Справа № 367/3967/13 Головуючий у І інстанції Пархоменко О. В.
Провадження № 22-ц/780/916/15 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко
Категорія 1 13.02.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

12 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Сліпченка О.І.,

суддів Іванової І.В., Ігнатченко Н.В.,

при секретарі: Петленко І.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 31 липня 2013 року по справі за позовом Прокурора м. Ірпеня Київської області в інтересах держави до Коцюбинської селищної ради Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа: комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство» про визнання недійсним рішення, державного акту на право власності на землю, визнання права власності на земельну ділянку,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

В лютому 2013 року прокурор звернувся із позовом, посилаючись на те, що рішенням Коцюбинської селищної ради від 24.12.2008 № 1775/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1» ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,15 га для вказаних цілей. На підставі зазначеного рішення ОСОБА_2 видано Державний акт серії ЯЗ № 449612 на право власності на земельну ділянку площею 0,15 га із кадастровим номером НОМЕР_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в смт. Коцюбинське Київської області по вул. Сонячній, 8 .

Вважає, що спірна земельна ділянка знаходиться за межами сел. Коцюбинське. Коцюбинською селищною радою її було передано у приватну власність за рахунок земель, що перебувають в постійному користуванні комунального підприємства "Святошинське лісопаркове господарство" та згідно з картографічними матеріалами лісовпорядкування обліковуються як квартали Святошинського та Київського лісництв.

Вказує, що відведення спірної земельної ділянки відповідачу під будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд генеральним планом смт. Коцюбинське не передбачено, а отже, оскаржуване рішення Коцюбинською селищною радою прийнято також в порушення вимог ст. 39 Земельного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 12, 13, 23 Закону України "Про планування і забудову територій".

Зазначає також, що ОСОБА_2 відчужив зазначену вище земельну ділянку ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.12.2010 року № 1354 та ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 325134.

Вважав, що рішення Коцюбинської селищної ради від 24.12.08 № 1775/25-5 не відповідає вимогам закону, порушує право державної власності на спірну земельну ділянку, а тому підлягає визнанню недійсним. З цих же підстав підлягає визнанню недійсним виданий ОСОБА_2 на підставі вказаного рішення державний акт на право власності на земельну ділянку.

Вказує, що зазначений вище договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 24.12.2010 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, є нікчемним згідно ст. 228 ЦК України.

Оскільки уповноваженим державою органом рішення про передачу спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_2 не приймалось, відповідно до ст. 346 ЦК України право державної власності на цю ділянку не припинено, а право власності відповідача на неї на законних підставах не виникло.

Просив визнати недійсним рішення Коцюбинської селищної ради від 24.12.2008 № 1775/25-5 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1"; визнати недійсним Державний акт серії ЯЗ № 449612 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, виданий на ім'я ОСОБА_2; визнати недійсним державний акт серії ЯЛ № 325134 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, виданий на ім'я ОСОБА_1 та скасувати його державну реєстрацію; визнати право власності держави на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер НОМЕР_1; судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 31 липня 2013 року позов прокурора м. Ірпеня Київської області частково задоволено. Визнано недійсним рішення Коцюбинської селищної ради від 24.12.08 № 1775/25-5 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1". Визнано недійсним, виданий ОСОБА_2, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 449612 площею 0,15 га із кадастровим номером НОМЕР_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Сонячній 8 в смт. Коцюбинське. Визнано недійсним, виданий ОСОБА_1, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 325134 площею 0,15 га із кадастровим номером НОМЕР_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Сонячній, 8 в смт. Коцюбинське та скасовано державну реєстрацію даного державного акту. В інший частині позову відмовлено.

Відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним державного акту на його ім'я і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в цій частині, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права. Зокрема зазначає, що він набув права власності на спірну ділянку за договором купівлі-продажу, який не визнаний судом недійсним, а тому підстави для скасування отриманих на підставі договорів державних актів відсутні.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що Коцюбинською селищною радою оспорюване рішення прийнято з порушенням вимог п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, оскільки селищна рада розпорядилася земельною ділянкою, яка розташована за межами смт. Коцюбинське, а тому дане рішення та виданий на його підставі державний акт на право власності на земельну ділянку мають бути визнані недійсними.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.122 сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст.173 ЗК України межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій.

Відповідно до ч.2 ст.174 ЗК України рішення про встановлення, зміну меж сіл, селищ, які входять до складу відповідного району, приймаються районною радою за поданням відповідних сільських, селищних рад. Рішення про встановлення і зміну меж сіл, селищ, які не входять до складу відповідного району, або у разі, якщо районна рада не утворена, приймаються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за поданням відповідних сільських, селищних рад.

Згідно ст.176 ЗК України межі адміністративно-територіальних одиниць посвідчуються державним актом України.

Відповідно до ч. 12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що рішенням Коцюбинської селищної ради від 24 грудня 2008 року № 1775/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1» ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,15 га для вказаних цілей. На підставі зазначеного рішення ОСОБА_2 видано Державний акт серії ЯЗ № 449612 на право власності на земельну ділянку площею 0,15 га із кадастровим номером НОМЕР_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в смт. Коцюбинське Київської області по вул. Сонячній, 8 .

Також судом встановлено, що на час передачі Коцюбинської селищною радою у власність ОСОБА_2 спірної земельної ділянки межі селища Коцюбинське Київської області у встановленому законом порядку не установлювалися, проект встановлення меж не розроблявся і не затверджувався, державний акт генеральний план населеного пункту був відсутній.

За таких обставин суд обґрунтовано задоволив вимоги прокурора про визнання недійсним рішення про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки та державного акта.

Проте, колегія суддів не може погодитися із висновками суду в частині визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку виданого на ім'я ОСОБА_1 та скасування його державної реєстрації, оскільки суд у порушення вимог статей 213, 214 ЦПК України в достатньому обсязі не визначився із характером спірних правовідносин, що потягло невірне вирішення спору в цій частині.

Так судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки № 1354 від 24.12.2010 р. земельну ділянку площею 0,15 га із кадастровим номером НОМЕР_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в смт. Коцюбинське Київської області по вул. Сонячній, 8 придбав ОСОБА_1

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 1354 від 24.12.2010 р. ОСОБА_1 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 325134 на земельну ділянку площею 0,15 га із кадастровим номером НОМЕР_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1

Задовольняючи вимоги прокурора в цій частині, суд виходив з того, що у зв'язку із визнанням недійсним рішення ради про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки та державного акта серії серії ЯЗ № 449612 є правові підстави для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку виданого на ім'я покупця земельної ділянки ОСОБА_1 серії ЯЛ № 325134 та скасування його державної реєстрації .

При цьому суд залишив поза увагою підстави позову прокурора, який мотивував вимоги тим, що укладений між відповідачами договір купівлі-продажу спірної ділянки є нікчемним згідно положень ст.228 ЦК України, як такий, що порушує публічний порядок, і не потребує визнання його недійсним. Саме у зв'язку з нікчемністю договору прокурор вважав, що виданий ОСОБА_1 державний акт слід визнати недійсними.

Ухвалюючи рішення в цій частині, суд прийшов до правильного висновку про необгрунтованість посилань прокурора на нікчемність договорів купівлі-продажу спірної земельної ділянки, поскільки прокурор не надав доказів, що даний правочин порушує публічний порядок. Однак, прийшовши до таких висновків, суд на порушення вимог ст.81, 131, 152 ЗК України, ст.204 ЦК України, та всупереч попереднім висновкам про відсутність підстав вважати договір купівлі-продажу нікчемним, визнав державний акт, виданий ОСОБА_1 недійсним.

Наведене свідчить про порушення вимог процесуального закону щодо законності і обгрунтованості рішення.

Крім того, суд не звернув уваги, що правовою підставою видачі ОСОБА_1 державного акту є договір купівлі-продажу земельної ділянки № 1354 від 24.12.2010 р., що прямо вказано у державному акті серії ЯЛ № 325134.

Відповідно без вирішення питання щодо правомірності набуття ОСОБА_1 права на спірну ділянку за цивільно-правовою угодою, як це передбачає п.«в» ч.3 ст.152 ЗК України, підстави для визнання недійсним державного акту, виданого на підставі цієї угоди, відсутні.

Зазначені вище порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення спору в оскаржуваній частині.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними чи неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується ОСОБА_1 ухвалене з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи позовні вимоги прокурора в частині визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку виданих на ім'я покупця земельної ділянки ОСОБА_1 серії ЯЛ № 325134 та скасування його державної реєстрації , колегія суддів вважає, що дані вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.81, ст.131 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки в тому числі на підставі придбання за договорами купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Згідно ст.126 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

За змістом вказаних норм правовою підставою набуття громадянином права власності на земельну ділянку є укладення ним цивільно-правової угоди, а державний акт, що видається на підставі такої угоди, лише посвідчує право особи на земельну ділянку. Отже, без встановлення судом недійсності (невідповідності вимогам закону) правочину, як правової підстави придбання громадянином земельної ділянки, визнання недійсним державного акту, виданого на підставі цього правочину, є в даному випадку є необгрунтованим.

Такі висновки відповідають приписам щодо презумпції правомірності правочину, встановленим ст.204 ЦК України, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а також відповідають ст. 328 ЦК України, згідно якої право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Крім того, такі висновки узгоджуються із положеннями ч.3 ст.152 ЗК України, згідно якої захист порушених прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом заявлення позову про визнання угоди недійсною.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, з яким колегія суддів погоджується, зазначивши в рішенні, що укладений між відповідачами договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки № 1354 від 24.12.2010 р., не є таким, що порушує публічний порядок, поскільки укладений між приватними особами і його предметом є майно, що перебуває у приватній власності.

За таких обставин з огляду на те, що ОСОБА_1 набув права власності на спірну земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 24 грудня 2010 року, який не визнаний судом недійсним і не є нікчемними (його недійсність не встановлена законом), а також враховуючи приписи ст.204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_1 серії ЯЛ № 325134 виданого на підставі вказаного договору купівлі продажу з підстав вказаних прокурором у позові.

При цьому колегія суддів враховує правовий висновок, який зробив Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 2 жовтня 2013 року при розгляді справи № 6-93цс 13, предметом якої був спір про визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним за позовом прокурора. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 ЗК України. Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд України при розгляді справ № 6-92цс 13, 6-67цс14.

За змістом наведеної правової позиції стосовно спору в даній справі вирішення питання про правомірність видачі державного акта на право власності на земельну ділянку безпосередньо залежить від законності правочину, на підставі якого такий акт виданий.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 31 липня 2013 року в частині визнання недійсним державного акту на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_1 та скасування його державної реєстрації скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення.

Відмовити в позові прокурора м.Ірпеня Київської області в інтересах держави до ОСОБА_1, третя особа: Комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство» про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :