АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 686/293/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1555/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Костенка А.М., суддів: Гринчука Р.С., Грох Л.М., при секретарі : Гриньовій А.М.

з участю : представника позивача-відповідача ОСОБА_1, відповідча ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/293/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 19 червня 2015 року по справі за позовом Житлово-експлуатаційної контори № 2 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, УДМС України в Хмельницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, Управління освіти Хмельницької міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зобов'язання зняти з реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Житлово-експлуатаційної контори № 2, Управління освіти Хмельницької міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання незаконними дій щодо позбавлення права користування житловою площею в гуртожитку, продовження строку зберігання жилого приміщення та вселення. Заслухавши доповідача, пояснення сторін, їх представників, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ЖЕК № 2, звертаючись до суду з позовом, вказувала, що є балансоутримувачем гуртожитку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в м. Хмельницький. В лютому 1992 року міським відділом народної освіти ОСОБА_7, як молодому спеціалісту, було видано ордер на вселення у вказаний гуртожиток. Відповідач була вселена в кімнату № 17 та зареєстрована у цій кімнаті. В подальшому, її син, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, також був зареєстрований у цій кімнаті. В обґрунтування позову позивач вказував, що з 1997 року ОСОБА_7 та її син ОСОБА_8 у вказаній кімнаті не проживають, оскільки проживають за іншою адресою, отже, відповідачі втратили право користування кімнатою гуртожитку. Тому просив визнати відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_8 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1, зобов'язати відділ державної міграційної служби в Хмельницькій області зняти з реєстрації ОСОБА_7, ОСОБА_8 у квартирі АДРЕСА_1.

________________________________________________________________________________Головуючий у першій інстанції - Демінська А.А. провадження № 22-ц/792/1555/15

Доповідач - Костенко А.М. Категорія № 43, 44, 45 В лютому 2015 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулися до суду із зустрічним

позовом і просили визнати незаконним дії Хмельницького міського управління освіти щодо позбавлення права користування житловою площею в гуртожитку, продовжити строк зберігання жилого приміщення в гуртожитку № 2 за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 та ОСОБА_8, вселити їх в гуртожиток № 2 за адресою АДРЕСА_1. Вказували, що 10 лютого 1992 року, ОСОБА_7, як вчителю початкових класів, було надано ордер на вселення в гуртожиток № 2 по АДРЕСА_1. На підставі ордера була вселена в кімнату № 2 гуртожитку, де постійно поживала. ОСОБА_7 зазначала, що під час декретної відпустки тимчасово мешкала у батьків в Дунаєвецькому районі. При цьому, щомісяця приїзжала в м. Хмельницький, де отримувала грошові виплати на дитину, та в цей час також перебувала у гуртожитку. Однак, у серпні 1997 року, після виходу з декретної відпустки та приїзду в гуртожиток, її не було допущено у кімнату гуртожитку та повідомлено, що у кімнату вселено іншу сім"ю. Позивач ОСОБА_7 вказувала, що в подальшому неодноразово зверталась до керівництва управління освіти, за рішенням якого була надана кімната, з відповідними усними та письмовими зверненнями. Однак, у вселенні в гуртожиток їй було відмовлено. Вважаючи такі дії неправомірними, просила задоволити її позовні вимоги.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 14 січня 2015 року до участі у справі за позовом ЖЕК № 2 в якості співвідповідача залучено УДМС України в Хмельницькій області.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 5 лютого 2015 року вказані позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19 червня 2015 року в задоволенні вказаних позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_5, її представник ОСОБА_6 просять скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позову ЖЕК № 2, ухвалити нове, яким задоволити позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи. Вказують, що при вирішенні спору, суд прийшов до невірного висновку, про відсутність підстав у ЖЕК № 2 для звернення до суду. Оскільки будівля по АДРЕСА_1 не перебуває і не перебувала на балансі управління освіти, так як з моменту введення в експлуатацію є комунальною власністю та перебуває на балансі ЖЕК № 2. Вказують, що висновок про неукладення ОСОБА_7 договору найму із ЖЕК є невірним, оскільки відповідач була вселена та проживала у гуртожитку на підставі ордеру, тобто, належної правової підстави для вселення. При цьому, зазначають, що будинок по АДРЕСА_1 не має статусу гуртожитку. Також апелянти вважають невірним висновок суду про передчасне пред'явлення вимог до УДМС України в Хмельницькій області.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом установлено, що рішенням Хмельницького міськвиконкому № 204 від 28 серпня 1980 року п'ятикімнатну квартиру АДРЕСА_1 надано міському відділу освіти під гуртожиток для заселення молодих спеціалістів.

В цей же день міському відділу освіти видано ордер № 1402 серії М під гуртожиток на квартиру АДРЕСА_1, а головним санітарним лікарем м. Хмельницького погоджено прописку сімнадцяти чоловік на вищевказану житлову площу.

В поквартирній картці житлово-експлуатаційної контори № 2 м. Хмельницького

наймачем квартири АДРЕСА_1 є Хмельницький міський відділ освіти з розрахунку проживання 17 осіб.

Вказану обставину підтвердила в судовому засіданні апеляційного суду і представник позивача - ЖЕК № 2.

На теперішній час, в квартирі на підставі ордерів, виданих Хмельницьким міським відділом освіти як на житлову площу в гуртожитку, в кімнатах № № 2, 3 проживає та зареєстрована ОСОБА_3 з донькою, і в кімнатах №№ 4, 5 проживає і зареєстрована ОСОБА_2

На підставі договору найму житлового приміщення у гуртожитку для малосімейних Хмельницького відділу освіти від 17 червня 1998 року в цій квартирі в кімнаті № 1 проживає та зареєстрована ОСОБА_5

10 лютого 1992 року Хмельницьким міським відділом освіти ОСОБА_7, як працівнику освіти, було видано ордер на вселення в гуртожиток № 2, а саме квартиру АДРЕСА_1 на 1 особу без вказання розміру житлової площі, на яку вона вселяється, з чого можна зробити висновок, що вселення ОСОБА_7 здійснювалось на ліжко-місце.

З 27 лютого 1992 року ОСОБА_7 зареєструвала своє місце проживання у вказаній квартирі, а з 9 листопада 2006 року ще і місце проживання свого сина ОСОБА_8

Однак з 1997 року по теперішній час ОСОБА_7 без поважних причин у квартирі АДРЕСА_1 не проживає, не проживав там з моменту реєстрації - з 2006 року, і її син ОСОБА_8

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, не заперечують їх і сторони.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно зі ст. 6 та ч.1 ст. 127 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Гуртожитки можуть використовуватись для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208 затверджене Примірне положення про гуртожитки, яким відповідно до ст. 131 ЖК України визначається порядок користування останніми.

Відповідно до ч. 8 ст. 8 ЦПК України та з урахуванням подібності за змістом правовідносин саме щодо користування жилою площею у гуртожитках з правовідносинами, що регулюються правилами статті 71 ЖК щодо відсутності осіб, які мають право користування жилим приміщенням державного або громадського житлового фонду, положення цих правил може застосовуватись і в разі вибуття з гуртожитку особи, якій у ньому надавалась житлова площа.

Рішення суду в частині встановлення обставин не проживання ОСОБА_7 та її сина ОСОБА_8 без поважних причин у квартирі АДРЕСА_1 більше шести місяців, добровільного припинення ОСОБА_7 та її сином ОСОБА_8 проживання в гуртожитку, відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 та її сина ОСОБА_8 про визнання незаконними дій щодо позбавлення права користування житловою площею в гуртожитку, продовження строку зберігання жилого приміщення за ОСОБА_7 та ОСОБА_8, вселення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в квартиру АДРЕСА_1 в апеляційному порядку не оскаржено і не є предметом апеляційного розгляду.

В той же час у відповідності до ст. 61 Житлового кодексу України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

П. 4 Пленуму Верховного Суду УРСР від 12 квітня 1985 року, № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" роз'яснено, що в силу ст. 61 ЖК України житлово-експлуатаційна організація, а при її відсутності - підприємство, установа, організація як наймодавець можуть бути стороною в спорах, що виникають з договорів найму жилого приміщення. Вони вправі, зокрема, пред'являти позови про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розірвання договору найму жилого приміщення і виселення у зв'язку з систематичним порушенням правил співжиття, псуванням і руйнуванням жилих приміщень.

Таким чином, за змістом вказаних норм Житлового кодексу, глави 4 цього Кодексу позивачами у справах про виселення та про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у гуртожитку мають бути власники або балансоутримувачі гуртожитків, органи місцевого самоврядування.

Як вбачається з відповіді управління житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради на запит суду, рішенням Хмельницького міськвиконкому № 204 від 28 серпня 1980 року квартирі АДРЕСА_1 надано статус гуртожитку Хмельницького міського відділу освіти.

Хмельницький міський відділ освіти має статус самостійної юридичної особи.

Також згідно відповідей та повідомлень відділу обліку та розподілу житлової площі виконавчого комітету Хмельницької міської ради, квартира АДРЕСА_1 має статус гуртожитку Хмельницького міського відділу освіти.

Крім того, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_3 звернулись з заявою до виконавчого комітету Хмельницької міської ради про виведення квартири АДРЕСА_1 зі складу гуртожитків та надання цій квартирі статусу комунальної квартири, однак їм було повідомлено, що для розгляду цього питання необхідно вжити заходів щодо зняття з реєстрації інших громадян, які не проживають в квартирі.

Отже, рішення Хмельницького міськвиконкому № 204 від 28 серпня 1980 року є чинним та ніким не оспорено. Хмельницька міська рада в особі виконавчого комітету, як власник, надала квартирі АДРЕСА_1 статус гуртожитку, не провівши реєстрацію квартири як гуртожиток, надала квартиру в оперативне управління юридичній особі - управлінню освіти Хмельницької міської ради. Метою такої передачі було використання управлінням квартири як гуртожитку для проживання молодих спеціалістів в галузі освіти, при цьому, без передачі квартири на баланс управлінню. Впродовж всього часу, з 1980 року квартира використовувалась управлінням освіти як гуртожиток для надання проживання молодим спеціалістам в порядку, передбаченому для надання житлової площі в гуртожитку. Житловою комісією Хмельницького міського відділу освіти навіть було прийнято Статут про малосімейний гуртожиток, який надати суду управління не змогло через його втрату. Квартира зазначена в поквартирній картці ЖЕК № 2 як гуртожиток з наймачем - Хмельницьким міським відділом освіти для проживання 17 осіб. На теперішній час Хмельницька міська рада та її виконавчі органи фактично визначають правовий статус квартири як гуртожиток, і свої правовідносини з проживаючими в квартирі проводять з врахуванням правового статусу квартири як гуртожитку. Таким чином, слід прийти до висновку, що квартира АДРЕСА_1 має статус гуртожитку, який перебуває в оперативному віданні управління освіти Хмельницької міської ради.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскільки повноваження щодо надання житлової площі в гуртожитку - квартирі № 17 спеціалістам в галузі освіти, надані управлінню освіти Хмельницької міської ради, ордера на вселення в житлове приміщення видавались управлінням, правовідносини щодо найму житла при вселенні виникли між наймачами житла і управлінням освіти, то належним позивачем по справі є саме управління освіти. Житлово-експлуатаційна контора № 2 з врахуванням норм чинного законодавства, в тому числі й ст. 61 Житлового кодексу України, не може бути позивачем за цим позовом. Отже, рішення суду про відмову в задоволенні первісного позову є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги, що ЖЕК № 2 м. Хмельницького є належним позивачем по справі, з врахуванням того, що спірна квартира не має статусу гуртожитку, не зареєстрована як гуртожиток, перебуває на балансі ЖЕК №2 в складі всього будинку, має статус комунальної квартири, яку тимчасово дозволили використовувати як гуртожиток, з вищевказаних підстав слід відхилити.

Крім того, твердження апелянтів, що квартира має статус комунальної суперечить заяві самих же апелянтів до Хмельницької міської ради про переведення квартири зі складу гуртожитків та надання статусу комунальної квартири, а також відповідей виконавчого комітету з приводу цієї заяви.

Також не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги, що надання статусу гуртожитку - квартирі, суперечить нормам ст. 127 Житлового кодексу України.

Апеляційний суд в межах вказаної справи, не вправі давати оцінку правомірності рішенню Хмельницького міськвиконкому № 204 від 28 серпня 1980 року щодо надання окремій квартирі в багатоквартирному будинку статусу гуртожитку, оскільки це питання не є предметом розглядом цієї справи, Хмельницька міська рада та її виконавчі органи не є стороною у справі, саме рішення є чинним та сторонами не оскаржено. При цьому, надання правової оцінки рішенню Хмельницького міськвиконкому № 204 від 28 серпня 1980 року в мотивувальні частині судового рішення у вказаній цивільній справи, з точки зору його законності, може потягнути відповідні правові наслідки для всіх сторін у справі, адже надання житлової площі в житловому фонді державної чи комунальної власності є виключною компетенцією державних органів чи органів місцевого самоврядування в залежності до якого житлового фонду відноситься житло.

Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 19 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : (підпис) Судді : (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя А.М. Костенко