Справа № 307/1386/15-ц
Провадження № 2/307/944/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Розман М.М., при секретарі Цех Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Нересницької сільської ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та визнання рішень недійсними,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Нересницької сільської ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та визнання рішень недійсними. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Нересницької сільської ради за №92 від 27.12.2006 року земельну ділянку в урочищі «Лоби», площею 0.15 га. по нотаріально посвідченій згоді її батька ОСОБА_5 було вирішено перезакріпити за нею, позивачкою по справі ОСОБА_1. Земельну ділянку вони використовують з 1990 року, про що можуть підтвердити суміжні землекористувачі. А в кінці 2013 року вони з чоловіком вирішили приватизувати земельну ділянку і звернулися за цим до Нересницької сільської ради, де рішенням за № 669 від 24.05.2013 року було надано дозвіл на розробку проекту відводу щодо передачі у власність земельної ділянки, площею 0,15 га., для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1. Із згаданим рішенням звернулись до геодезичної служби ПП «Закарпатземля» і здійснивши відвід та погодивши межі земельної ділянки з суміжними землекористувачами звернулись із проектом землеустрою до органу місцевого самоврядування - Нересницької сільської ради, однак сільський голова та землевпорядник відмовились від приписів на цьому проекті. Подальші неодноразові звернення до відповідача з цього приводу були розглянуті комісією, про що складено протоколи, які затверджено рішеннями Нересницької сільської ради за №787 від 30.10.2013 року та за № 903 від 07.03.2014 року.

Вважає зазначені рішення незаконними у зв'язку з тим, що у відповідача ОСОБА_3 ніколи не знаходилася їх земельна ділянка у користуванні на законних підставах.

Вказує, що її чоловік постійно знаходився на заробітках, а вона на роботі, і вони не мали часу та можливості використовувати спірну земельну ділянку, а тому по їх згоді частину земельної ділянки тимчасово став використовувати відповідач ОСОБА_3, але своєї згоди на вилучення земельної ділянки не надавала. Ніколи ніяких претензій з приводу землекористування між суміжними землекористувачами не виникало. По питанню землекористування, у тому числі і відсутності під'їзної дороги, вона зверталася додержавної інспекції сільського господарства, де в результаті перевірки було встановлено, що факту самовільного зайняття земельної ділянки ОСОБА_6 не виявлено, і згідно ситуаційного плану та наявних картографічних матеріалів під'їзна дорога до земельної ділянки ОСОБА_6 відсутня,за даними аерофотозйомки та фактичним місцем розташування земельної ділянки ОСОБА_6 до вказаної земельної ділянки наявний під'їзд зі сторони ОСОБА_2.

Крім того позивачка стверджує, що зазначені комісійні протоколи відповідача Нересницької сільської ради були складені з виїздом на місце без присутності суміжних землекористувачів, які б підтвердили, що дорога існує і відповідач не являється законним землекористувачем.

На їх неодноразові прохання відповідач ОСОБА_3 визнати той факт, що він використовує частину належної їм земельної ділянки і повернути їм відмовляється. Натомість за змовою з суміжним землекористувачем відповідачем ОСОБА_2 перекрили дорогу загального користування, чим перешкоджають нормально користуватися належною їм земельною ділянкою.

Крім цього на запит адвоката Нересницька сільська рада надала відповідь, що рішення Нересницької сільської ради про виділення земельної ділянки в АДРЕСА_1 для ОСОБА_3 в сільській раді немає, а ця земельна ділянка йому була виділена в 70-х роках 20 століття колгоспом «Радянська Верховина.

Разом з цим в Тячівському районному архіві в архівному фонді колгоспу «Радянська Верховина» відсутні відомості про виділення колгоспом упродовж 1970-1971 років земельної ділянки відповідачу ОСОБА_3. А тому позивачка стверджує, що вказана земельна ділянка відповідачу ОСОБА_3 взагалі не виділялася, а виділялася її батькові ОСОБА_5 в 90-х роках 20 століття, що на її думку можуть підтвердити в судовому засіданні суміжні землекористувачі.

У зв'язку з цим позивачка вважає, що прийняті відповідачем Нересницькою сільською радою рішення за № 787 від 30.10.2013 року та за № 903 від 07.03.2014 року є протиправними і такі, що порушують її право на користування належною їй земельною ділянкою, а тому на підставі ч. 1 ст. 155 ЗК України підлягають визнанню недійсними.

Також позивачка вказує, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 фактично позбавили її права володіння земельною ділянкою, а тому, на її думку, на підставі ст.. 152 ч.1, 158 ч.3 п.б ЗК України її право підлягає захисту шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Просить визнати рішення Нересницькою сільською радою рішення за № 787 від 30.10.2013 року та за № 903 від 07.03.2014 року « Про затвердження протоколів постійної комісії» недійсними та зобов'язати відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звільнити земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1, для ведення особистого селянського господарства та в дальнійшому не чинити перешкоди щодо використання цієї земельної ділянки.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав повністю посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і додатково пояснив,що всі докази щодо під'їзної дороги містяться у доданому до позовної заяви акті перевірки. А що стосується конкретного місця розташування земельної ділянки, то крім рішення сільської ради від 27.12.2006 року це підтверджується письмовими поясненнями суміжних землекористувачів і сільська рада була в курсі, що ця земельна ділянка належить позивачці і її чоловікові.

Просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_7 в судовому засіданні проти позову заперечив повністю і пояснив, що у рішенні Нересницької сільської ради за № 669 від 24.05.2013 року зазначено про надання дозволу ОСОБА_6 на розробку проекту відводу земельної ділянки по АДРЕСА_1.

При цьому, на думку представника відповідача, позивачка і її чоловік зазначаючи про земельну ділянку її батька ОСОБА_5 фактично претендують на земельну ділянку, яка перебуває у користуванні ОСОБА_3 та частину земельної ділянки, яка колись перебувала у користування ОСОБА_5.

Вважає позов безпідставним і просить в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_12. в судовому засіданні проти позову заперечила посилаючись на те, що її чоловік ОСОБА_2 отримав у встановленому порядку державний акт на земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_1. Цю земельну ділянку вони використовують з чоловіком за належністю і вона є співвласником цієї ділянки. Вказана земельна ділянка огороджена згідно плану меж, який погоджений з сусідніми землекористувачами, в тому числі і батьком позивачки ОСОБА_5, який при житті підписав таке погодження. Ніяку частину земельної ділянки від сім'ї ОСОБА_6 не захоплювали. Пам'ятає, що був випадок, коли позивачка просила від них надати їй частину їх земельної ділянки для облаштування під'їзної дороги, але вони з чоловіком їй в цьому відмовили.

Просить в задоволенні позову відмовити.

Представник Нересницької сільської ради в судове засідання не з'явився, оскільки згідно поданої письмової заяви просив розглянути справу у його відсутності, проти позову заперечив, а тому суд в порядку ст.. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів( а.с.64).

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно до нотаріально посвідченої заяви 27 листопада 2006 року ОСОБА_5 відмовився від приватизації земельної ділянки площею 0.15 га., яка виділена йому в користування і розташована в урочищі АДРЕСА_1 та не заперечує проти приватизації вказаної земельної ділянки в користь ОСОБА_1(а.с.5)

А згідно до рішення Нересницької сільської ради від 27.12.2006 року за №92 перезакріплено ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0.15 га. на АДРЕСА_1 по письмовій згоді батька ОСОБА_5( а.с.6).

Рішенням Нересницької сільської ради від 24 травня 2013 року за №669 надано дозвіл ОСОБА_6 на розробку проекту відводу щодо передачі земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 площею 0.15 га.( а.с.18)

На підставі вказаного рішення ПП «Закарпатземля» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, однак в даному проекті відсутнє погодження меж земельної ділянки з боку суміжного землекористувача ОСОБА_2, а також відсутні погодження та висновки відповідних служб( а.с.18-23).

З цього приводу розглядалися заяви ОСОБА_6 постійною комісією з питань охорони навколишнього середовища, раціонального використання природніх ресурсів та рекреації, та з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів та розвитку села, якою з виїздом на місце встановлено, що ОСОБА_6 захопив земельну ділянку ОСОБА_3 та вказав неправильний ситуаційний план розташування земельної ділянки, у зв'язку з чим призупинено приватизацію земельної ділянки, так як необхідне виправлення порушень та вирішення питання під'їзної дороги до земельних ділянок ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_8, про що складено протокол засідання комісії за № 21 від 25.10.2013 року( а.с.10, 11).

При розгляді аналогічної заяви ОСОБА_6 комісією також зазначено, що йому необхідно зробити правильну геодезичну зйомку, оскільки у наявній включена частина сусідньої ділянки землекористувача ОСОБА_9, про що складено протокол засідання комісії за №24 від 06.03.2014 року( а.с.14).

Рішеннями Нересницької сільської ради за № 787 від 30.10.2013 року та за № 903 від 07.03.2014 року відповідно затверджено ці протоколи засідання постійної комісії( а.с.12-13).

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 29 січня 2014 року на час перевірки факту самовільного зайняття земельної ділянки громадянином ОСОБА_6 не виявлено і згідно ситуаційного плану та наявних картографічних матеріалів під'язна дорога до земельної ділянки ОСОБА_6 відсутня, за даними аерофотозйомки та фактичним місцем розташування земельної ділянки ОСОБА_6 до вказаної земельної ділянки наявний під'їзд зі сторони ОСОБА_2( а.с. 7, 8).

Згідно письмового повідомлення Нересницької сільської ради від 5 листопада 2014 року за № 406/02-06 рішення Нересницької сільської ради про виділення земельної ділянки в АДРЕСА_1 гр.. ОСОБА_3, мешканцю АДРЕСА_2, немає, так як дану земельну ділянку гр.. ОСОБА_3 користає з 70-х років 20 століття і рішення про виділення і надання земельної ділянки в користування видавав колгосп »Радянська Верховина»( а.с. 9).

А згідно до довідки архівного відділу Тячівської райдержадміністрації від 10.12.2014 року за № 01-11/288 в архівному фонді колгоспу «Радянська Верховина» с. Нересниця відсутні відомості про виділення земельної ділянки та надання дозволу на користування земельної ділянки згідно протоколу колгоспу « Радянська Верховина» за 1970-1971 роки гр.. ОСОБА_3, мешк. АДРЕСА_2( а.с.17).

Відповідно до довідки виконкому Нереснянської сільської ради від 7 липня 2015 року за № 1614 за гр.. ОСОБА_3, мешк. АДРЕСА_2, дійсно рахується земельна ділянка площею 1.1500 га., з них 0.1500 га. в АДРЕСА_1( а.с. 55).

Згідно до ст.. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, в тому числі розпорядження землями територіальних громад та передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

За змістом ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Права власників земельної ділянки визначені ст.. 90 цього Кодексу, за якими власники земельних ділянок мають право:

а) продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину;

б) самостійно господарювати на землі;

в) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію;

г) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, лісові насадження, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі;

ґ) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом;

д) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Аналогічні правила визначені і ст.. 373 ЦК України.

А відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати будь-яких порушень його прав на землю.

Захист прав на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, а також застосуванням інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

А згідно до ст. ст. 58, 59 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено в судовому засіданні позивачка претендує на отримання у власність земельну ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 площею 0.15 га. згідно розробленого ПП «Закарпатземля» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, однак в даному проекті відсутнє погодження меж земельної ділянки з боку суміжного землекористувача ОСОБА_2, а також відсутні погодження та висновки відповідних служб( а.с.18-23)

З цього приводу розглядалися заяви ОСОБА_6 постійною комісією з питань охорони навколишнього середовища, раціонального використання природніх ресурсів та рекреації, та з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів та розвитку села, якою з виїздом на місце вимоги заявника не задоволені і констатовано, що ОСОБА_6 захопив земельну ділянку ОСОБА_3 та вказав неправильний ситуаційний план розташування земельної ділянки, у зв'язку з чим призупинено приватизацію земельної ділянки, так як необхідне виправлення порушень та вирішення питання під'їзної дороги до земельних ділянок ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_8, про що складено протокол засідання комісії за № 21 від 25.10.2013 року (а.с.10, 11, 14).

Рішеннями Нересницької сільської ради за № 787 від 30.10.2013 року та за № 903 від 07.03.2014 року відповідно затверджено ці протоколи засідання постійної комісії( а.с.12-13).

В даному випадку позивачем обрано спосіб захисту прав на землю шляхом визнання недійсними на підставі ст..ст. 152, 155 ЗК України рішень органу місцевого самоврядування та ст..ст. 152, 158 ЗК України шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Разом з цим підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та (або) визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів особи.

Оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позивачем в судовому засіданні не наведено належних і допустимих доказів щодо порушення процедури прийняття оскаржуваних рішень , та порушення у зв'язку з цим його права на землю. Не надано також доказів, якіб вказували на будь-які дії відповідачів, спрямовані на протиправне зайняття земельної ділянки позивачки чи створення перешкод в її користування.

Доводи позивача не спростовують правомірність фактичного використання відповідачем ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0.1500 га. в АДРЕСА_1, яка рахується за відповідачем згідно до даних по господарського обліку і яку за даними сільської ради він отримав 70-х років 20 століття від колгоспу »Радянська Верховина».

Відсутність в архівному фонді відповідного протоколу колгоспу « Радянська Верховина» за 1970-1971 роки не може беззаперечно свідчити про не існування такого рішення взагалі.

Також суд не може визнати належним і допустимим доказом в даному випадку письмові пояснення свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11( а.с. 15, 16), у яких відсутні адреси місця проживання, оскільки вказані особи для дачі показань в судове засідання в якості свідків представником позивача не забезпечені, хоча саме за його клопотанням оголошувалася перерва для цієї мети.

До того ж сама Дьордяй такі письмові пояснення в подальшому письмово заперечила(а.с. 70).

Що стосується заявлених вимог до відповідача ОСОБА_2, то він користає земельну ділянку площею 0.3165 га., що розташована в АДРЕСА_3, яка передана йому згідно до державного акту на право приватної власності на землю Серії НОМЕР_1( а.с.65). Тобто дана земельна ділянка є вже повністю сформованою і згідно твердження представника відповідача ОСОБА_12, яка є співвласником, огородженою. Будь-яких даних про встановлення обтяжень чи обмежень на дану земельну ділянку державний акт не містить. Позивачем також не наведено доказів, що відповідач ОСОБА_2 використовує земельну ділянку у більших ніж зазначено в державному акті розмірах чи що він зайняв проїзну частину.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю у зв'язку з його недоведеністю.

При цьому суд також констатує, що при наявності у позивачки доручення на пред'явлення позову вона пред'явила позов від свого імені з вимогами, які стосуються усунення перешкод для ОСОБА_6 на безоплатну приватизацію землі.

Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на позивачку.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 169, 209-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 12, 78, 90, 152, 155, 158 ЗК України, ст.ст. 13, 16 ЦК України, , суд,

Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Нересницької сільської ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та визнання рішень недійсними відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення , а особами , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: М.М.Розман