АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

представника заінтересованої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року в справі за поданням державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві ЯровенкаВладислава Андрійовича про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року державний виконавець ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Яровенко В.А. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16.11.2015 тимчасово обмеженоу праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2 до моменту повного виконання своїх зобов'язань боржника перед ОСОБА_4 і розмірі 527 992 грн. за виконавчим листом Бориспільського міського суду Київської області по справі №2/359/334/2015 від 04.08.2015.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні подання. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що не знав про наявність відкритого виконавчого провадження, а тому не ухилявся від добровільного виконання зобов'язання. Пояснив, що належним чином не був повідомлений про час та місце слухання справи в суді першої інстанції. При розгляді справи по суті суд першої інстанції не врахував, що державний виконавець не довів факту його ухилення від виконання рішення суду.

Справа № 753/21145/15
№ апеляційного провадження:22-ц/796/16188/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Сухомлінов С.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представникаОСОБА_2, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення подання, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 ухиляється від добровільного виконання зобов'язання.

З таким висновком суду не може погодитись колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що наявний виконавчий лист Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.08.2015 в справі № 2/359/334/2015 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 520 498 грн., судовий збір у розмірі 3 654 грн. та витрати на правову допомогу, що становлять 3 840 грн. (а. с. 4-5). 11.08.2015 постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження за вищевказаним виконавчим листом (а. с. 6-7). 19.08.2015 був складений акт про те, що за виходом за місцезнаходження боржника, двері ніхто не відчинив, зі слів консьєржа останній перебуває на відпочинку (а. с. 8). 07.09.2015 головним державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та 08.09.2015 постанова про арешт коштів боржника (а. с. 9-10).

Розділом VІ ЦПК України, зокрема, ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України регулюється порядок тимчасового обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) та вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим із начальником відділу державної виконавчої служби.

За правилом п. 5 ч. 1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішення зобов'язань - до виконання цих зобов'язань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону №3857 - ХІІ та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону №606-ХІV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

В поданні зазначено, що боржник тривалий час не виконує свої майнові зобов'язання, покладені на нього рішенням суду, на виклики державного виконавця не з'являється.

До подання надано лише копію постанови про відкриття провадження та копії виконавчих документів, без надання будь-яких доказів про повідомлення боржника щодо відкриття провадження та ухилення його від виконання зобов'язань.

Задовольняючи вказане подання, суд першої інстанції не витребував матеріали виконавчого провадження та не перевірив факт ухилення ОСОБА_2 від виконання покладених на нього зобов'язань.

Також судовий розгляд справи відбувався без участі державного виконавця в порушення вимог ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом при розгляді подання державного виконавця було порушено порядок розгляду вказаного питання, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням питання на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Антоненко

О.І.Шкоріна