Справа № 308/2984/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 грудня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Власова С.О.,

суддів - Фазикош Г.В., Бисаги Т.Ю.,

при секретарі - Рогач О.Я.,

з участю: позивачів -ОСОБА_1,ОСОБА_2,

представника відповідача - Луговика Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» Василевського Олександра Анатолійовича на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», в особі Закарпатської філії Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки і договору поруки, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пред'явили до ПАТ «Універсал Банк» позов про визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки і договору поруки.Свої вимоги мотивували тим, що 12 вересня 2007 року між ОСОБА_1 і відповідачем було укладено кредитний договір № 06/1635К-07, відповідно до якого банк надав позичальнику ОСОБА_1 20000,00 дол. США кредиту строком до 11 вересня 2024 року. 12 вересня 2007 року між ОСОБА_2 та відповідачем було укладено договір поруки №06/163П-07, за яким ОСОБА_2 поручався перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань по даному кредитному договору. 12 вересня 2007 року в забезпечення виконання кредитного договору від 12 вересня 2007 року № 06/163К-07, між ОСОБА_1 та банком було укладено договір іпотеки, згідно з яким в іпотеку було передано майнові права на майно, а саме, трьохкімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1.

Позивачі вважають, що при укладенні вказаних правочинів банком було порушено ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», Правил надання банком України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 року.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачі просили визнати недійсними: кредитний договір №06/1635К-07 від 12 вересня 2007 року укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Банк Універсальний», в особі Закарпатської філії ВАТ «Банк Універсальний»; іпотечний договір від 12 вересня 2007 року укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Банк Універсальний» в особі Закарпатської філії ВАТ «Банк Універсальний»; договір поруки № 06/1636П -07 від 12 вересня 2007 року укладений ОСОБА_2 та ВАТ «Банк Універсальний», в особі Закарпатської філії ВАТ «Банк Універсальний».

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 25.06.2015 року позов задоволено повністю. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує на те, що суд неправильно застосував матеріальний закон, зокрема не врахував положення ст.ст.202,203,627,628, 638,629 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Є доведеним, що сторони 12 вересня 2007 року уклали вищезазначені правочини, а саме: кредитний договір (а.с.5-8), договір іпотеки (а.с.9-11) та договір поруки (а.с.12).

В силу ст. 203 ЦК України при підписанні оспорюваних договорів позивачі погодилися на умови надання та забезпечення кредиту як такі, що їх влаштовували, а сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов укладених договорів, прямим свідченням чого є проставлення підписів, зокрема позичальником, на кожному аркуші кредитного договору.

Відповідно до ст.ст. 6,627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до змісту ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язувався надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язувався повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст.629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Беручи до уваги зазначене вище, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Універсал Банк» кредитний договір та його умови повністю відповідають діючому законодавству України, а обґрунтованих підстав для визнання його недійсним немає, а відтак і були відсутні підстави для визнання недійсним договорів забезпечення, з чим помилково не погодився суд першої інстанції.

Крім того, позивачі у своїй позовній заяві посилаються на те, що банком порушено ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», Правил надання банками України інформацію споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 р.

Проте дані твердження не відповідають дійсності та не можуть бути підставою для визнання укладених та погоджених сторонами договорів недійсними.

Адже, відповідачі до Анкети-Заяви Позичальника на отримання іпотечного кредиту ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підписанням зазначеної анкети підтвердили: факт отримання в повному обсязі інформації (в письмовій формі) щодо кредитування, що передбачено ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (а.с. 62,63,64,65).

Крім того, відповідно до ст.627 ЦК України, сторони відповідно до ст.6 цього Кодексу є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Таким чином, уклавши кредитний договір сторони погодили усі його істотні умови, в тому числі щодо строку, суми кредитування, процентної ставки, комісії за надання кредиту та інших супутніх послуг при укладенні кредитного договору.

Крім того, суд першої інстанції не надав правової оцінки тому, що позивачем вчинялися дії щодо внесення щомісячних платежів по кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості, який надавався до суду. Як наслідок, в силу п.п. 2,3 ст. 205, ч.2 ст.642 ЦК України, так як фактичні дії вказували на погодженість умов договору сторонами, а зокрема позичальником, є всі правові підстави вважати договір правомірним, погодженим та діючим до повного його виконання сторонами, а саме повернення позичальником отриманих кредитних коштів, згідно умов договору.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними» від 06.11.2009 року вказано, що згідно зі ст. 217 ЦК правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки зобов»язання за кредитним договором на даний час не виконано, обсяг обов'язків

позичальника не змінився, а підстав для визнання недійсними укладених між сторонами

договорів та їх умов не має, відтак вимоги позивачів були безпідставними та такими у задоволенні яких суду першої інстанції слід було відмовити.

З матеріалів справи також вбачається, що у суді першої інстанції відповідачем було заявлено вимогу застосувати додатково при вирішенні спору у даній справі положення ЦК України щодо спливу строків позовної давності (а.с.25).

Ст.257 ЦК України встановлює загальну позовну давність тривалість у три роки. Обчислення позовної давності відповідно до ст.261 ЦК України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому, відповідно до ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

З моменту, коли були укладені договори з Банком та Позивачами пройшло більше ніж 3 роки, Позивачі в свою чергу звернулися до суду лише у 2015 році.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено сторони у спорі, є підставою для відмови у позові.

Пропуск строку позовної давності має такий наслідок як відмова у задоволенні позовних вимог про визнання правочину недійсним.

За таких обставин, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25.06.2015 року є таким, що ухвалено з неправильним з»ясуванням усіх обставин справи, та винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове по суті заявлених позовних вимог.

По справі виникли судові витрати у вигляді судового збору, які слід стягнути з позивачів.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п. 2, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

РІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» Василевського Олександра Анатолійовича задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25 червня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», в особі Закарпатської філії Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсними кредитного договору №06/1635К-07 від 12 вересня 2007 року, договору іпотеки від 12 вересня 2007 року і договору поруки №06/1636П-07 від 12 вересня 2007 року відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір в сумі по 268,40 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі по 121,80 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді: