Справа № 463/3056/14 Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В.
Провадження № 22-ц/783/2494/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю представника прокуратури Львівської області ОСОБА_2, представника ЛМР ОСОБА_3, представника ЛРП «Знесіння» ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами прокуратури Львівської області та Львівської міської ради на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2014 року у справі за позовом прокурора Личаківського району м. Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради, регіонального ландшафтного парку «Знесіння» до виконавчого комітету Львівської міської ради, Личаківської РА ЛМР, ОСОБА_5, ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», реєстраційної служби ЛМУЮ, органу опіки та піклування Личаківської РА ЛМР про скасування актів, визнання недійсним свідоцтва про скасування права власності та за позовом прокурора Личаківського району м. Львова в інтересах держави в особі ЛМР, РЛП «Знесіння» до ОСОБА_5 про звільнення земельної ділянки,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні позову за безпідставністю.

Рішення суду оскаржили прокуратура Львівської області та Львівська міська рада.

Прокуратура Львівської області в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи.

Стверджує, що судом не враховано, що частина житлового будинку у м.Львові вул. Стрілецька,8, а також частина огорожі будинковолодіння відповідача розміщені поза межами належної йому на праві власності земельної ділянки та збудовані на земельній ділянці, що передана в користування регіональному ландшафтному парку «Знесіння», що підтверджується належними доказами, а відтак висновок суду, що житловий будинок побудований на власній земельній ділянці є помилковим.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд зазначив, що позивачами не доведено факту самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки розміром 0,0465 га, яка перебуває у користуванні Регіонального ландшафтного парку «Знесіння», однак суд прийшов до такого висновку без врахування вимог ч.ч.2,3 ст.152 ЗК України, а також не надано належної правової оцінки акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства складеного Державною інспекцією сільського господарства у Львівській області від 20.05.2014 року № 277, яким підтверджено самовільне зайняття відповідачем земельної ділянки площею 0,0465 га із земель парку «Знесіння». Факт самовільного зайняття земельної ділянки підтверджується також планом земельної ділянки та долученого до матеріалів справи технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок ОСОБА_5 від 18.10.2004 року за вищевказаною адресою, згідно з яким площа земельної ділянки, що перебуває у користуванні відповідача становить 0,1017 га.

Судом не враховано, що відповідачі по справі виконком ЛМР та Личаківська РА позов в частині скасування актів, визнання недійсним свідоцтва та скасування права власності на житловий будинок визнали, однак суд в порушення вимог п.4 ст.174 ЦПК України не постановив ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Львівська міська рада в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, є незаконним, необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що за результатами перевірки встановлено, що ОСОБА_5 володіє земельною ділянкою у м.Львові на вул. Стрілецькій, 8 площею 0,0525 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, а відтак ОСОБА_5 самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,0465 га із земель РЛП «Знесіння».

Враховуючи те, що Львівська міська рада не приймала рішення про передачу відповідачу у власність чи користування земельну ділянку загальною площею 0,1017 га вважає, що ОСОБА_5 самовільно зайняв спірну земельну ділянку, що є порушенням вимог Земельного кодексу України та інших законодавчих актів, які регулюють земельні відносини. Суд не врахував, що відповідно до листа Департаменту містобудування Львівської міської ради №1.7-1811/24 від 28.02.2013 року за результатами вивчення матеріалів щодо прийняття в експлуатацію будинок, який не відповідає проектній документації, погодженій управлінням архітектури у департаменті і містобудуванні від 17.04.2003 року № 2/ 219, оскільки частина будинку збудована на земельній ділянці, яка не була надана ОСОБА_5 для вказаних цілей. Спірна земельна ділянка перебуває в комунальній власності та передана в постійне користування РЛП «Знесіння», а відтак були всі підстави для задоволення позову.

Виходячи із вище викладеного, вважає, що рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №33 від 21.01.2005 року та інші рішення, які прийняті на його підставі підлягають скасуванню.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника прокуратури Львівської області прокурора Лящук Т.І. , представника ЛМР ОСОБА_3, представника ЛРП «Знесіння» ОСОБА_4 на підтримання доводів апеляційних скарг, заперечення з приводу апеляційних скарг відповідача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокуратури Львівської області підлягає до часткового задоволення, апеляційна скарга ЛМР підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки відповідачем по справі ОСОБА_5 було придбано 02.11.2002 року земельну ділянку для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку площею 0,0525 га у м. Львові вул. Стрілецька,8 (а.с.56).

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №33 від 21.01.2005 року «Про затвердження акту державної технічної комісії про готовність та введення в експлуатацію індивідуального житлового будинку по вул. Стрілецькій,8 затверджено акт державної технічної комісії від 06.12.2004 року про готовність до введення в експлуатацію індивідуального житлового будинку по вул. Стрілецькій,8 у м. Львові, який збудував ОСОБА_5 на підставі рішення виконавчого комітету від 07.03.2003 року №180 та дозволу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 12.04.2004 року №116/03.

На підставі вищевказаного рішення головою Личаківської районної адміністрації видано розпорядження №257 від 28.02.2005 року «Про оформлення права власності на будинок №8 на вул. Стрілецькій у м.Львові ОСОБА_5В.» на підставі якого відділ приватизації державного житлового фонду зобов»язано оформити та видати ОСОБА_5 свідоцтво про право власності в цілому на одноповерховий п»ятикімнатний житловий будинок №8 на вул. Стрілецькій у м. Львові.

28.02.2005 року ОСОБА_5 видано свідоцтво №ЛЖ 127 Я про право власності на будинок по вул. Стрілецькій 8 у м. Львові площею 403,7 кв.м.

14.03.2005 року державним реєстратором ОКБ ЛОР «БТІ та ЕО» прийнято рішення про реєстрацію права власності ОСОБА_5 на житловий будинок 8 по вул. Стрілецькій у м. Львові та здійснено відповідний запис про реєстрацію.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріалами справи та судом не встановлено, а позивачем не доведено, що частина житлового будинку по вул. Стрілецькій 8 у м.Львові розміщені поза межами належної на праві власності відповідачу земельній ділянці та збудовані на земельній ділянці, що належить ЛРП «Знесіння». Відтак у суду немає підстав визнавати незаконним та скасовувати рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №33 від 21.01.2005 року «Про затвердження акта державної технічної комісії про готовність до введення в експлуатацію індивідуального житлового будинку на вул. Стрілецькій 8 та розпорядження голови Личаківської РА №257 від 28.02.2005 року «Про оформлення права власності на будинок №8 на вул. Стрілецькій у м.Львові ОСОБА_5 Відповідно, суд залишає чинним свідоцтво №ЛЖ 1278 від 28.02.2005 року про право власності ОСОБА_5 на будинок по вул. Стрілецькій 8 та рішення державного реєстратора від 14.03.2005 року про реєстрацію права власності ОСОБА_5 на буд. 8 по вул. Стрілецькій у м.Львові.

Однак, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги прокуратури Львівської області та ЛМР в частині самовільного зайняття відповідачем ОСОБА_5 земельної ділянки в розмірі 0,0465 га, що належить ЛРП «Знесіння» та пригородження цієї земельної ділянки до свого будинковолодіння.

Вказане вище підтверджується наявною у матеріалах справи топографо-геодезичним зніманням території земельної ділянки, що у м. Львові вул. Стрілецька,8 ( а.с.123-125 т.2), яким встановлено, що відповідачем самовільно зайнято 0,0465 га території та пригороджено до його земельної ділянки, належної ОСОБА_5 на праві власності. В цілому земельна ділянка збільшилася у розмірах до 0,1017 га.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційних скарг, що оскільки частина земельної ділянки ОСОБА_5 перебуває у фактичному користуванні третіх осіб, відтак порушено право Львівської міської ради, передбачене ст.ст. 78, 80,83 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть, якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодуванням завданих збитків.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не взяв до уваги та не надав належної правової оцінки акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства у Львівській області від 20.05.2014 року №277, яким підтверджено самовільне заняття земельної ділянки відповідачем загальною площею 0,0465 га із земель парку «Знесіння». ( а.с. 7-9 т.1).

Факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки площею 0,0465 га підтверджується також частковим визнанням самим відповідачем, що спірна земельна ділянка в розмірі 0,0465га належить ЛРП «Знесіння», однак на час купівлі земельної ділянки та посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.11.2002 року спірна земельна ділянка перебувала у користуванні попереднього власника ОСОБА_7 на підставі договору від 20.06.2002 року про встановлення земельного сервітуту ( а.с.46-47) строком на п»ять років. Підтвердженням факту самовільного заняття земельної ділянки є також план земельної ділянки, технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок ОСОБА_5 від 18.10.2004 року за вищевказаною адресою (а.с.128-135).

Суд в судовому рішенні зазначив, що межі згаданої земельної ділянки були встановлені та узгоджені з власниками навколишніх ділянок, що вбачається з акту встановлення та узгодження меж землекористування ( а.с.77 том 2), однак суд не надав належної оцінки, що на даній схемі суміжних землекористувань вказано, що межі необхідно узгодити з технічною документацією на право постійного користування землею парку «Знесіння», але підтверджень про виконання цієї вимоги у матеріалах справи немає.

Відповідно до ст. 309 ч.1 п.4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи у зв»язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає до скасування із постановленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу прокуратури Львівської області задоволити частково.

Апеляційну скаргу Львівської міської ради задоволити.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 26 грудня 2014 скасувати та ухвалити нове рішення згідно якого:

Позовні вимоги прокурора Львівської області в інтересах Львівської міської ради, регіонального ландшафтного парку «Знесіння» задоволити частково.

Зобов»язати ОСОБА_5 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0465 га на вул..Стрілецькій,8 у м.Львові, яка не зайнята житловим будинком чи його частиною по вул..Стрілецькій 8 у м.Львові та є суміжною із земельною ділянкою, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право власності на землю, зареєстрованого 19.12.2002 року за № 632 у кн..3-5 ( серія 111-ЛВ № 009407).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_5 в користь Львівської міської ради судові витрати по справі в розмірі 365,40 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді А.В.Ніткевич

ОСОБА_8