Провадження № 2/127/4260/15
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

09 липня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Прокопчук А.В.,

при секретарі - Поливаній Ю.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулвся в суд з заявою (клопотанням)про забезпечення позову, пред'явленого ним до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

Заява (клопотання) мотивована тим, що між сторонами виник спір щодо поділу спільного майна подружжя. До складу такого майна належать рухоме майно, яке знаходиться у квартирі АДРЕСА_1, а саме: мультиварка, телевізор LG, пральна машина, холодильник SAMSUNG, мікрохвильова піч, люстра, душова кабіна (гідробокс), камін електричний, килим, диван шкіряний, спальня та мебель кухонна з вбудованою технікою. Дане майно знаходиться у володінні ОСОБА_4, тому ОСОБА_2 має побоювання, що відповідач може розпорядитися вказаним майном на власний розсуд реалізувати чи іншим чином відчуджити його, що в подальшому може призвести до утруднення виконання або неможливості виконання судового рішення. З цією метою відповідач - позивач просить забезпечити його позов шляхом накладення арешту на вищевказане майно.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши доводи заяви про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України, позов може забезпечуватись зокрема, шляхом накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

Згідно преамбули Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»: забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

В п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» наведено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З аналізу наведених вище норм Цивільного процесуального кодексу України, а також роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України вбачається, що суд може забезпечити позов, у випадку реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також з врахуванням інших істотних обставин.

Разом з тим відповідач - позивач у заяві про забезпечення позову обмежився вказівкою на те, що все рухоме майно наразі знаходиться у володінні ОСОБА_4, а тому у неї не виникає жодних проблем з його реалізації чи іншим відчудженням, що завдасть йому значних матеріальних збитків та утруднить виконання рішення суду.

ОСОБА_2 у своїй заяві (клопотанні) не наводить жодного доказу реального ризику, та не представляє будь-яке документальне підтвердження тому, що ОСОБА_4, здійснює, чи має намір будь-яким чином здійснити реалізацію спірного майна, пошкодити, передати таке майно третім особам у інший спосіб, зокрема й шляхом укладення цивільно правових угод і т.п., а також ним не надано доказів підтвердження вартості майна.

Також, ОСОБА_2 у заяві (клопотанні) не наводиться, на яке саме індивідуально визначене майно, чи майно визначене родовими ознаками, він просить накласти арешти, а саме не зазначено повне найменування рухомого майна, фірму, рік випуску та інше, на підставі яких можливо ідентифікувати річ. Зокрема, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 просить накласти арешт на: люстру, килим не зазаначивши її індивідуальні ознаки та місцезнаходження; спальню можливо спальний гарнітур та з чого він складається, та інше.

З огляду на викладене, в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву (клопотання) ОСОБА_2 про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: