Справа № 361/3724/15-ц Головуючий у І інстанції Селезньова Т. В.
Провадження № 22-ц/780/7029/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 18 22.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

22.12.2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Киъвської області у складі:

Головуючого Дмитрієвої Л.Д.

Суддів: Матвієнко Ю.О., Олійника В.І.

при секретарі:ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12.11.2015 року по справі за позовом Національного університету харчових технологій до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про стягнення заборгованості в оплаті за навчання

встановила

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12.11.2015 року позовні вимоги Національного університету харчових технологій задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Національного Університету харчових технологій заборгованість по оплаті за третій семестр навчання студента ОСОБА_4 в сумі 5895грн., судові витрати 146,16грн.,а всього стягнуто 6041,16грн.;

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на прийняття рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, та на невідповідність висновків суду обставинам справи, неналежну оцінку доказів, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Судова колегія, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, судом першої інстанції встановлено, 10.08.2012р. між виконавцем Національним Університетом харчових технологій, замовником ОСОБА_3 і студентом ЗалеськоюВ.1. укладено Договір про навчання і підготовку фахівця освітньо - кваліфікаційного рівня бакалавр. Даний договір за змістом відповідає вимогам до Типового договору, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 11.03.2002 N 183. Згідно п.1.1. даного договору виконавець зобовязався за рахунок коштів замовника здійснити навчання і підготовку студента за рівнем бакалавр на денній формі навчання за напрямом підготовки «фінанси і кредит» в період з 1.09.2012р. по 30.06.2016р.; згідно п.2.1 договору виконавець зобовязався надати студенту вказану освітню послугу згідно з навчальним планом і навчальним програмами, які відповідають міжнародним освітнім стандартам; інформувати замовника і студента про правила і вимоги щодо організації надання освітньої послуги. Згідно п.3.1. та п.3.2 договору замовник зобовязується своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені цим договором; виконувати вимоги законодавства та Статуту (положення) виконавця з організації надання освітніх послуг. Згідно п.4.1 договору студент зобовязується у повному обсязі і якісно засвоїти теоретичний, практичний і виробничий курс навчання, набути знання , вміння і навики згідно з освітньо - кваліфікаційною характеристикою спеціальності. Згідно п.5.1, 5.2., 5.З., 5.4. договору розмір плати встановлюється за весь курс і н може змінюватись; загальна вартість освітньої послуги за весь період навчання становить 47160грн.; замовник перераховує кошти на рахунок виконавця у вигляді попередньої оплати у розмірі 5895грн. за семестр до початку відповідного осіннього та весняного семестрів, відповідно до 01 вересня і 01 лютого поточного року. Згідно п.6.1 договору за невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Згідно п.7.1 договору його дія припиняється, зокрема, у разі відрахування студента з навчального закладу згідно з законодавством. Згідно п.7.2 договору його дія зупиняється у разі надання академічної відпустки студенту згідно із законодавством на весь строк такої відпустки.

Згідно витягу з наказу № 909-кс від 11.08.2012р. ОСОБА_4 зараховано з 1.09.2012р. студентом 1-го курсу денної форми навчання за рахунок коштів фізичних осіб.

З залікової книжки видно, що вона здавала іспити після першого курсу, відомості про здачу сесії після третього семестру, після четвертого семестру - в заліковій книжці відсутні.

Згідно особової картки студента в ній відмічено, що студент зарахований на перший курс н.903 від 11.08.12, переведений на 2 курс, н. 1138 від 30.08.13, відрахований з числа студентів НУХТ н.434 від 22.05.14 за порушення умов договору.

Згідно витягу з наказу № 434-кс від 22.05.2014 року ОСОБА_4 студентку 2-го курсу денної форми навчання , напрям підготовки «фінанси і кредит», яка навчається за кошти фізичної особи, відраховано з університету за порушення умов договору з 08.04.2014 року .Підстава: подання декана ОСОБА_5 з резолюцією проректора ОСОБА_6

Як видно з наданого розрахунку заборгованості, і чого не заперечував відповідач,він не вніс передплату за третій семестр,не вніс переплату за четвертий семестр,не вніс у подальшому плату за навчання студента ОСОБА_7 у третьому і у четвертому семестрі.

06.06.2014р. позивач відправив відповідачу вимогу щодо оплати освітніх послуг за даним договором про навчання ОСОБА_7 В.1. у строк до 10.07.2014р. у сумі 9736,26 грн. з посиланнями на ст..903 ЦК. П. 5.3,2.1.7.1 договору. Згідно розписки від 17.06.2014 р відповідач дану вимогу, відправлену рекомендованим листом, отримав.

В заяві від 19.12.2013р. на ім.,я ректора ОСОБА_4 просила у зв'язку з скрутним матеріальним становищем та вагітністю надати відстрочку в оплаті за навчання, 1-го семестру 2 -го курсу до 1 квітня 2014р. та не відраховувати з університету. На заяві є резолюція декана ОСОБА_5 про дозвіл.

В заяві від 22.02.2014р. на ім.,я декана факультету ОСОБА_4 просила надати їй індивідуальний графік відвідування лекцій у зв'язку з пологами і народженням дитини, долучивши копію свідоцтва про народження дитини. На даній заяві є резолюція декана про дозвіл як вийняток.

В заяві від 22.02.2014р. на ім.,я ректора ОСОБА_4 просила надати їй індивідуальний графік здачі сесії у зв'язку з пологами і народженням дитини, долучається довідка про пологи і копія свідоцтва про народження дитини. На даній заяві є резолюція ректора про дозвіл як виключення з 3.03.14р. по 113.03.14р.

Інших будь-яких заяв студента ІНФОРМАЦІЯ_1, і зі слів представників позивача з іншими будь-якими заявами студентка не зверталась. Відповідач і третя особи не подали доказів на підтвердження своїх слів щодо звернення з відповідними заявами протягом вересня - листопада 2013року.

Також судом першої інстанції встановлено, що студентка повідомляла у деканаті про вагітність і подавала (як вона стверджує) медичні довідки, які не були оформлені належним чином (відсутні підпис лікаря, печатка лікувального закладу), встановлено, що в деканаті були обізнані щодо вагітності студентки ОСОБА_4 у третьому семестрі (2013р.), і що студентка ОСОБА_4 у третьому семестрі не відвідувала заняття систематично; але у третьому семестрі студентка не була відрахована, оскільки подавала заяву про відстрочення оплати до квітня 2014р.; і її заява розглянута і надано дозвіл. Тому посилання відповідача на те, що у разі невідвідування студентом занять систематично, позивач повинен був відрахувати студента, а не переводити до іншого семестру, є нелогічними, суперечливими, спростовані наданими документами і встановленими у суді конкретними обставинами.

Відповідач подав суду як докази на підтвердження підстав для надання академвідпустки і на підтвердження поважної причини невідвідування занять Виписку з індивідуальної карти з жіночої консультації, згідно якої ОСОБА_4 стала на облік по вагітності 5.11.2013р., вагітність 18 тижнів; знаходилась на стаціонарному лікуванні з 18 по 27 вересня 2013року, вагітність 14-15 тижнів; після чого 6 разів відвідувала жіночу консультацію, обстежена; на стадії вагітності 26-27 тижнів виставлений діагноз загроза передчасних пологів, направлена на лікування, відмовилась від госпіталізації; 10.02.2014р. передчасні пологи термін вагітності 34-35 тижнів, народилась дівчинка; а також Виписку з медичної карти з приводу стаціонарного лікування з 5 по 17 лютого 2014 року, пологи передчасні в 34-35 тижнів.

Разом з тим, ні відповідач, ні третя особа не довели суду, що у третьому семестрі були законні підстави для надання студенту академічної відпустки, а також відпустки по вагітності. Третя особа і відповідач не заперечують, що ОСОБА_4 не зверталась до лікарняної комісії за висновком про надання академвідпустки; що такого висновку вона не мала і не подавала до університету.

Положенням про академічні відпустки та повторне навчання в вищих закладах освіти, затвердженим наказом Міністерства освіти та Міністерства охорони здоров'я, визначено порядок надання студентам вищих закладів освіти академічних відпусток (п.п. 1,2,3,4).Згідно даного Положення академічна відпустка, це перерва у навчанні, право на яку студент отримує у випадку зниження працездатності внаслідок порушень функцій організму, які зумовлені гострими захворюваннями, що потребують тривалого відновлюваного лікування; загостреннями хронічних захворювань або частими захворюваннями: анатомічними дефектами, які не дають змоги провести відновлюване лікування під час навчання.

Відповідно до встановленого у данному положенні порядку надання академічної відпустки , академічна відпустка надається за медичними показаннями студентам ретором (директором) вищого закладу освіти на підставі висновку лікорсько-консультативної комісії (ЛКК) студентської поліклініки, а там, де вона відсутня головного лікаря лікувально-профілактичної установи, яка провадить медичне обслуговування студентів, не дають йому можливості туди звернутися, він може звернутися по лікарську допомогу до територіальної ЛПУ і після закінчення лікування отримати виписку з історії хвороби для подання її до ЛКК студентської поліклініки. Висновки лікарів відомчих і територіальних ЛПУ про необхідність надання студентам академічної відпустки за медичними показаннями, вважаються недійсними, якщо нема рішення лікарсько-консультативної комісії або візи головного лікаря (завідуючого) ЛПУ, що обслуговує студентів. У виключних випадках, коли стан хворого і його віддаленість від лікувально-профілактичної установи, не дають можливості лікарям, які провадять медичне обслуговування студентів, провести медичне обстеження студента, керівництво вищого закладу освіти (за згодою ЛПУ, яка обслуговує студентів) приймає рішення про надання академічної відпустки на підставі висновку ЛКК лікувально-профілактичної установи, де лікується студент.

Встановлено, що відсутні будь-які інші документи, які б достовірно, достатньо і безперечно вказували на неможливість студента за станом здоровя чи іншими фізичними вадами продовжувати навчання. Відсутні документи на підтвердження того, що протягом всього третього семестру ОСОБА_4 перебувала принаймні на стаціонарному лікуванні, або постійно знаходилась у такому стані, що обєктивно не мала можливості отримувати освітні послуги протягом всього вказаного семестру, в тому числі і у інший спосіб, передбачений законом (за індивідуальним графіком, дистанційно, екстерном, тощо), і що студент, або відповідач як сторона у договорі, обєктивно не мали можливості займатись підготовкою і оформленням документів, необхідних для надання студенту академічної відпустки на той випадок, якщо для того і були підстави. Сам факт вагітності, в тому числі і необхідність у періодичному підтриманні та лікуванні, не є достатньою підставою для надання академічної відпустки.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд правильно дійшов висновку, що посилання відповідача , що відсутні підстави для оплати, оскільки послуги не отримані, є необґрунтовані .

Фактів перешкод з боку надавача послуги у тому, щоб студент отримував таку послугу, або іншої вини позивача у неотриманні студентом освітніх послуг у вказаний період судом першої інстанції не встановлено.

Згідно наданої довідки - розрахунку заборгованості і згідно умов договору, плата за навчання за третій семестр становить 5895грн. Згідно умов договору передбачено передплату за третій семестр до 01.09.2013р.

Відповідач дані умови договору не виконав, до 01 вересня 2013 року не вніс оплату за навчання (за третій семестр), чим порушив умови договору. Також він не здійснив оплату і з урахуванням наданої ОСОБА_4 відстрочки - до 01.04.2014р., допустивши заборгованість оплаті за навчання. Оскільки відповідач не довів наявності у нього поважних причин не внесення передплати, не внесення оплати, то він вважається таким, що порушив умови договору. Підстав для звільнення від оплати за навчання у третьому семестрі - згідно умов договору, укладеному між сторонами, і для погашення даної заборгованості суд не вбачав.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином , у відповідності до умов договору та вимог закону.

Таким чином, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості в оплаті за третій семестр навчання студента ОСОБА_4 В.1. у встановленій у договорі сумі - 5895грн.

Як передбачено статтею 45 Закону України "Про вищу освіту" особи, які навчаються у вищих навчальних закладах, можуть переривати навчання у зв'язку із обставинами, які унеможливлюють виконання навчального плану. До таких обставин слід відносити надання зазначеним особам відпусток, передбачених Кодексом законів про працю України та Законом України "Про відпустки", зокрема у зв'язку з вагітністю та пологами.

Згідно ст. 179 КЗПП України, на підставі медичного висновку жінкам надається оплачувана відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами тривалістю 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнення пологів - 70) календарних днів після пологів, починаючи з дня пологів. Тривалість відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами обчислюється сумарно і становить 126 календарних днів (140 к.днів - у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнення пологів). Вона надається жінкам повністю незалежно від кількості днів, фактично використаних до пологів.

Судова колегія, вважає що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу в стягненні оплати за неповний четвертий семестр навчання, оскільки згідно свідоцтва про народження дитини , медичних документів які ОСОБА_4 вчасно подавала до університету про що свідчать її заяви від 27.02.2014 року вона народила дитину 10 лютого 2014 року.

Таким чином, студентка ЗалеськаВ.1. безперечно мала право на відпустку по вагітності і пологам строком 126 календарних днів, і у подальшому мала право на відпустку по догляду за дитиною. Дані вимоги трудового законодавства поширюються і на випадки навчання. Сам термін «відпустка» передбачає надання права на перерву у роботі (навчанні), тобто призупинення робочого (навчального) процесу.

Суд вважав, що подання таких документів було достатнім для надання студентці відпустки за вагітністю і пологами у відповідності до трудового законодавства. Враховуючи день народження дитини, враховуючи тривалість відпустки по вагітності і пологам, визначену законом, враховуючи початок четвертого семестру з лютого 2014р., слід констатувати, що студентка мала право на отримання такої відпустки (і перериву у навчанні) з самого початку четвертого семестру.

Судова погоджується з висновком суду першої інстанції, що в четвертому семестрі студент ОСОБА_4 дійсно не отримала освітніх послуг з поважних причин, з причини вагітності і пологів та народження дитини.

За умовами договору (п.7.2) - у разі надання академічної відпустки студент звільняється від оплати навчання на час такої відпустки. Договір не містить умов щодо звільнення від оплати навчання за період знаходження у відпустці за вагітністю і пологами та доглядом за дитиною.

Положенням про академічні відпустки та повторне навчання в вищих закладах освіти передбачено поняття «Академічна відпустка» і «Відпустка по вагітності та пологах»; згідно даного Положення - відпустка по вагітності та пологах (а також відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею віку 3-х років, а у разі, коли дитина хворіє та потребує домашнього догляду, - до досягнення дитиною 6-річного віку,) - надається відповідно до Кодексу Законів про працю. Тобто Законом «Про освіту» і вказаним Положенням, яке регулює виключно всі підстави для переривання навчання, поняття «відпустка за вагітністю і пологами, по догляду за дитиною» в сенсі підстав для переривання навчання і відповідно підстав для зупинення дії договору про оплатне навчання є прирівняним до поняття «академічна відпустка». Тому така відпустка також є підставою для звільнення від оплати за навчання на період відпустки.

Той факт, що відпустка по вагітності і пологам не була своєчасно оформлена, не є підставою для позбавлення студента права на таку відпустку і на всі наслідки її надання.

Судова колегія погоджується з рішенням суду про часткове задоволення позову та вважає його законним і обґрунтованим, відповідно до ст..213 ЦПК України. Судом правильно встановлені обставини справи, які обґрунтовані наданими доказами, відповідно до ст..60 ЦПК України.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що судом ухвалене незаконне рішення не знайшли свого підтвердження та не спростовують встановлених судом дійсних обставин по справі, а тому не можуть бути прийнятими до уваги і судова колегія їх відхиляє, а рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України судова колегія ,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12.11.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: