У х в а л а

іменем україни

21 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом неповнолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3, про позбавлення батьківських правза касаційною скаргою ОСОБА_1, поданою його представником ОСОБА_4, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року неповнолітній ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 - його батько, з ним не спілкується, не цікавиться його життям і станом здоров'я, не проявляє батьківської турботи та не відвідує його, не займається його розвитком та не приймає участі в його вихованні, що свідчить про самоусунення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків.

Враховуючи наведене, просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року з ухваленням нового рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з недоведеності умисного ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню позивача.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року та ухвала апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, подану його представником ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: В.П.Гончар Д.О.Остапчук