Справа № 2п/1006/3/12 Головуючий у І інстанції Додатко В.Д.
Провадження № 22-ц/780/2405/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 22.12.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

22 грудня 2015 рокуколегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Воробйової Н.С., Гуля В.

При секретарі: Яруна Я.В.

Розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 10 жовтня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

Встановила :

У листопаді 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 4 травня 2007 року між банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір на суму 50 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення 3 травня 2012 року. В забезпечення виконання зобов'язань за указаним кредитним договором між банком та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, на якій він розміщений. Крім того, між банком та ОСОБА_5 і між банком і ОСОБА_6 укладено договори поруки.

Ураховуючи те, що позичальник умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого має заборгованість у сумі 577 656 грн. 60 коп., позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заборгованість у сумі 73 029,57 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 577 656 грн. 59 коп. та в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: Київська область, Бородянський район, смт Немішаєве, вул. Заводська, 2 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки та виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_7, які зареєстровані та проживають у зазначеному будинку зі зняттям їх з реєстраційного обліку.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 10 жовтня 2012 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 4 травня 2007 року у сумі 73 029,57 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ складає 577 656 грн. 59 коп. суд звернув стягнення на будинок загальною площею 125,2 кв.м, житловою площею 67,6 кв.м з надвірними будівлями біля нього та земельну ділянку, які розташовані за адресою: Київська область, Бородянський район, смт Немішаєве, вул. Заводська, 2 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також падання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_7, які зареєстровані та проживають у зазначеному будинку зі зняттям з реєстраційного обліку.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційних скаргах ОСОБА_5 та ОСОБА_2 посилаються на те, що суд звертаючи стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок та земельну ділянку не врахував, що предмет іпотеки знаходиться на земельній ділянці, право власності на яку виникне у іпотекодавня в майбутньому.

Крім того, звертають увагу на те, що рішення суду про стягнення кредитної заборгованості не є підставою для виселення в порядку, передбаченому Законом України «Про іпотеку», тому просять скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в позові.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 23 квітня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором станом на 12 жовтня 2010 року в розмірі 69 491,77 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ складає 549 672 грн 95 коп. У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором у розмірі 69 491,77 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ складає 549 672 грн 95 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки, -будинок загальною площею 125,2 кв. м, житловою площею 67,6 кв. м з надвірними будівлями біля нього за адресою: вул. Заводська, 2, смт. Немішаєве, Бородянський район, Київська область. Предмет іпотеки який перебуває у власності ОСОБА_5 та користуванні ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_7 підлягає реалізації шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача ОСОБА_5 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Визначено початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Ухвалою вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 лютого 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_8, який діяв в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, задоволено частково. Рішення апеляційного суду Київської області від 23 квітня 2014 року скасовано, справу передано на новий апеляційний розгляд.

Під час нового апеляційного розгляду в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подані ОСОБА_2 та ОСОБА_2 апеляційні скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Інші учасники справи до суду не з'явилися, причин неявки не повідомили, вважаються такими, що повідомлені належним чином, згідно із ч. 3 ст. 76 ЦПК України, оскільки ОСОБА_4 повідомлена про місце і час розгляду справу, при цьому з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, ОСОБА_7 зареєстровані та проживають разом у спірному будинку, тому вважаються також повідомленими належним чином, їх неявка відповідно до ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Доводи представника ОСОБА_4 про необхідність зупинення розгляду справи не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, того що ОСОБА_2 пребуває у зоні АТО, оскільки з довідки № 1593 від 17.11.2015 року / а.с. / вбачається? що він до 28 жовтня 2015 року перебував у Збройних Силах України.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 4 травня 2007 року отримала у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 50 000 доларів США зі сплатою 16 % річних строком користування до 3 травня 2012 року (а.с.15 т.1).

ОСОБА_4 свої зобов'язання перед банком не виконала і має заборгованість перед банком станом на 12.10.2010 року у сумі 69491,77 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ складає 549672 грн. 95 коп., з яких: 41961,94 доларів США - кредитна заборгованість; 18930,09 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 8599,74 доларів США - пеня за прострочення кредиту (а.с.13 т.1), що в еквіваленті по курсу НБУ 7,9099 за один долар США.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_9 зобов'язалися за договором поруки від 07.05.2007 року виконувати вимоги кредитного договору, які взяла на себе ОСОБА_4 (а.с.22,23 т.1).

Також у рахунок забезпечення кредитних зобов'язань між банком та ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки від 07.05.2007 року, а саме в іпотеку передано житловий будинок з надвірними будівлями, які йому належать та земельна ділянка на якій розміщена будівля за адресою: Київська область, Бородянський район, смт. Немішаєве, вул. Заводська,2. При цьому, відповідно п.8 договору іпотеки, право власності на земельну ділянку виникне у іпотекодавця в майбутньому, про що будуть внесені відповідні зміни (а.с.19).

З матеріалів справи вбачається, що змін до зазначеного договору іпотеки сторонами не внесено.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Бородянського районного суду Київської області від 11 грудня 2008 року з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість, яка утворилась станом на 10 жовтня 2008 року за договором в сумі 217106 грн.06 коп., що становить: 42981,94 доларів США заборгованість за кредитом, 1484,71 доларів США заборгованість по процентах за користування кредитом та 113 грн. 65 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором (а. с. 74 т. 1).

Зазначене рішення суду не виконано, про що сторони не заперечували.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ч.1 та ч.2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про іпотеку" у редакції, чинній на час укладення іпотечного договору, предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

За ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту

державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедурні продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

У пункті 43 зазначеної постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судам роз'яснено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке.

Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст. ст. 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

Таке примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України та ст.1 Закону України «Про іпотеку» в силу іпотеки іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.Крім того, Законом встановлено, що особа (майновий поручитель), може передати в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника. Відповідно до ст. 11 Закону, майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедурні продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Отже, вимоги позивача про стягнення боргу з боржника та поручителів солідарно не підлягає задоволенню, враховуючи те, що частина заборгованості, яка утворилась станом на 10 жовтня 2008 року, стягнута за рішенням суду від 11 грудня 2008 року, проте увійшла у загальний розмір заборгованості, яка утворилась станом на 12 жовтня 2010року.

Разом з тим, звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані. При цьому наявність судового рішення про стягнення з відповідачки ОСОБА_4 на користь позивача заборгованості за кредитним договором не позбавляє кредитора права на отримання стягнутих коштів шляхом звернення стягнення на передане в іпотеку майно.

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, як це передбачено ст. ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України, не ухвалювалось, тому саме по собі виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості не є підставою для виселення в порядку, передбаченому Законом України «Про іпотеку» та не звернуто уваги на доводи відповідачів, що предмет іпотеки знаходиться на земельній ділянці, право власності на яку виникне у іпотекодавця в майбутньому.

Таким чином, суд вірно встановивши обставини справи, дав їм неправильну оцінку, що призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення у справі про часткове задоволення позовних вимог банку та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу.

Враховуючи те, що позивач не надав належних та допустимих доказів у відповідності до ст.ст.57, 59, 64 ЦПК України на підтвердження своїх доводів про те, що відповідачам було вручено вимогу про звільнення житлового приміщення в добровільному порядку в тридцятиденний строк з моменту її отримання, колегія суддів приходить до висновку, що у виселенні відповідачів з вищезазначеного будинку слід відмовити, оскільки такі вимоги є передчасними.

При цьому невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні мав можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Крім того, на користь позивача з відповідачів підлягають стягненню і судові витрати у справі.

Керуючись ст.ст.309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 частково задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 10 жовтня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № Д 07-02-83 МК від 4 травня 2007 року у розмірі 69491,77 доларів США, що еквівалентно 549672,95 гнр., звернути стягнення на предмет іпотеки, що перебуває в іпотеці Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", у вигляді будинку загальною площею 125,2 кв. м, житловою площею 67,6 кв. м та надвірних будівель біля нього: сараю літ. «Б» з цегли, сараю літ. «В» в одну дошку, туалет літ «Г» в одну дошку, літній душ літ. «Д» обшитого плоским шифером, огорожі № 1,2,4,6,7 - дерев'яний в металевих стовпах, колодязя № 3 - із залізобетонних кругів, зливної ями № 5 із залізобетонних кругів, навісу літ. «Е» в одну дошку, розташований за адресою: Київська область, Бородянський район, смт. Немішаєве, вул. Заводська, 2.

Предмет іпотеки який перебуває у власності ОСОБА_5 та користуванні ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 підлягає реалізації шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладанням від імені відповідача ОСОБА_5 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Визначити початкову ціну предмету іпотеки 378750 гривень згідно оцінки, зазначеної в договорі іпотеки від 07 травня 2007 року на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна.

В частині позовних вимог про виселення відповідачів - відмовити.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати з кожного у розмірі 609 грн. 50 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: