Справа № 645/6801/14-ц
Провадження № 2/645/636/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Шевченко Г.С.,

за участю секретаря Деревенець О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в :

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за договором позики у розмірі 25 000,00 грн. та судовий збір у сумі 250 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 13 квітня 2010 року між ним та відповідачкою був укладений договір позики, за яким ОСОБА_3 отримала 25 000,00 грн., які зобовязалася повернути грошові кошти до 14.10.2011 року, однак борг не повернула.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2014 року позов було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 25 000,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 січня 2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення від 20 листопада 2014 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву у якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачка про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду не з'явилась, про причини неявки не повідомила. У заяві про перегляд заочного рішення зазначила, що до неї були вчинені шахрайські дії з боку позивача, оскільки він шляхом обману та зловживання довірою змусив її написати розписку, насправді грошових коштів вона у ОСОБА_1 не брала. 13.04.2010 року ОСОБА_2 знайшла обяву ОСОБА_1 про надання в оренду автомобіля. Під час зустрічі вони домовились про надання відповідачу в тимчасове користування автомобілю ВАЗ-21063. Позивач оформив довіреність на ОСОБА_2 на право користування автомобілем, а остання, в совою чергу, повинна була платити йому по 400 грн. щонеділі. За домовленістю з позивачем у разі користування автомобілем протягом 1,5 роки та сплати відповідно за цей період що недільних платежів у розмірі 400 грн., зазначений автомобіль переходив у власність відповідача. З цього приводу позивачем була надана відповідачу розписка про продаж їй автомобіля у розстрочку за вказаними вище умовами. У свою чергу, ОСОБА_1 вимагав надати йому розписку про те, що вона ніби то взяла у нього в борг 25000,00 грн. і зобовязана повернути не пізніше 14.10.2011 року, мотивуючи це тим, що в цю суму він оцінює свій автомобіль і в разі його пошкодження або втрати, ОСОБА_2 повинна буде виплатити йому відповідну суму компенсації. Як зазначив позивач, ця розписка буде повернута відповідачу або у разі дострокового повернення автомобіля ОСОБА_1, або у разі користування ним протягом 1,5 роки та відповідної сплати за нього по 400 грн. щонеділі. Оскільки через неділю користування автомобілем ВАЗ-21063 в ньому були виявлені технічні несправності, 20.04.2010 року відповідач зустрілася з ОСОБА_1 та повернула йому автомобіль. Розписку позивач їй не повернув, пояснивши, що забув її вдома та пообіцяв повернути наступного дня, проте так і не повернув.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

13 квітня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (після шлюбу - ОСОБА_2) був укладений договір позики, відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику позику у сумі 25 000 грн. (а.с. 18, 23).

На підтвердження укладення договору позики та його умов позичальником, тобто відповідачем, була написана розписка, відповідно до якої відповідач отримав від позивача суму грошових коштів у розмірі 25 000 грн. та зобов'язався повернути зазначену суму грошових коштів до 14 жовтня 2011 року.

ОСОБА_1 свої зобов'язання за договором виконав та надав ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 25 000 грн.

У свою чергу, відповідач не виконав зобов'язання, передбачені договором, та суму позики не повернув.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на укладення договору позики або його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З наданої представником позивача розписки вбачається, що 13 квітня 2010 р. ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 25 000,00 грн. та зобовязалася повернути всю суму боргу до 14 жовтня 2011 року.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Посилання ОСОБА_2 на те, що між сторонами не відбувалися правовідносини з договору позики, грошей від ОСОБА_1 вона не отримувала, а насправді сторони укладали договір оренди чи купівлі-продажу автомобіля ВАЗ-21063 у розстрочку, спростовуються розпискою, у якій зазначено, що 13 квітня 2010 року гроші в сумі 25 000,00 грн. ОСОБА_3 одержала від ОСОБА_1 у повному обсязі (а.с. 18).

Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 61, 79, 88, 169, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, суму боргу за договором позики від 13 квітня 2010 року в розмірі 25 000 (двадцять пять тисяч) грн. 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір в розмірі 250 (двісті пятдесят) грн. 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу, не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г. С. Шевченко