АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

10 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Левенця Б.Б., Шиманського В.Й.,

при секретарі: Калініній Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року

про залишення без розгляду клопотання ОСОБА_1 про визнання постанови Ленінського районного суду м. Севастополя у кримінальній справі відносно ОСОБА_1 в частині зняття арешту, накладеного на майно,-

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, а саме постанови Ленінського районного суду міста Севастополя від 15 травня 2014 року по кримінальній справі відносно нього в частині відшкодування збитку - зняття арешту, накладеного на його майно.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року клопотання залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій посилався на порушення судом норм процесуального права. Вказував, що висновок суду про те що подане ним клопотання не відповідає ч. 4 ст. 394 ЦПК України є незаконним та необґрунтованим.

Просив ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нову, якою клопотання задовольнити.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року ухвалу судді Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року скасовано, постановлено нову ухвалу, якою клопотання ОСОБА_1 про визнання постанови Ленінського районного суду міста Севастополя по кримінальній справі відносно ОСОБА_1 в частині зняття арешту, накладеного на майно, повернуто заявнику.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до цього суду.

Особи, що беруть участь у справі, які відповідно до ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності заявника.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним клопотанням, просив визнати постанову Ленінського районного суду м. Севастополя від 15 травня 2014 року у кримінальній справі щодо ОСОБА_1, такою, що має законну силу на території України в частині зняття арешту, накладеного на майно ОСОБА_1 - грошові кошти, які знаходяться на депозитних рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, відкритих у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України».

Залишаючи клопотання без розгляду, суддя виходив з того, що заявник посилається, як на підставу звернення, на статтю 399 ЦПК України, хоча питання визнання та виконання в Україні рішення іноземного суду врегульовані ст. 390-394 ЦПК України.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно статті 399 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 392-394 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

Частиною 1 статті 394 ЦПК України визначено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: 1) ім'я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження; 2) ім'я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; 3) мотиви подання клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 394 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додано до нього, особі, що його подала.

Отже, зазначена норма процесуального права не передбачає можливості залишити клопотання без розгляду у разі зазначення заявником норми процесуального права, яка, на думку судді, не підлягає застосуванню.

Проте, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вказаних обставин та норм закону не врахував, що свідчить про порушення судом порядку встановленого для вирішення цього питання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про неправильне застосування суддею норм процесуального права при постановленні ухвали, що оскаржується, є правомірними.

Пунктом 3 статті 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 218, 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року - скасувати з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 755/29017/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10029/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Антипова Л.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.