РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року Справа №542/1404/15-ц

2/542/752/15

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Івка В.М.,

при секретарі Зимівець Ю.А.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Нові Санжари, вул. Леніна, 32 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 районної ради Полтавської області, третя особа ОСОБА_4 районна державна адміністрація Полтавської області, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

встановив :

Позивач прохає:

- визнати розпорядження голови ОСОБА_4 районної ради Полтавської області ОСОБА_5 від 18.09.2015 року №121-р незаконним;

-поновити його на посаді директора комунального підприємства «Інформаційний центр «Новосанжарщина»;

-стягнути з відповідача в особі ОСОБА_4 районної ради, на його користь, середній заробіток за час вимушеного прогулу - з 30 вересня 2015 року до винесення судом кінцевого рішення.

-стягнути з відповідача в особі ОСОБА_4 районної ради на його користь витрачені ним кошти на придбання медикаментів в сумі 909 гривень.

-стягнути з відповідача в особі ОСОБА_4 районної ради, на його користь, завдану йому моральну шкоду в розмірі 5000 (пять тисяч) гривень.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, та надав відповідні пояснення з приводу цього.

Представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог не визнала, з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову (а. с. 44-49).

Зокрема, як на підставу своїх заперечень, вона посилається на те, що з позивачем був укладений контракт, який, за своєю правовою природою, є різновидністю строкового трудового договору, по закінчення якого, останній і був звільнений, оскільки контракт не був продовжений на новий термін, у встановленому законом порядку.

Вважає розпорядження голови районної ради про звільнення позивача з роботи законним, та не вбачає підстав для задоволення позовних вимог взагалі.

Представник третьої особи також вважає, що підстав для задоволення позовних вимог немає, з тих же причин, що і представник відповідача.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази та давши належну оцінку їм у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.09.2006 року між ОСОБА_4 районною радою, відповідачем у справі, та ОСОБА_1 позивачем, укладений контракт №33 від 18.09.2006 року, згідно з яким він призначається на посаду директора комунального підприємства «Інформаційний центр «Новосанжарщина», що є підприємством спільної власності територіальних громад району (комунальній власності), строком на 1 (один) рік з 18.09.2006 року по 18.09.2007 року (а. с. 7-9, 50-52).

В послідуючому контракт із директором центру продовжувався і в останнє була укладена додаткова угода щодо цього, з терміном дії контракту до 18.09.2015 року(а.с.

Серед іншого, контрактом передбачені підстави , порядок його зміни та розірвання.

Зокрема, як записано в п. 5.6 Контракту, за два місяці до закінчення строку дії контракту, він може бути за згодою сторін продовжений, або укладений на новий строк.

Питання щодо продовження контракту із ОСОБА_1 вносилося до порядку денного позачергової сорокової сесії ОСОБА_4 районної ради шостого скликання від 17.09.2015 року, за результатами розгляду якого рішення щодо продовження терміну дії контракту, як на один рік, так і на 5 років, прийняте не було, і, таким чином, в протоколі сесії зазначено, що контракт з позивачем не продовжено (а. с. 65-75).

Перед цим, аналогічне питання розглядалося на 39 сесії ОСОБА_4 районної ради 6 скликання 12.08.2015 року, за результатами розгляду якого, контракт із позивачем продовжений не був, і рішення вважалося неприйнятим, як про це зазначено в протоколі сесії (а. с. 76-78).

18 вересня 2015 року, головою ОСОБА_4 районної ради Полтавської області ОСОБА_5 прийняте розпорядження №121-р «Про припинення контракту (трудового договору) з директором комунального підприємства «Інформаційний центр «Новосанжарщина» ОСОБА_1В.» та про звільнення його з посади директора, в звязку з закінченням строку контракту, згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Розпорядження обґрунтоване неприйняттям рішення районної ради про продовження терміну дії контракту, з посиланням на п. 6.7. Положення про порядок призначення на посаду та звільнення з посади керівників підприємств (установ, організацій, закладів), які належать до спільної власності територіальних громад сіл, селища Новосанжарського району, укладення та розірвання з ними контрактів, затвердженого рішенням 9 сесії районної ради 6 скликання від 09.11.2011 року, та ст. ст. 21, 23, п. 2 ст. 36 КЗпП України, а також п. 5.2 Контракту № 33 з керівником.

Однак, при цьому, відповідачем залишилися поза увагою положення п. 7 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з якими, виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради, вирішуються питання, зокрема, щодо заснування засобів масової інформації відповідної ради, призначення і звільнення їх працівників.

Як убачається із Розділу VІ статуту комунального підприємства «Інформаційний центр «Новосанжарщина» (у новій редакції), затвердженого рішенням 10 сесії ОСОБА_4 районної ради 5 скликання від 11.06.2007 року, засновником центру є ОСОБА_4 районна рада.

Тут же записано, що виключним правом засновника є призначення на посаду і звільнення з посади директора Центру за рішенням сесії районної ради, на підставі відповідного подання галузевої постійної комісії районної ради.

Викладене свідчить, що фактично, відповідачем не були дотримані ці вимоги закону та положення статуту, оскільки власне питання про звільнення директора Центру на розгляд сесії районної ради не виносилося, подання відповідної галузевої комісії щодо цього, не вносилося, і відповідач не надав значення тому, що законодавець виокремив, очевидно як додаткову гарантію у законі, порядок призначення і звільнення керівників відповідних засобів масової інформації, засновником яких є сам, не взяв до уваги пріоритетність закону перед підзаконними в т. ч. і локальними нормативними актами, безпідставно надав їм перевагу, зокрема вищезазначеному Положенню,а тому і розпорядження голови районної ради про звільнення ОСОБА_1 є незаконним.

При цьому, слід зазначити також, що після затвердження рішенням 9 сесії 6 скликання ОСОБА_4 районної ради від 09.11.2011 року вищезазначеного Положення (а. с. 57-64), навіть не вносилися відповідні зміни ні до статуту Центру, ні трудового контракту з його керівником, які були прийняті та укладені раніше.

Згідно ст. 235 КЗпП України, у разi звiльнення без законної пiдстави або незаконного переведення на iншу роботу працiвник повинен бути поновлений на попереднiй роботi органом, який розглядає трудовий спiр.

При винесеннi рiшення про поновлення на роботi орган, який розглядає трудовий спiр, одночасно приймає рiшення про виплату працiвниковi середнього заробiтку за час вимушеного прогулу

Час вимушеного прогулу обраховується з 18.09. по 21.12.2015 року день постановлення рішення суду про поновлення позивача на роботі.

Згідно довідки КА ІЦ «Новосанжарсщина» від 21.12.2015 року середньомісячна заробітна плата позивача, за два повні останні місяці роботи перед звільненням, становить 7 097 грн. 42 коп., а середньомісячна денна заробітна плата 373 грн. 55 коп.

Кількість робочих днів за цей період складає 66 днів.

В період з 18.09. по 29.09.2015 року позивач знаходився на лікарняному, за що йому нараховано 2 045 грн. 20 коп., отже ця сума підлягає відрахуванню із загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу становить -22 609 грн. 10 коп. (373 грн. 55 коп. х 66 днів 2 045 грн. 20 коп.).

Вирішуючи питання про компенсацію позивачу моральної шкоди, суд враховує, що районна рада є бюджетною установою, а моральна шкода компенсується позивачу самим фактом поновлення його на роботі та стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Звідси і позовна вимога про відшкодування витрат на придбання медикаментів в сумі 909 гривень, є безпідставною.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 212, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 117, 235 КЗпП України суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Розпорядження голови ОСОБА_4 районної ради Полтавської області ОСОБА_5 від 18.09.2015 року №121-р «Про припинення контракту (трудового договору) з директором комунального підприємства «Інформаційний центр «Новосанжарщина» ОСОБА_1В.» визнати незаконним та скасувати.

Поновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на посаді директора комунального підприємства «Інформаційний центр «Новосанжарщина», з 21 грудня 2015 року.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 районної ради Полтавської області вул. Жовтнева, 23, смт. Нові Санжари Полтавської області, 39 3000, , на користь позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, 39 354, середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 22 609 (двадцять дві тисячі шістсот девять) грн. 10 коп., з відрахуванням обовязкових платежів.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з відповідача на користь держави, судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Рішення в частині поновлення на роботі незаконно звільненого ОСОБА_1, та стягнення на його користь заробітної плати, в межах суми платежу за один місяць, підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області, через Новосанжарський районний суд.

Суддя (підпис)

З оригіналом вірно:

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_6