УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Батченко Д.С..

за участі

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника Публічного акціонерного

товариства "Фідобанк" Єкімука О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 478/15 від 30 березня 2015 року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 478/15 від 30 березня 2015 року. Свої вимоги мотивувала тим, що 30 березня 2015 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків було розглянуто справу і прийнято рішення по справі № 478/15, відповідно до якого, задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» та вирішено стягнути з заявника заборгованість в розмірі 1 417 200,60 грн. та третейський збір в розмірі 14 572,01 коп. 20 квітня 2015 року заявником було отримано рішення, яке вважає незаконним та необґрунтованим. Про розгляд справи попереджений лише за п»ять днів, тому не мав можливості взяти участь при розгляді справи Третейським судом. У рішенні не зазначено стислий виклад його заперечення на позовну заяву. Оскільки кредитний договір є споживчим судом не враховано положення п.14 ч.1 ст.6 Закону розгляд такого спору не підвідомчий Третейському суду. У зв'язку з цим заявник просить скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 478/15 від 30 березня 2015 року. Заявник в судовому засіданні підтримав вимоги. Пояснив, що не мав можливості взяти участь при розгляді справи Третейським судом та надіслав заперечення. Судом не прийнято до уваги заперечення та у рішенні відсутній стислий виклад цих заперечень.

Представник заявника ОСОБА_2 підтримав заявлені вимоги. Дав пояснення,аналогічні викладеним у заяві. Додатково пояснив, що під час розгляду справи не з»ясовано, на яких підставах Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» звернулося до відповідача із позовом про стягнення заборгованості, тому що кредитний договір укладений з іншим банком.

Представник Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Єкімук О.Л. заявлені вимоги не визнав. Підтримав заперечення,в яких зокрема, зазначено, що частина 2 ст.389-5 ЦПК України містить вичерпні підстави для скасування рішення третейського суду, які заявником не доведено. Зазначені у заяві обставини не мають відношення до визначених законом підстав для скасування. Додатково пояснив, що Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" є правоприємником відкритого акціонерного товариства «Банк Ерсте Банк». Кредитний договір від 19 червня 2008 року містить третейське застереження, тобто до набрання чинності Закону.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши матеріали справи третейського розгляду № 478/15, судом встановлено наступне.

19 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Банк Ерсте Банк» (правоприємником якого є Публічне акціонерне товариство "Фідобанк") та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014/3731/2/18079.

15 січня 2010 року між відкритим акціонерним товариством «Банк Ерсте Банк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 014/3731/2/18079.

14 січня 2014 року між відкритим акціонерним товариством «Банк Ерсте Банк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 014/3731/2/18079.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 014/3731/2/18079 від 19 червня 2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про третейські суди" юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

Відповідно до п. 10.1 кредитний договір № 014/3731/2/18079 від 19 червня 2008 року сторони погодили, що «всі спори,які виникають при виконанні кредитного договору, чи у зв»язку з ним або випливають з нього,підлягають за вибором позивача розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду».

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 478/15 від 30 березня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" до ОСОБА_1 стягнуто борг за кредитним договором в сумі в розмірі 1 417 200,60 грн. та третейський збір в розмірі 14 572,01 коп. (м. Київ, третейський суддя Мамченко Ю.В.).

Звернувшись з вимогами про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 478/15 від 30 березня 2015 року заявник, представник заявника виходили із того, що умова кредитного договора про третейське застереження є такою, що суперечить положенням п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України від 11 травня 2004 року № 1701-IV «Про третейські суди», зокрема про те, що справи щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку, не підлягають розгляду третейськими судами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про третейські суди» та ст.17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Ці випадки зазначені в ст. 6 Закону України «Про третейські суди».

Законом України від 03 лютого 2011 року № 2983-VI «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно з яким третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Цей закон набув чинності 12 березня 2011 року. Отже, на час виникнення спірних правовідносин - 19 червня 2008 року, - Закон України «Про третейські суди» не містив заборону на укладення третейської угоди щодо розгляду справ у спорах щодо захисту прав споживачів.

В обґрунтування вимог про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 30 березня 2015 року, крім посилання, на те, що справа не підвідомча третейському суду, заявником, представником заявника також зазначено, що третейський суд надав перевагу доказам, поданим банком, не прийняв до уваги заперечення та не навів у рішенні їх стислий виклад.

Законом України "Про третейські суди" та ст. 389-5 ЦПК України передбачено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, а саме:

1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього

Закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Заявником, представником заявника не доведено підстави для скасування рішення третейського суду.

Тому у задоволенні заяви скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 30 березня 2015 року у справі № 478/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу (м. Київ, третейський суддя Мамченко Ю.В.) слід відмовити.

Керуючись Законом України "Про третейські суди"", ст.ст.17, 209, 210,389-4,389-5,389-6 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 478/15 від 30 березня 2015 року відмовити повністю.

Повний текст ухвали виготовлений 11 серпня 2015 року.

Ухвала суду про скасування рішення третейського суду або про відмову в його скасуванні може бути оскаржена у порядку, визначеному ЦПК України для оскарження рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі проголошення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя