Справа № 329/878/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 року смт. Чернігівка

Чернігівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Покопцевої Д.О.,

за участю секретаря Богдан І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської селищної ради Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, третя особа Приватне сільськогосподарське підприємство ім.Калініна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач зазначив, що в грудні 1996р., під час роботи в КПС ім.Калініна, йому для проживання був виділений житловий будинок 71-а по вул.Першотравневій в смт Чернігівка Запорізької області, де він мешкає дотепер.

На теперішній час бажає оформити своє право власності на цей будинок, однак не може цього зробити через відсутність реєстрації права власності на нього.

Просить визнати за ним за набувальною давністю право власності на житловий будинок 71-а по вул. Першотравневій в смт Чернігівка Запорізької області.

Представник Чернігівської селищної ради Запорізької області в судове засідання не зявився, заявою просить суд розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник третьої особи до судового засідання не зявився, про причини неявки не сповістив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно протоколу № 15 від 07.12.1996р. КСП ім.Калініна, позивачу для проживання виділено житловий будинок 71-а вул.Першотравневій в смт Чернігівка Запорізької області.

Згідно довідки від 06.03.2015р. Чернігівського РВ УДМС України в Запорізькій області, позивач з 14.11.1976р. зареєстрований за зазначеною адресою (а.с. 12).

Згідно довідки № 1399 від 05.03.2015р. виконавчого комітету Чернігівської селищної ради, позивач та члени його родини з 1996р. проживають в житловому 71-а вул.Першотравневій в смт Чернігівка Запорізької області (а.с.17) та, згідно довідки № 862 від 23.07.2015р. виконавчого комітету Чернігівської селищної ради, позивач, згідно записів земельно-шнурової книги, з 1996р. користується земельною ділянкою 0,10га по вул.Першотравневій, 71-а в смт Чернігівка Запорізької області (а.с.16).

Згідно копії технічного паспорту на цей будинок, право власності на нього не зареєстровано, відхилень від планувального завдання БТІ не виявлено (а.с.6-8).

На теперішній час позивач бажає набути право власності на будинок за набувальною давністю, оскільки вона більше 10 років відкрито, безперервно володіє нерухомим майном.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Зміст даної статті визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю, а саме:

- володіння має бути добросовісним;

- володіння мусить бути відкритим, очевидним дляв всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним;

- володіння повинно бути безперервним протягом визначених строків.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. другому п. 9 постанови № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснив, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Набувальна давність - один із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним.

Тривалість володіння передбачає, що повинен закінчиться визначений у Кодексі строк. При цьому п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи, що ЦК України набув чинності з 01 січня 2004 року (п. 1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України), норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року, тому, визнання судом права власності за набувальною давністю не може мати місця раніше 01 січня 2011 року.

Відсутність реєстрації права власності в даному випадку не перешкоджає визнанню права власності за набувальною давністю.

Судом встановлено, що позивач проживає та зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, тому для позивача момент виникнення права власності за набувальною давністю є 01 січня 2011 року, а строк володіння майном становить більше 10 років.

Виходячи з викладеного вбачається, що позивач більше десяти років добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується житловим будинком, тому суд приходить до висновку, що є всі законні підстави для визнання права власності за набувальною давністю за позивачем на житловий будинок 71-а по вул. Першотравневій в смт Чернігівка у судовому порядку, оскільки даний засіб набуття права власності можна віднести до первісного, через те, що права набувача не ґрунтуються на попередній власності, а залежать тільки від сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 Цивільного Кодексу України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого, безперервного володіння майном як своїм.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 16, ч.1 ст.344 ЦК України, ст.ст.2, 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Чернігівської селищної ради Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, третя особа Приватне сільськогосподарське підприємство ім.Калініна - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за набувальною давністю право власності на житловий будинок 71-а по вул. Першотравневій в смт Чернігівка Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Чернігівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.О.Покопцева