АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Басюк Ю.В.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 13 травня 2015 року у справі за поданням головного Державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві Бережної Ольги Олександрівни про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И Л А:

Головний державний виконавець відділу ДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві звернувся до суду із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_3, у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань по сплаті заборгованості на користь ОСОБА_4.

В обґрунтування заяви, заявник зазначав, що у його провадженні перебуває виконавчий лист Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми в розмірі 32 436, 15 гривень.

Вказував, що боржник протягом тривалого часу ухиляється від виконання рішення. Державним виконавцем було накладено арешт на кошти боржника в ПАТ «Альфа-Банк», однак Банком надано інформацію, що на рахунку кошти відсутні.

Справа №752/8023/2015
№ апеляційного провадження:22-ц-796/9148/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Сальникова Н.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Крім того, згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців за боржником нерухомого майна не зареєстровано.

07 травня 2015 року державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження.

З огляду на викладені обставини державний виконавець просив суд обмежити право ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, до виконання ним зобов'язань.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 травня 2015 року в задоволенні подання головного державного виконавця відділу ДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_3 про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Не погоджуючись з ухвалою суду головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у М. Києві Бережною О.О. подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 13 травня 2015 року про відмову у задоволенні подання головного державного виконавця Бережної О.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_3 та постановити ухвалу якою задовольнити подання.

При цьому зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права та неповним з'ясуванням фактичних обставин.

В судове засідання сторони не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь - яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою Країну.

Згідно ст.3771 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст.6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань але лише до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України;

Громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не надано жодних доказів, які б свідчили про злісне ухилення боржником від виконання зобов'язань згідно з ухваленим рішенням суду.

Колегія суддів вважає, що висновок суду є правильним, підтверджується матеріалами справи та відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 312, 314, 315 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: