Солом'янський районний суд м. києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Грінченко Є.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Вербової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд», треті особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик», Київська міська державна адміністрація, Київська міська рада, Солом'янська районна у м. Києві державна адміністрація, про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

03.03.2015 позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом (а.с.2-7)

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями 05.03.2015 відбулося визначення судді з розгляду даного позову та 06.03.2015 відповідні матеріали були передані головуючому у справі (а.с.1)

Ухвалою суду від 06 березня 2015 року зазначений позов залишений без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених судом конкретних недоліків (а.с.21)

12.05.2015 позивачем подано позов в новій редакції, при цьому враховано вимоги суду щодо необхідності приведення позову положенням ст. ст.119-120 ЦПК України (а.с.28, 31-33)

Ухвалою суду від 15 травня 2015 року відкрито провадження у справі та призначений судовий розгляд справи на 18 червня 2015 року (а.с.35)

Також суд в ухвалі про відкриття провадження у справі задовольнив клопотання позивача про відстрочку сплати судового збору за пред`явлення позову із вимогами майнового характеру та в порядку ч.1 ст.82 ЦПК України враховуючи майновий стан позивача відстрочив сплату позивачем судового збору до 18 вересня 2015 року, але не більше як до ухвалення рішення у справі (в залежності від того, що настане раніше)

Одночасно позивачу було роз`яснено положення ч.2 ст.82 ЦПК України, згідно яким якщо у встановлений строк судові витрати не будуть оплачені, заява відповідно до ст.207 ЦПК України залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що дану ухвалу суду позивач безпосередньо отримала 27.05.2015 (а.с.42)

Обізнаність із необхідністю сплатити судовий збір в строк до 18.09.2015 не заперечував і представник позивача в судовому засіданні, проте він наполягав на тому, що позивач взагалі має бути звільнена від його сплати враховуючи її майновий стан, підкреслив, що їй просто нічим його сплачувати.

Представник відповідача в судовому засіданні просила суд суворо дотримуватися приписів законодавства.

Інші особи, які приймають участь у справі, своїх представників в судове засідання жодного разу не направили, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с.43-47, 118-121, 133-137). Суд з урахуванням думки представників сторін вважав за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про судовий збір» за подачу до суду позовної заяви справляється судовий збір.

Відповідно до п.1 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах» судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Підстави звільнення від оплати судових витрат чітко передбачені законом. В даному випадку таких обставин не існує.

В свою чергу, судовий збір є одним із різновидів судових витрат, до якого за будь-яких обставин категорія «звільнення» від сплати не застосовується.

Так, відповідно до ч.3 ст.82 ЦПК України з підстав, визначених у ч.1 ст.82 ЦПК України, тобто з урахуванням майнового стану сторони, суд може звільнити від оплати лише судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, серед яких немає судового збору (це може бути витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що пов`язані з явкою до суду, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз, витрати, пов`язані із проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, витрати, пов`язані із публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача) (ч.3 ст.79 ЦПК України)

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд, в тому числі представлення оригіналу квитанції про сплату судового збору (ч.5 ст.119 ЦПК України) є імперативним правилом в тому числі і для суду.

Невиконання позивачем в строк до 18.09.2015 року вимог суду про сплату судового збору від моменту звернення до суду (березень 2015 року) з урахуванням того, що заявлено вимоги майнового характеру про визнання права власності на нерухоме майно не може забезпечити при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо не було сплачено судовий збір у встановлений судом строк.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 79, 82, 207 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд», треті особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик», Київська міська державна адміністрація, Київська міська рада, Солом'янська районна у м. Києві державна адміністрація, про визнання права власності, - залишити без розгляду.

Одночасно роз`яснити позивачеві, що вона не позбавлена за необхідності знову права звернутися до суду із тим самим позовом в разі якщо перестануть існувати перешкоди для цього.

Ухвала може бути оскаржена через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: В.С. Кицюк