Провадження № 2/127/4701/15
07 серпня 2015 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Гриневича В.С.,
при секретарі: Малику О.В.
представника позивача: ОСОБА_1
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ Банк «Фінанси та кредит» про стягнення заборгованості за договорами про банківський строковий вклад (депозит).
Представника позивача в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням їх збільшення, підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач письмового відзиву на позовну заяву не надав, повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки в судове засідання не повідомив. В судове засідання 07.08.2015 року відповідач не зявився втретє, хоча про дату, час, та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.19, 27), а також відміткою на розписці про повідомлення про дату і час судового засідання.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд дійшов висновку висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, надавши їм юридичну оцінку суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке.
Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
На виконання вищевказаних договорів, ОСОБА_2, на вкладні рахунки № 2630.3.214847.002 та № 2630.4.214847.003, 04.12.2014р. внесено 2000 доларів США (1000 дол. США по кожному договору), що підтверджується виписками по особових рахунках від 04.12.2014р. (а.с. 3-4 (зворот).
На виконання договору, згідно квитанції №1 від 03.12.2014р., ОСОБА_2, на вкладний рахунок № 2630.5.214847.001 вніс 3000,00 дол. США. (а.с. 5 (зворот)).
Як вбачається з квитанції №1 від 03.02.2015р. ОСОБА_2 здійснив поповнення вкладу та вніс на вкладний рахунок № 2630.5.214847.001 суму коштів в розмірі 1500 дол. США. (а.с. 6 (зворот)).
Відповідно до ч. 3 ст. 1060 ЦК України за договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.
Протокольною ухвалою суду від 03.08.2015р. задоволено клопотання представника позивача про витребовування у відповідача належним чином засвідченого примірника Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», чинних на момент укладення ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» договорів-заяв про банківський строковий вклад від 04.12.2014р., однак вказана вимога суду залишена відповідачем без виконання, а тому суд при вирішенні справи, відповідно до п. 1 договорів, керується Основними умовами залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», які розміщенні та оприлюднені на офіційному сайті банку за електронною адресою: www.fcbanc.com.ua.
Відповідно до п. 5.2 Основних умов у випадку закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення Строкового вкладу після закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі - заяві, Вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення Вкладу, отримати кошти з Строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дію Договору припинити, зобовязаний надати Банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку Строкового вкладу, визначеного Договором-заявою.
Однак, листом №963/13.05.2015р. відповідач повідомив позивача про обмеження видачі готівки згідно з постановою правління НБУ від 03.03.2015р. №160, а також про те, що видача коштів за договорами строк розміщення яких закінчився може здійснюватися за наявності коштів в касі банку.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
В той же час, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Однак, відповідач в порушення умов договорів та вимог законодавства кошти за договорами про банківський строковий вклад (депозит), строк розміщення яких закінчився, не повертає.
У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на вказане, оскільки термін дії договорів банківського вкладу закінчився, а відповідач не повертає кошти позивачу, суд дійшов висновку що вимоги позивача щодо визнання неправомірними дій відповідача та стягнення з останнього на користь позивача:
Позовні ж вимоги позивача про стягнення з відповідача 3000 грн. моральної шкоди задоволенню не підлягають оскільки позивачем не доведено ні факту завдання моральної шкоди, ні її розміру.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За викладених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов'язання за договорм не виконав, існує заборгованість за договорами, розмір якої встановлений в судовому засіданні, права позивача є порушені і підлягають захисту.
Як розяснено в абз. 2 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Отже, з відповідача слід стягнути на користь держави 1482,38 грн. грн. судового збору.
На підставі викладеного керуючись ст.ст. 526, 530, 610-611, 625, 629, 1058 -1065 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення суду виготовлено 10.08.2015р.
Суддя: