Справа №490/525/14-ц 02.07.2015 02.07.2015 02.07.2015
Провадження №22-ц/784/1643/15
Категорія 27 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1 Суддя доповідач апеляційного суду Шаманська Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 липня 2015 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Шаманської Н.О.,

суддів Данилової О.О., Лівінського І.В.,

при секретарі судового засідання Харитоновій І.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

товариства з обмеженою відповідальністю «фінансова компанія» «Єврокапітал»

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 9 квітня 2015 р., ухваленого за позовом

ОСОБА_4

до

товариства з обмеженою відповідальністю «фінансова компанія» «Єврокапітал»

(далі ТОВ ФК «Єврокапітал»)

про визнання недійсними окремих положень кредитного договору та стягнення збитків та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2010 р. ОСОБА_4 звернувся з позовом до ТОВ ФК «Єврокапітал» про визнання недійсними окремих положень кредитного договору та стягнення збитків та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 8 листопада 2008 р. між ним та ТОВ ФК «Єврокапітал» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого йому надано 80 946 грн. 50 коп. кредиту, строк повернення якого встановлено не пізніше ніж 8 листопада 2010 р. Крім встановлення плати за користування кредитом у розмірі 5% річних, пунктами 2.2.3, 4.1 та 4.3 указаного кредитного договору передбачені плата за обслуговування кредиту й плата за його дострокове погашення.

Вважаючи, що пункти 2.2.3, 4.1 та 4.3 кредитного договору є несправедливими й такими, що не відповідають вимогам статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», з огляду на те, що курс долара коливається, тому плата за обслуговування кредиту та плата за його дострокове погашення є змінною величиною, а ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», містить заборону щодо включення умов, які передбачають зміни у будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки, позивач просив визнати недійсними пункти 2.2.3; 4.1; 4.3 кредитного договору від 08 листопада 2008 р. з моменту його укладення і стягнути на його користь з ТОВ «ФК «Єврокапітал» 28 382 грн. 70 коп. у рахунок відшкодування збитків, спричинених йому цими несправедливими умовами договору.

У вересні 2011 р. та лютому 2014 р. ОСОБА_4 звернувся із уточненою позовною заявою, в якій зазначив, що порушенням його прав як споживача при укладенні даного кредитного договору є також введення його відповідачем в оману щодо обставин, які мають істотні значення, що відповідно до ст. 230 ЦК України також є підставою для визнання недійсними пунктів 2.2.3; 4.1; 4.3 кредитного договору і застосування наслідків їх недійсності, передбачених ч.2 ст. 230 ЦК України.

Із врахуванням доповнених позовних вимог, ОСОБА_4 просив стягнути на його користь із відповідача матеріальні збитки в подвійному розмірі, що складає 59380 грн. 54 коп. та 20 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останнім рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 9 квітня 2015 р. позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсними пункти 2.2.3, 4.1, 4.3 кредитного договору № 954 від 8 листопада 2008 р. , укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ ФК «Єврокапітал». Стягнуто з ТОВ ФК «Єврокапітал» на користь ОСОБА_4 матеріальні збитки в розмірі 59 380 грн. 54 коп. та 20 000 грн. моральної шкоди. Розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі ТОВ ФК «Єврокапітал», посилаючись не невірність застосування судом норм матеріального права, зокрема, ст. 230 ЦК України , щодо вчинення кредитного договору під впливом обману, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, на підставі наступного.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків.

За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон») до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Відповідно до частин 5, 7, 9 ст. 18 Закону якщо положення договору визнані несправедливими, включаючи ціну договору, то такі положення можуть бути змінені або визнані недійсними.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Судом встановлено, що 8 листопада 2008 р. між ТОВ ФК «Єврокапітал» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останньому надано кредит у розмірі 80 946 грн. 50 коп. на придбання автотранспортного засобу зі сплатою ним процентів за користування коштами в розмірі 5 % і строком повернення до 8 листопада 2010 р. Умовами договору (п. 1.1, 9.5) визначено, що обов'язковий щомісячний платіж складається із основного боргу, процентів за користування кредитом та плати за обслуговування кредиту, розрахунок якої визначено п. 2.2.3 цього договору.

Згідно із затвердженим сторонами графіком платежів, який є невід'ємною частиною договору, позивач повинен сплачувати щомісяця до 8 жовтня 2010 року фіксовану суму в розмірі 3 551 грн. 24 коп. та 8 листопада 2010 року сплатити останній платіж у розмірі 3 531 грн. 78 коп.

За змістом пункту 2.2.3 цього договору плата за обслуговування кредиту розраховується за певною формулою та залежить від коефіцієнта зміни курсу Національного банку України долара США до гривні. Пунктом 4.1 указаного договору передбачено, що у разі дострокового погашення кредиту за ініціативою позичальника плата за дострокове його погашення також розраховується за певною формулою. Цим же пунктом визначено, що щомісячний розмір плати за обслуговування кредиту у відсотках становить нуль цілих нуль сотих відсотка.

Пунктом 2.2.1 договору також встановлено, що розмір плати за надання кредиту дорівнює нуль цілих нуль сотих відсотка від суми кредиту, яка сплачується одноразово у день підписання цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що на вимогу відповідача ОСОБА_4 сплачено: у грудні 2008 року 4 510 грн., у січні 2009 року 4 716 грн., у лютому, березні та квітні 2009 року по 4 720 грн., у травні 2009 р. 4 726 грн., у червні 2009 р. 4 662 грн., у липні 2009 р. 4 670 грн., у серпні 2009 р. 4 720 грн., у вересні 2009 р. 4 900 грн., у жовтні 2009 р. 4 906 грн., внаслідок чого розмір щомісячних платежів збільшився. З квитанцій про сплату коштів за кредитним договором вбачається розбіжність між розмірами щомісячних платежів, встановлених графіком, і сумами фактично сплачених щомісячних платежів, до яких включені плата за обслуговування кредиту, розмір якої змінювався відповідно до зміни курсу НБУ долара США до гривні. У жовтні 2009 року позивач достроково виконав усі платежі за кредитним договором, сплативши 61 692 грн. В цю суму ввійшла плата за дострокове погашення кредиту в розмірі 16805 грн. 30 коп., а також 12884 грн. 95 коп., які становлять різницю між розміром щомісячного платежу, визначеного графіком в розмірі 3551 грн. 24 коп., та розміром фактично сплачених щомісячних платежів.

Отже, встановивши наведені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що пункти 2.2.3, 4.1, 4.3 даного кредитного договору містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, а тому є несправедливими. відповідно до пункту 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»

Такий висновок суду узгоджується і з висновком, викладеним в постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року (справа № 6-80 цс12), яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами при розгляді цивільних справ.

Разом з цим, колегія суддів не може погодитись з висновком суду що пункти 2.2.3, 4.1, 4.3 кредитного договору укладені внаслідок обману з боку відповідача.

Так, відповідно до частини першої статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі наслідки правочину, які насправді наступити не можуть.

За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов'язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Зі змісту кредитного договору вбачається, що умова про обовязок позичальника сплатити кредитодавцю плату за обслуговування кредитом за пунктом 2.2.3 не була прихована, вона викладена в умовах кредитування ( п.2), в правах та обовязках Позичальника ( п. 5.1.2). При цьому умови та порядок розрахунку плати за обслуговування кредиту у пункті 2.2.3 кредитного договору виділені курсивом.

Той факт, що до укладання кредитного договору позивач був ознайомлений кредитодавцем в письмовій формі з усіма умовами кредитування, які пропонуються кредитодавцем, у тому числі з умовою про встановлення у пункті 2.2.3 плати за обслуговування кредиту підтверджується також п. 11.14 договору.

Посилання представника позивача на те, що в «Анкеті» позичальника та «Графіку платежів» до договору плата за обслуговування кредиту не згадувалася, що на його думку свідчить про наявність умислу в діях відповідача щодо приховування дійсних умов договору з метою одержання несправедливого прибутку, колегія вважає безпідставними, так як за своєю правовою природою пункт 2.2.3 кредитного договору є відкладальною обставиною в силу ст. 212 ЦК України.

За такого, колегія суддів вважає, що висновок суду про застосування ст. 230 ЦК України та наслідків укладення договору під впливом обману є помилковим та таким, що суперечить фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

За такого, колегія суддів вважає, що з мотивувальної частини рішення слід виключити висновок суду про недійсність окремих пунктів договору за статтею 230 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину (окремих його частин) кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Враховуючи викладе, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 29 690 грн. 25 коп., отриманих за недійсними пунктами кредитного договору, з яких: 16805 грн. 30 коп. - плата за дострокове погашення кредиту та 12884 грн. 95 коп., які становлять різницю між розміром щомісячного платежу, визначеного графіком та розміром фактично сплачених щомісячних платежів.

Таким чином, рішення суду в частині стягнення з ТОВ ФК «Єврокапітал» на користь ОСОБА_4 грошових коштів слід змінити, зменшивши стягнення з ТОВ ФК «Єврокапітал» на користь ОСОБА_4 коштів, отриманих за недійсними пунктами кредитного договору з 59 380 грн. 54 коп. до 29 690 грн. 25 коп.

Крім того, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди, визначений судом в 20 000 грн. не відповідає характеру та обсягу страждань, завданих позивачу у звязку з включенням у кредитний договір несправедливих умов, а тому з урахуванням конкретних обставин справи, глибини фізичних та душевних страждань понесених позивачем, ступеня вини відповідача, достатньою компенсацією завданої позивачу моральної шкоди буде 2000 грн.

За такого, рішення суду в частині стягнення моральної шкоди слід змінити, зменшивши стягнення з 20 000 грн. до 2 000 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 418 грн. 70 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «фінансова компанія» «Єврокапітал» задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 9 квітня 2015 р. змінити в частині.

Виключити з мотивувальної частини судового рішення висновок суду про недійсність окремих пунктів договору за статтею 230 ЦК України.

Зменшити стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «фінансова компанія» «Єврокапітал» на користь ОСОБА_4 коштів, отриманих за недійсними пунктами кредитного договору з 59 380 грн. 54 коп. до 29 690 грн. 25 коп. та моральної шкоди з 20 000 грн. до 2000 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «фінансова компанія» «Єврокапітал» на користь держави 418 грн. 70 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: