АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 грудня 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Поливач Л.Д.

ОСОБА_1

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з Департаменту освіти та науки Донецької обласної державної адміністрації нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 8 жовтня 2015 року про повернення заяви про видачу судового наказу,

у с т а н о в и в :

У жовтні 2015 року заявник ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Департаменту освіти та науки Донецької обласної державної адміністрації нарахованої, але невиплаченої заробітної плати.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 8 жовтня 2015 рокувказану заяву повернуто заявнику.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_2 ставить питання про скасування ухвали суду у звязку з тим, що вона суперечить вимогам процесуального закону, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заявник посилається на ті обставини, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що заява не підсудна Голосіївському районному суду м. Києва. В обґрунтування скарги вказує, що заява виникла з трудових правовідносин, яка може предявлятися за місцем її проживання.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, у звязку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення заяви з підстав порушення правил підсудності, суд першої інстанції виходив з того, що дана заява має бути предявлена до

____________________________________________________

Справа № 752/16504/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/15782/2015

Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_3

Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_4

суду за місцезнаходженням відповідача (ч. 2 ст. 109 ЦПК України) Департаменту освіти та науки Донецької обласної державної адміністрації (Донецька область, м. Словянськ, вул. Науки, 2).

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Департаменту освіти та науки Донецької обласної державної адміністрації нарахованої, але невиплаченої заробітної плати.

За правилом ст. 97 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК Українипозови, що виникають з трудових правовідносин, можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2011 року на вимогу про стягнення заробітної плати поширюються також правила підсудності за вибором заявника за зареєстрованим місцем його проживання чи перебування (ч. 1 ст. 110 ЦПК України).

Як вбачається з довідки від 30 жовтня 2014 року № НОМЕР_1 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, ОСОБА_2 постійно проживала у Донецькій області та перемістилася з тимчасово окупованої території району проведення антитерористичної операції до АДРЕСА_1. Також зазначено, що місце перебування зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що територіально відноситься до Голосіївського району м. Києва (а. с. 25).

Колегія суддів вважає, що при постановленні ухвали суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені обставини, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про повернення заяви.

Пунктом 3 частини 1 ст. 312 ЦПК Українипередбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З урахуванням наведеного, ухвала суду від 8 жовтня 2015 рокупідлягає скасуванню з переданням справи для повторного вирішення питання про відкриття наказного провадження у справі.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 8 жовтня 2015 рокускасувати та передати питання про відкриття наказного провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий І.М. Вербова

Судді Л.Д. Поливач

ОСОБА_1