АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 681/809/15-ц
Провадження № 22-ц/792/2034/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючого - судді Переверзєвої Н.І..

суддів: Кізюн О.Ю., Пастощука М.М.

при секретарі Дубовій М.В.

з участю: представника ПАТ Державна-продовольча-зернова корпорація України та ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства „Державна продовольчо-зернова корпорація України" на рішення Полонського районного суду від 16 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства „Державна продовольчо-зернова корпорація України" про стягнення розрахунку при звільненні, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

В травні 2015 року позивач звернувся до суду і після уточнення позовних вимог просив стягнути з відповідачів на його користь 4790 грн. заборгованості по заробітній платі з врахуванням індексації та компенсації за затримку термінів виплати заробітної плати, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, починаючи із 19 вересня 2011 року по день ухвалення рішення та 01 грн. моральної шкоди.

Рішенням Полонського районного суду від 16 вересня 2015 року позов задоволено.

Постановлено стягнути із філії публічного акціонерного товариства „Державна продовольчо-зернова корпорація України" Богданівецького комбінату хлібопродуктів на користь: ОСОБА_1 борг із заробітної плати в сумі 4790 грн. та нарахувати на дану суму індексацію підвищення грошових доходів та компенсацію втрати частини доходів, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 320308 грн. 05 коп. з відрахуванням із цієї суми податкових та інших обов"язкових платежів, одну гривню моральної шкоди, а також на користь держави 3446,68 грн. судового збору.

Рішення в частині стягнення боргу із заробітної плати в сумі 4790 грн. допущено до негайного виконання.

В своїй апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство „Державна продовольчо-зернова корпорація України" означене рішення вважає незаконним, просить його скасувати і

_______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Бобяк Б.В. Провадження № 22ц/792/2034/15

Доповідач - Переверзєва Н.І. Категорія 53.55

ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилається на безпідставність висновку суду про недоведеність факту проведення розрахунку з позивачем при звільненні, оскільки стороною відповідача надано докази, а саме, покази свідків: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про виплату позивачеві 21.09.2011 року із каси філії ПАТ „ДПЗКУ" - „Богданівецький комбінат хлібопродуктів" 4790 грн. Так як, сама розрахунково-платіжна відомість за вересень 2011 року знищена за закінченням терміну зберігання, то факт її існування підтверджено протоколом №1 засідання експертної комісії від 02.02.2015 року; актом №1 про вилучення та знищення документів від 06.02.2015 року; протоколом засідання експертної комісії №2 від 18.05.2015 року та актом №2 від цієї ж дати про знищення документів, передбачених в акті №1 від 06.02.2015 року. Крім того, суд не дав належної оцінки довідці АТ „Ощадбанк" від 06.07.2015 року про видачу БКХП 21 вересня 2011 року 130000 грн. готівки на зарплату працівникам; не врахував звітність підприємства до Пенсійного фонду України за 10 місяців 2011 року, звітність про суми нарахованої заробітної плати, відомості про нарахування заробітної плати застрахованим особам; квитанцію про податковий розрахунок сум доходу та ряду іншим об"єктивним доказам. Натомість, на думку апелянта, суд керувався лише доводами позивача без повного і всебічного з"ясування всіх обставин справи, в тому числі і наявності фактів , які б свідчили про заподіяння останньому моральної шкоди з боку відповідача.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду 1 інстанції - скасуванню із підстав, визначених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України: порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. При цьому, апеляційний суд на підставі п. 3 ст. 303 ЦПК України вважає за можливе вийти за межі доводів апеляційної скарги, оскільки під час розгляду справи було встановлено порушення норм процесуального права, які є обов"язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. ст. 28, 29 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов"язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої сторони (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов"язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Згідно ст. 30 цього Кодексу сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції зазначив у рішенні, що заявлені ним суми повинен виплачувати Богданівецький комбінат хлібопродуктів, оскільки відповідно до п.п.4.1 та 9.5 Положення про філію, він має право бути стороною у справі та здійснює виплату заробітної плати. Однак, ці пункти Положення викладені судом лише уривками, без врахування повного контексту цього локального нормативного акту, а головне - поза увагою суду залишився розділ 3 Положення про філію державного підприємства „Державна продовольчо-зернова корпорація України" Богданівецький комбінат хлібопродуктів", затвердженого наказом державного підприємства „Державна продовольчо-зернова корпорація України" від 12 грудня 2010 року за №3, яким визначено її юридичний статус. Відповідно до п.п. 3.1, 3.3 філія не має статусу юридичної особи, здійснює свою діяльність від імені підприємства і в межах повноважень, встановлених цим положенням та Статутом підприємства. Правоздатність та дієздатність філії обмежується правоздатністю та дієздатністю підприємства. Ці положення повністю узгоджуються із розділом 4 Статуту Державного підприємства „Державна продовольчо-зернова корпорація України", яке є юридичною особою (п.4.1) та може створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи (далі Філії), які діють відповідно до положення про них, погодженого Уповноваженим органом управління та затвердженого наказом директора підприємства (п.4.4).

Таким чином, Богданівецький комбінат хлібопродуктів не є належним відповідачем по даному спору і покладення на нього обов"язків по виплаті боргу із заробітної плати в сумі та нарахування сум індексації підвищення грошових доходів та компенсації втрати частини доходів, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, моральної шкоди, а також стягнення на користь держави судового збору є неправомірним.

Крім того, при вирішенні даного спору судом першої інстанції невірно визначено дату із якої слід починати розрахунок затримки при звільненні - день звільнення, і, як наслідок, неправильно вирахувано суму середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Зроблено це без врахування часу пред"явлення ОСОБА_1 вимоги про розрахунок, не застосовано норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а саме ст. 116 КЗпП України ( за наявності лише формального посилання на неї у мотивувальній частині рішення), тому із врахуванням вищенаведеного постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадяться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред"явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до роз"яснень, що містяться в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" за №13 від 24 грудня 1999 року не проведення розрахунку із працівником у день його звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

За вимогами ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Закону України „Про оплату праці" в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв"язку з порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

З матеріалів справи слідує , що 18 березня 2011 року ОСОБА_1 був призначений на посаду директора філії Державного підприємства „Державна продовольчо-зернова корпорація України" „Богданівецький комбінат хлібопродуктів" і наказом від 19 вересня 2011 року звільнений із займаної посади за угодою сторін. Так як, в означений день він був у відрядженні, то за твердженням представника роботодавця, 21 вересня того ж року йому було вручено трудову книжку і проведено розрахунок по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку, сума якого після проведення необхідних відрахувань склала 4790 грн.( а.с.42, 107). ОСОБА_1 заперечив отримання ним суми розрахунку при звільненні, тим більше 21 вересня 2011 року, і вимагав виплати йому заборгованості по заробітній платі з врахуванням індексації та компенсації за затримку термінів її виплати, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, починаючи із дня звільнення. Заперечуючи проти його вимог, представник відповідача посилався на те, що хоча відповідно до актів №№1,2 від 06 лютого та 18 травня 2015 року відбулось знищення відомості про виплату позивачеві означених коштів, однак факт їх отримання можуть підтвердити всі працівники бухгалтерії БКХП, а також, на його думку, ці обставини випливають із довідки АТ „Ощадбанк" від 06.07.2015 року про видачу БКХП 21 вересня 2011 року 130000 грн. готівки на зарплату працівникам; звітності комбінату до Пенсійного фонду України за 10 місяців 2011 року; звітності про суми нарахованої заробітної плати; відомості про нарахування заробітної плати застрахованим особам.

Однак, ці документи, як і покази свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не свідчать беззаперечно про отримання ОСОБА_1 розрахунку при звільненні.

Із вищенаведеного слідує висновок, що відповідач не спростував доводи позивача про не проведення з ним розрахунку у день звільнення, сума якого за погодженням сторін у судовому засіданні склала 4790 грн. Разом з тим, ОСОБА_1 протягом тривалого часу жодних претензій до роботодавця з цього приводу не пред"являв і вперше звернувся до комбінату про виплату йому належної суми 15 липня 2014 року (а.с.90), отже саме з наступного дня після означеної дати починається строк для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Згідно довідки „Богданівецького комбінату хлібопродуктів" за № 767 від 15 вересня 2015 року середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 склала 319,35 грн. (а.с.106), кількість робочих днів затримки при звільненні із 16 липня 2014 року по 26 жовтня 2015 року складає 322 , отже до стягнення із юридичної особи публічного акціонерного товариства „Державна продовольчо-зернова корпорація України" підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 102 830,7 грн. відповідно до наступного розрахунку: липень 2014 року: 12 (кількість робочих днів) х 319,35 = 3832,20 грн.; серпень 2014 року: 20 (кількість робочих днів) х 319,35 = 6387 грн.; вересень 2014 року: 22 (кількість робочих днів) х 319,35 = 7025,70 грн.; жовтень 2014 року: 23 (кількість робочих днів) х 319,35 = 7345,05 грн.; листопада 2014 року: 20 (кількість робочих днів) х 319,35 = 6387 грн.; грудень 2014 року: 23 (кількість робочих днів) х 319,35 = 7345,05 грн.; січень 2015 року: 20 (кількість робочих днів) х 319,35 = 6387 грн.; лютий 2015 року: 20 (кількість робочих днів) х 319,35 = 6387 грн.; березень 2015 року: 21 (кількість робочих днів) х 319,35 = 6706,35 грн.; квітень 2015 року: 21 (кількість робочих днів) х 319,35 = 6706,35 грн.; травень 2015 року: 18 (кількість робочих днів) х 319,35 = 5748,30 грн.; червень 2015 року: 20 (кількість робочих днів) х 319,35 = 6387 грн.; липень 2015 року: 23 (кількість робочих днів) х 319,35 = 7345,05 грн.; серпень 2015 року: 20 (кількість робочих днів) х 319,35 = 6387 грн.; вересень 2015 року: 22 (кількість робочих днів) х 319,35 = 7025,70 грн.; жовтень 2015 року: 17 (кількість робочих днів) х 319,35 = 5428,95 грн.

Крім того, щодо невиплаченої при розрахунку при звільненні суми 4790 грн. слід нарахувати індексацію підвищення грошових доходів та компенсацію втрати частини доходів.

Із цього ж відповідача слід стягнути заподіяну позивачеві моральну шкоду у заявленому ним розмірі, оскільки через несвоєчасний розрахунок йому були заподіяні моральні страждання, які змусили його докладати додаткових зусиль для організації свого життя, витрачати час і кошти на звернення як до роботодавця, так і в прокуратуру, державну інспекцію з питань праці.

Згідно ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог підлягають стягненню із відповідача на користь держави судові витрати, що визначаються на час вирішення спору, у розмірі 1076,2 грн. за вимоги майнового характеру та 243,6 грн. за вимоги немайнового характеру ( відшкодування моральної шкоди), а всього 1319,8 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „Державна продовольчо-зернова корпорація України" задовольнити частково.

Рішення Полонського районного суду від 16 вересня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із публічного акціонерного товариства „Державна продовольчо-зернова корпорація України" на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 4790 грн. із нарахуванням на дану суму індексації підвищення грошових доходів та компенсації втрати частини доходів по день виплати; 102830,7 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні із відрахуванням податкових та інших обов"язкових платежів та 1 грн. моральної шкоди.

Стягнути із публічного акціонерного товариства „Державна продовольчо

-зернова корпорація України" на користь держави 1319,8 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.І.Переверзєва