Справа № 127/2-6415/2010
Провадження № 4-с/127/149/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря Пєскова Є.Д.,

державного виконавця Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2, на дії державного виконавця Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_3 за участю заінтересованої особи ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2, із скаргою на дії державного виконавця Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_3.

Скарга мотивована тим, що 01.11.2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці винесено рішення у цивільній справі № 2-6415/2010 за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Банком направлено до Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ поштовою кореспонденцією заяву про відкриття виконавчого провадження разом з виконавчим листом № 2-6415/2010 від 07.02.2011 року. 26.05.2015 року головним державним виконавцем Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_3 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Банк не погоджується із вищезазначеною постановою, вважає її незаконною, такою що порушує його права, як стягувача, у звязку з тим, що державний виконавець поверхнево підійшов до виконання своїх обовязків, не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів. Окрім того, постанова, що оскаржується була направлена державним виконавцем до стягувача в порушення ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» без повідомлення про вручення.

Вище вкладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про визнання дій державного виконавця Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_3 про не надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанови про повернення виконавчого документа неправомірними; визнання дій державного виконавця Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувачу неправомірними; скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.05.2015 року ВП № 43459606; зобовязання державного виконавця Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_3 провести виконавчі дії з виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 01.11.2010 року по справі № 2-6415/2010.

Ухвалою суду від 23.07.2015 року скаргу прийнято до розгляду та до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено ОСОБА_4.

Представник заявника та заінтересована особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином. Представником заявника суду надано заяву про розгляд справи у його відсутність. Заінтересованою особою причини неявки суду не повідомлено.

В судове засідання особа, дії якої оскаржуються, не зявилась. Однак, в судове засідання зявився державний виконавець Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_1 Судом встановлено, що в.о. начальника Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_5 надав доручення державному виконавцю Наконечному С.С. на представництво інтересів Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ.

За даних обставин, судом враховано, що у розумінні ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець не є окремим суб'єктом, а є представником влади, який здійснює свої повноваження від імені держави в системі органів державної влади ДВС.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦПК України, якщо зокрема, державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть зявитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Державний виконавець Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_1 повідомив суду, що державний виконавець Кравчук А.О. перебуває у відпустці. Щодо задоволення скарги заперечував. Окрім того, на адресу суду від в.о. начальника Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_5 надійшли письмові заперечення на скаргу.

Враховуючи думку державного виконавця, положення ст. 386 ЦПК України, зокрема щодо строків розгляду скарги, наявність заяви від представника заявника і відсутність поважних причин неявки в судове засідання заінтересованої особи, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність представника заявника та заінтересованої особи.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Судом при прийнятті до розгляду даної скарги було враховано, що в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (в даному випадку, ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»), а тому його перебіг має визначатися за цими нормами (протягом десяти днів з дня отримання постанови), а не за нормами ст. 385 ЦПК України.

Заявником в скарзі суду було повідомлено про те, що оскаржувану постанову державного виконавця Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_3 від 26.05.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві було отримано ними лише 13.07.2015 року. Тому, при вирішенні питання про прийняття скарги до розгляду, судом звернуто увагу на те, що пропуск строків звернення до суду із скаргою, які визначаються як процесуальні строки, не є підставою для відмови у прийнятті скарги, оскільки вони можуть бути поновлені судом за наявності поважних причин і на них поширюються правила ст. 72 ЦПК України.

В судовому засіданні заслухавши пояснення державного виконавця, оглянувши матеріали виконавчого провадження, суд прийшов до висновку, що заявником дійсно оскаржувану постанову було отримано 13.07.2015 року. Тому, судом прийнято до уваги, що законом передбачено право на оскарження даного рішення протягом десяти днів саме з дня отримання такого рішення.

Крім того, судом враховано, що не завжди державний виконавець здійснює передбачену відповідним законом дію або приймає постанову у виконавчому провадженні у визначений строк.

З матеріалів виконавчого провадження оглянутих і досліджених судовому засіданні вбачається, що оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.05.2015 року не була направлена стягувачеві рекомендованим листом із повідомленням, як те визначено ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, не виконання державним виконавцем вимог вище вказаного положення Закону є порушенням. Доповідна записка в.о. начальника Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_5 на імя в.о. заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань ДВС начальника Управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_6 про не направлення вихідної кореспонденції ДВС у звязку з відсутністю у відділі конвертів, надана державним виконавцем в судовому засіданні, не може бути прийнята судом до уваги, оскільки дана доповідна записка: по перше не містить дати її видачі, по-друге не містить відмітки про її отримання адресатом або ж доказів направлення її адресату і втретє дана доповідна не є підставою для не виконання вимог Закону.

Тому, суд прийшов до висновку, що заявником строк звернення до суду із скаргою не пропущено.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.02.2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» було видано за рішенням суду від 01.11.2010 року по справі № 2-6415/2010, виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованості по кредиту за договором № 258 від 30.11.2007 року в сумі 20 709, 11 гривень, а також 207, 09 гривень судового збору та 120, 00 гривень витрат ІТЗ розгляду справи.

29.05.2014 року державним виконавцем Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_7 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 43459606 за виконавчим листом № 2-6415-2010, виданим 07.02.2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованості в розмірі 21 036, 20 гривень.

19.03.2015 року головним державним виконавцем Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_3 винесено постану про обєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження виконавче провадження № 43459606 з виконання виконавчого листа № 2-6415-2010, виданого 07.02.2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці та виконавче провадження № 44003828. Номер зведеного виконавчого провадження № 46951221.

В судовому засіданні було оглянуто і досліджено матеріали виконавчого провадження № 43459606 та матеріали зведеного виконавчого провадження № 46951221 по боржнику ОСОБА_4.

Судом встановлено, що 26.05.2015 року головним державним виконавцем Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_3 винесено постанову про виведення виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-6415/2010, виданим 07.02.2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці, із зведеного виконавчого провадження № 46951221 у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

26.05.2015 року головним державним виконавцем Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_3 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» було повернуто стягувачеві виконавчий лист № 2-6415/2010, виданий 07.02.2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці, в зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, про що винесено відповідну постанову ВП № 43459606. (а.с. 5)

Відповідно до ст.ст. 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З матеріалів виконавчого провадження № 43459606 та матеріалів зведеного виконавчого провадження № 46951221, оглянутих судом в судовому засіданні, вбачається, що державним виконавцем проводились дії по розшуку майна зареєстрованого на праві власності за ОСОБА_4

Зокрема, з матеріалів виконавчого провадження вбачається накладення арештів на рухоме та нерухоме майно, належне боржнику.

Так, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеною 16.07.2014 року державним виконавцем Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_8 було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_4 Проте, вказані дії з розшуку майна та накладення на нього арешту проводились лише в межах виконавчого провадження № 44003828, але ніяк не повязані із виконанням виконавчого провадження № 43459606 з примусового виконання виконавчого лист № 2-6415/2010, виданого 07.02.2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці, де стягувачем є ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк».

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Однак, дії, визначені вище вказаним положенням, державним виконавцем вчинені не були.

З матеріалів виконавчого провадження не вбачається здійснення державним виконавцем перевірки місця реєстрації боржника шляхом здійснення запиту до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України у Вінницькій області.

Суду не надано доказів, які б підтверджували вичерпність проведення державним виконавцем заходів щодо розшуку майна на яке можна було б звернути стягнення.

Судом звернуто увагу на те, що згідно п. 10 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Згідно з положеннями ст. 14 ЦПК України та ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Судом встановлено, що станом на день розгляду скарги судове рішення не виконано.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України неодноразово звертав увагу, що право на виконання судового рішення є складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з положеннями ст. 373 ЦПК України та ст. 36 закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, має право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Можливість державного виконавця при здійсненні виконавчого провадження звернутися до органу, який видав виконавчий документ, за розясненням рішення, порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, відстрочку та розстрочку виконання рішення суду, також передбачена ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

У разі звернення державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, що підлягає виконанню, про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання виконавче провадження може бути зупинено (п. 1 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», а для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду. Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положень щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Згідно чинного законодавства України, кожен має право на справедливий судовий розгляд і належне виконання рішення суду.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що повернення виконавчого документа стягувачеві є передчасним, оскільки належне виконання судового рішення не відбулося.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

З урахуванням наведеного суд вважає, що державний виконавець не здійснив усіх необхідних заходів щодо примусового виконання рішення суду та передчасно і без достатніх підстав повернув виконавчий документ. Цими діями порушено право стягувача на неупереджене, своєчасне і в повному обсязі виконання рішення суду, винесеного на його користь.

З огляду на вище викладене, повернення стягувачеві виконавчого листа фактично є відмовою у виконанні судового рішення.

Суд оцінює докази наявні в справі, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно зясовує обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідно до ч. 3 ст. 213 ЦПК України.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчих проваджень, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що скарга ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2, на дії головного державного виконавця Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_3 є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

З урахуванням наведеного суд вважає, що головний державний виконавець Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_3 не здійснив усіх визначених Законом дій, спрямованих на своєчасне примусове виконання судового рішення, на підставах, в межах повноважень та у спосіб, як то визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Нездійснення посадовою особою (державним виконавцем) своїх обовязків, покладених на нього законом, не повинно будь-яким чином призводити до порушення чи обмеження прав субєктів права на оскарження його незаконних дій.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Тому, суд визнає неправомірними дії головного державного виконавця Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_3 щодо повернення 26.05.2015 року виконавчого документа, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці 07.02.2011 року стягувачеві, та щодо не надіслання стягувачеві рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанови про повернення виконавчого документа ВП № 43459606 від 26.05.2015 року.

Оскільки судом встановлено обґрунтованість скарги ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2, і визнано оскаржувані дії державного виконавця Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_3 неправомірними, суд вважає за необхідне поновити порушені права заявника, шляхом скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 43459606 від 26.05.2015 року, винесену головним державним виконавцем Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_3, як незаконної, а також зобов'язує саме Вишенський відділ ДВС Вінницького МУЮ, враховуючи обставини справи і те, що у розумінні ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець не є окремим суб'єктом, а є представником влади, який здійснює свої повноваження від імені держави в системі органів державної влади - ДВС, усунути порушення шляхом вчинення дій, визначених Законом України «Про виконавче провадження». При цьому судом прийнято до уваги позицію Верховного Суду України, висвітлену в п. 7 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 року, відповідно до якої у разі визнання неправомірним рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Суд звертає увагу на те, що згідно ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду.

Про виконання даної ухвали суду Вишенський відділ ДВС Вінницького МУЮ має повідомити Вінницький міський суд Вінницької області та заявника ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2, не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду, відповідно до ч. 1 ст. 389 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст.ст. 1, 2, 5, ч. 1 та ч. 3 ст. 6, 11, ст. 25, ч. 1 ст. 31, ст. 36, п. 2 ч. 1 ст. 47, ч. 3 ст. 48, ст. 51, ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 7 Закону України «Про державну виконавчу службу», ст.ст. 11, 14, 58-60, 209, 210, 212, 213, 383-389 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо повернення 26.05.2015 року виконавчого документа, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці 07.02.2011 року, стягувачеві, та щодо не надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанови ВП № 43459606 від 26.05.2015 року стягувачеві.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 43459606 від 26.05.2015 року, винесену головним державним виконавцем Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_3, як незаконну.

Зобовязати Вишенський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції усунути порушення шляхом вчинення дій, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Про виконання даної ухвали Вишенському відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції повідомити Вінницький міський суд Вінницької області та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2, не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: