Справа № 500/425/15-ц
Провадження № 2/500/1119/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

при секретарі Петровій В.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т. Прилуки», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору,- приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», товариство з обмеженою відповідальністю «Ілта» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, яку уточнив та якою остаточно просив суд стягнути на свою користь з приватного акціонерного товариства «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т. Прилуки» суму в розмірі 18313,61 грн., яка складається з втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля - 8557,26 грн.; витрат на проведення товарознавчого дослідження - 450 грн.; витрат на поїздку до ОСОБА_4, проживання та харчування - 2806,35 грн.; моральної шкоди - 6500 грн., а також судових витрат, а саме: витрат на правову допомогу - в сумі 308 грн.56 коп.; витрат на оплату судового збору- 243,6 грн.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначає, що 01.09.2014 року о 13 год. 45 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем PEUGEOT-207, реєстраційний номер НОМЕР_1 на проспекті Леніна порушив правила дорожнього руху, не витримав необхідну дистанцію та скоїв зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1, який зупинився на його смузі руху. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

03 вересня 2014 року постановою Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та призначено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Як зазначає в позовній заяві позивач, відповідач ОСОБА_3 станом на 01.09.2014 року, а саме на момент вчинення ДТП, знаходився у трудових відносинах з приватним акціонерним товариством «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т. Прилуки», а компанія, в свою чергу, надала йому службовий автомобіль PEUGEOT-207, реєстраційний номер НОМЕР_1, яким він керував на підставі дорожнього листа службового автомобіля №187747.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 2411 від 27.09.2014 року завдана шкода оцінена в 50210,22 грн., яка складається з вартості відновлювального ремонту 41652,96 грн. та втрати товарної вартості - 8557,26 грн. Вартість проведеної товарознавчої експертизі 450 грн.

Крім цього, як зазначає позивач, оцінка та відновлювальний ремонт автомобіля проводився в м.Одесі, у звязку з чим він поніс витрати на поїздку до ОСОБА_4, проживання та харчування у сумі 2767,27 грн.

Також, як зазначено в позовній заяві, внаслідок ДТП та пошкодження автомобіля позивачу завдано моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 6500 грн., оскільки змушений був змінити звичний порядок та уклад життя, був позбавлений можливості возити дитину до лікувального закладу та школи, що відображалося на його психологічному стані.

Представник позивача ОСОБА_1 необмежений у повноваженнях, позов та обставини позову підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні на підставі доводів, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та надав письмові заперечення, в яких зазначив, що в копії рахунку-фактури №05021 від 04.10.2014 року, виданого ТОВ «ОСОБА_5 Апартментс» платником вказано ОСОБА_6, в копії рахунку-фактури №05022 від 04.10.2014 року, виданого ТОВ «ОСОБА_5 Апартментс», платником вказано ОСОБА_7 Крім цього, зазначив, що позивачем не надано доказів, що ремонтні роботи з відновлення автомобіля проводилися в м.Одесі та в задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача приватного акціонерного товариства «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т. Прилуки» в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та надав письмові заперечення, в яких зазначає, що відповідно до полісу страхова сума за шкоду, заподіяну життю та здоровю одного потерпілого становить 100000 грн., а за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн., а отже, як стверджує відповідач, усі вимоги позивача покриваються лімітом відповідальності за полісом. В копії рахунку-фактури №05021 від 04.10.2014 року, виданого ТОВ «ОСОБА_5 Апартментс» платником вказано ОСОБА_6, а не позивача. Крім цього, в копії рахунку-фактури №05022 від 04.10.2014 року, виданого ТОВ «ОСОБА_5 Апартментс», платником вказано ОСОБА_7 Також, як стверджує відповідач, копії чеків на паливо датовані до моменту вчинення ДТП. До того ж, на думку представника відповідача, позивачем не надано доказів, що ремонтні роботи з відновлення автомобіля проводилися в м.Одеса.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» в судове засідання не зявився, надав заперечення в яких, зазначив, що страховик не відшкодовує шкоду, повязану з втратою товарної вартості транспортного засобу, а також надав клопотання про розгляд справи без участі представника.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, товариство з обмеженою відповідальністю «Ілта» в судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи без участі представника ТОВ «Ілта», а також зазначив, що автомобіль PEUGEOT-207, реєстраційний номер НОМЕР_1 перебував у лізингу приватного акціонерного товариства «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т. Прилуки» і використовувався на підставі Генерального договору з оперативної оренди та адміністрування парку транспортних засобів №135911 від 31.08.2011 року, згідно з яким, водії, які фактично користуються автомобілем не мають жодного відношення до ТОВ «Ілта», а є співробітниками лізингоодержувача і ним же уповноважуються на керування.

Розглянувши подані документи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода заподіяна майну фізичної особи неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Відповідно до розяснень, наданих в п. п. 2, 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 року з наступними змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого РЕВ №5 ВДАІ ГУМВС України в Одеській області, ОСОБА_1 є власником автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.09.2014 року ОСОБА_3, 01.09.2014 року о 13 год.45 хв. керуючи автомобілем PEUGEOT-207, реєстраційний номер НОМЕР_1, на проспекті Леніна порушив правила дорожнього руху, не витримав необхідну дистанцію та скоїв зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1, який зупинився на його смузі руху. В наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та призначено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Відомості про те, що дана постанова суду оскаржувалась, суду сторонами не надано.

Відповідно до довідки приватного акціонерного товариства «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т. Прилуки» за вих.№08-04-15/1 від 08.04.2015 року ОСОБА_3 з вересня 2012 року по лютий 2015 року працював у приватному акціонерному товаристві «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т. Прилуки» на посаді мерчендайзера у м.Ізмаїл, під час виконання його трудових обовязків останньому дозволялось використовувати службовий автомобіль PEUGEOT-207, реєстраційний номер НОМЕР_1, що знаходився у лізингу приватного акціонерного товариства «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т. Прилуки» (власник ТОВ «Ілта»).

ОСОБА_3, на момент вчинення ДТП, керував автомобілем PEUGEOT-207, реєстраційний номер НОМЕР_1, на підставі подорожнього листа службового автомобіля №187747.

Відповідно до листа товариства з обмеженою відповідальністю «Ілта» від 21.04.2015 року автомобіль PEUGEOT-207, реєстраційний номер НОМЕР_1 перебував у лізингу приватного акціонерного товариства «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т. Прилуки» і використовувався нею на підставі Генерального договору з оперативної оренди та адміністрування парку транспортних засобів №135911 від 31.08.2011 року, згідно з яким, водії, які фактично користуються автомобілем, не мають жодного відношення до ТОВ «Ілта», а є співробітниками лізингоодержувача і ним же уповноважуються на керування.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 2411 від 27.09.2014 року завдана шкода оцінена в 50210,22 грн., яка складається з вартості відновлювального ремонту 41652,96 грн. та втрати товарної вартості 8557,26 грн. Вартість проведеної товарознавчої експертизі 450 грн..

Отже, судом встановлено, що з вини ОСОБА_3, який знаходився у трудових відносинах з приватним акціонерним товариством «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т. Прилуки», сталося ДТП, в результаті якого транспортний засіб марки VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1, отримав механічні пошкодження.

Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 ( далі Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено 2 випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Враховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з'єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.

Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюється як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених деталей, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ.

Пунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема, згідно з підпунктом "е" цього пункту величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується у разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо).

Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, що впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, стекол, шин, тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Системний аналіз зазначених положень законодавства, а також абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статті 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти таких висновків. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП.

Оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то його згідно зі статтями 1166, 1187, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду.

Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Верховний Суд України 04 червня 2014 року виклав обовязкову правову позицію у справі N 6-49 цс 14, де вказано, що шкоду, повязану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що втрата товарної вартості пошкодженного автомобіля, та витрати на проведення товарознавчого дослідження підлягають стягненню з приватного акціонерного товариства «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т. Прилуки», оскільки встановлено, що відповідач ОСОБА_3 знаходився у трудових відносинах з приватним акціонерним товариством «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т. Прилуки», а службовий автомобіль PEUGEOT-207, реєстраційний номер НОМЕР_1, яким він керував на підставі дорожнього листа службового автомобіля №187747, перебував у лізингу, та використовувався компанією на підставі Генерального договору з оперативної оренди та адміністрування парку транспортних засобів №135911 від 31.08.2011 року.

Стосовно вимог про стягнення з приватного акціонерного товариства «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т. Прилуки» на користь ОСОБА_8 моральної шкоди в розмірі 6500 грн. суд приходить до наступного висновку.

В обґрунтування позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди позивач посилається на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він відчував душевні страждання, в результаті чого у нього погіршився стан здоровя, вимушений був змінити звичний для нього порядок та уклад життя, витратити багато часу на врегулювання проблем в міліції, страховій компанії, суді, на оцінку майнової шкоди, ремонт автомобіля тощо.

Стверджує, що на період ремонту він був позбавлений можливості возити дитину до лікувального закладу та школи, пристосовуватися до графіку громадського транспорту, вирішувати як добиратися до роботи, родичів, на дачу та в інші місця. Тобто, як вказує позивач, в нього виникли проблеми, які не існували до пошкодження машини, що дуже дратувало та відображалося на його психологічному стані.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю і стражданнях, які особа отримала в наслідок ушкодження здоров'я, у душевних стражданнях яких зазнала фізична особа в зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї, у душевних стражданнях, які особа зазнала в зв'язку з приниженням її честі гідності та ділової репутації.

Частиною 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 (зі змінами до пункту 9, внесеними постановою від 25.05.2001 р. № 5), розяснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру - немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, а також враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, судом встановлено, що діями ОСОБА_3, який перебуває у трудових відносинах з приватним акціонерним товариством «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т. Прилуки», позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що пошкоджений його автомобіль.

В свою чергу, зазначені події та обставини вимусили хвилюватись позивача, у зв'язку з тим, що він тривалий час не міг повернутися до нормального образу життя, оскільки знаходився у нервовому стані, відчував душевні страждання, в результаті чого у нього погіршився стан здоровя, він вимушений був змінити звичний для нього порядок та уклад життя, витратити багато часу на врегулювання проблем в міліції, страховій компанії, суді, на оцінку майнової шкоди, ремонт автомобіля тощо. Крім цього, на період ремонту він був позбавлений можливості возити дитину до лікувального закладу та школи, повинен був пристосовуватися до графіку громадського транспорту, вирішувати як добиратися до роботи, родичів, на дачу та в інші місця. Таким чином в позивача виникли проблеми, які не існували до пошкодження машини, що відображалося на його психологічному стані.

Враховуючи факт заподіяння позивачу моральної шкоди, протиправність дій ОСОБА_3, який перебував у трудових відносинах з приватним акціонерним товариством «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т. Прилуки», причинний зв'язок між такими діями та їх наслідками, а також вину ОСОБА_3, який перебував у трудових відносинах з приватним акціонерним товариством «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т. Прилуки», в завданій моральній шкоді, суд приходить до висновку, щодо необхідності стягнення з приватного акціонерного товариства «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т. Прилуки» на користь позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості у відшкодування моральної шкоди грошової компенсації в сумі 1000 грн.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення витрат на поїздку до ОСОБА_4, проживання та харчування в сумі 2806 гривень 35 копійок, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки позивачем відповідно до ст. 60 ЦПК України не надано доказів які б підтверджували, що була необхідність у проведенні оцінки та відновлювального ремонту і проживанні саме в м.Одесі. Крім того, позивачем надані неналежні докази, а саме в копії рахунку-фактури №05021 від 04.10.2014 року, виданого ТОВ «ОСОБА_5 Апартментс» за проживання у вказаному готелі платником вказано ОСОБА_6, а також в копії рахунку-фактури №05022 від 04.10.2014 року, виданого ТОВ «ОСОБА_5 Апартментс» за проживання у вказаному готелі платником зазначено ОСОБА_7

Вирішуючи вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу, повязаних з розглядом справи, суд виходить з положень п.2 ч.2 ст.79, ст.82, ст.88 ЦПК України, відповідно до яких, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог тощо.

Стаття 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» за №4191-VІ від 20.12.2011 року передбачає, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не можуть перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Отже, аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що з відповідачів на корить позивача могли бути стягнені витрати на правову допомогу, яка надавалася лише у судовому засіданні і за наявності належних та допустимих доказів - під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1, 19.01.2015 року уклав договір з ОСОБА_2 та згідно розрахункової квитанції №5 сплатив йому 1000 грн.

Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік», розмір мінімальної заробітної плати становить 1218 грн., 40 % від зазначеної суми 487,20 грн.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні надав розрахунок та просив стягнути витрати на правову допомогу за участь у судових засіданнях в розмірі 308,56 грн.

Вивченням матеріалів справи судом встановлено, що представник позивача ОСОБА_2 приймав участь у судових засіданнях 19.02.2015 року (тривалість судового засідання 7 хв.), 19.03.2015 (тривалість судового засідання 20 хв.), 01.04.2015 року (тривалість судового засідання 2 хв.), 13.03.2014 року (тривалість судового засідання 1 хв.), 15.04.2014 року (тривалість судового засідання 3 хв.), 05.05.2015 року (тривалість судового засідання 4 хв.), 04.06.2015 (тривалість судового засідання 5 хв.). Всього - 38 хвилин.

Суд погоджується з розрахунком витрати на правову допомогу представника позивача і вважає, що підлягає стягненню сума судових витрат за участь у судових засіданнях у розмірі 308 грн. 56 коп.

Стосовно стягнення витрат на правову допомогу, повязаних з підготовкою позовної заяви, суд дійшов до висновку про те, що в задоволенні цієї частини вимог необхідно відмовити, оскільки за змістом ч.1 ст.44, ст.27, ст.31 ЦПК України, зазначені дії не відносяться до окремих процесуальних дій, вчинюваних поза судовим засіданням.

З урахуванням викладеного, на користь позивача мають бути стягнуті витрати на правову допомогу у сумі 308 грн. 56 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України суд стягує лише з відповідача приватного акціонерного товариства «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т. Прилуки» на користь позивача судовий збір пропорційно з задоволеними вимогами, а саме у сумі 133 грн. та витрати на правову допомогу, оскільки до відповідача ОСОБА_3 будь яких позовних вимог не заявлялось та судом не задовольнялось.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 208, 209, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, ,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т. Прилуки», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору,- приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», товариство з обмеженою відповідальністю «Ілта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т. Прилуки» (юридична адреса: 17502, Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Незалежності, 21 (ідентифікаційний номер - 14333202) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3) 9007 (девять тисяч сім) гривень 26 копійок, з них: 8557 (вісім тисяч п'ятсот п'ятдесят сім) гривень 26 (двадцять шість) копійок - втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля; 450 (чотириста п'ятдесят) гривень - витрати на проведення товарознавчого дослідження.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т. Прилуки» (юридична адреса: 17502, Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Незалежності, 21 (ідентифікаційний номер - 14333202) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3) моральну шкоду в розмірі - 1000 (одна тисяча) гривень.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т. Прилуки» (юридична адреса: 17502, Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Незалежності, 21 (ідентифікаційний номер - 14333202) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3) судові витрати в сумі 441 (чотириста сорок одну) гривню, з них: 308 (триста вісім) гривень - витрати на правову допомогу; 133 (сто тридцять три) гривні - витрати на оплату судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_4