений під впливом обману, в зв»язку з чим законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що належна відповідачу ОСОБА_3 частина квартири не могла бути відчужена в зв»язку з наявністю постанови державного виконавця органу ДВС Бориспільського МРУЮ від 25.12.2013 року про накладення арешту на майно ОСОБА_3, колегією суддів відхиляються, оскільки зі змісту самого договору дарування квартири, посвідченого 21.03.2014 року приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дудкою О.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 832 (а.с.69-70), вбачається, що відсутність заборон (арештів) на відчуження квартири перевірено 21.03.2014 року за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів (п.6 договору), що свідчить про добросовісність дій нотаріуса та дотримання ним всіх вимог закону при посвідченні оспорюваного правочину.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування рішення суду, колегією суддів відхиляються, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду, якщо вони призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно відповідно до норм діючого матеріального права.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга позивача не містить.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області 15 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :