Справа №479/631/15-ц 06.07.2015 06.07.2015 06.07.2015
Провадження №22-ц/784/1737/15
Провадження № 22-ц/784/1737/15 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

06 липня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Романенко Ю.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на ухвалу судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 15 червня 2015 року, постановлену за позовом ОСОБА_4 до Берізківської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

встановила:

10 червня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Берізківської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, розташовану в межах території Берізківської сільської ради Кривоозерського району.

Ухвалою судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 15 червня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу судді скасувати, а справу направити до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали позовної заяви, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що ОСОБА_4, звертаючись з даним позовом, зазначав, що 01 березня 2013 року померла ОСОБА_5, яка за життя склала заповіт, та заповідала йому земельну ділянку площею 4,78 га, розташовану в межах території Берізківської сільської ради Кривоозерського району, яка належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 088779 від 15 жовтня 2004 року.

Спадкова справа заведена в Другій луганській державній нотаріальній конторі Луганської області за заявою сина спадкодавиці, який 04 жовтня 2013 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади та неодержану пенсію.

До вказаної нотаріальної контори надіслана також заява ОСОБА_4 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, подана 21 травня 2014 року через приватного нотаріуса Кривоозерського районного нотаріального округу Миколаївської області.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 позбавлений права оформити спадщину в органах нотаріату через ситуацію в м. Луганську, просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 4,78 га, розташовану в межах території Берізківської сільської ради Кривоозерського району, яка належала ОСОБА_5 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 088779 від 15 жовтня 2004 року.

Відмовляючи у відкритті провадження по справі, суд вважав, що для цього є підстави, передбачені пунктом 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Однак, з таким висновком погодитись не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування».

Відмова у відкритті провадження у справі (п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України) не допускається з огляду на вичерпний перелік підстав вчинення таких процесуальних дій, визначених ЦПК.

Суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, не взяв до уваги, що спори про спадкування підлягають розгляду судами виключно у порядку цивільного судочинства. Відмова у відкритті провадження за п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, з тих підстав, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, не відповідає зазначеним вимогам процесуального законодавства.

Отже, якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме - обґрунтованою відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, такі обставини мають бути оцінені судом під час розгляду справи по суті і не можуть бути підставою відмови у відкритті провадження у справі за пунктом 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

За такого ухвала судді є помилковою і підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись статтями 303, 311, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 15 червня 2015 року скасувати, а справу повернути в той же суд для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: