Справа № 2-4901/10
Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
Головуючого судді Гуревського В.К.
за секретаря Кузнецовій Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,
Позивач у справі, ОСОБА_1, просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняти її з реєстраційного обліку, посилаючись на обґрунтування своїх вимог на такі обставини. 16 вересня 2002 року згідно ордера № 12 на підставі сумісного рішення адміністрації та профспілкового комітету КП „ОГЕТ від 04 вересня 2002 року згідно наказу № 36 позивачці на сім'ю з 4-х чоловік в будинку № 19 по вул. Радісній були виділені кімнати за № 45, 52 розміром 31,0 кв. м. У лютому 2010 року їй стало відомо, що на спірній жилій площі в к. № 45, 52 з 01.07.1983 року зареєстрована відповідачка ОСОБА_2. Місце мешкання відповідача позивачці не відомо, з 1993 року в спірній квартирі вона не зявлялася. Збереження за відповідачем реєстрації в спірній квартирі створює позивачці перешкоди в користуванні цією жилою площею, оскільки позивач вимушена вносити комунальні платежі за не проживаючого відповідача. Тому позивач вимушена звернутися з цим позовом до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.
Представник третьої особи Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області в судове засідання зявився, позов в частині визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, але заперечував проти зобовязання їх, як третю особу, зняти відповідача з реєстраційного обліку.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, поважних причини неявки в судове засідання суду не представила. Суд у звязку з її неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача та третьої особи, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявилася, у порядку заочного розгляду справи.
16 вересня 2002 року згідно ордера № 12 на підставі сумісного рішення адміністрації та профспілкового комітету КП „ОГЕТ від 04 вересня 2002 року згідно наказу № 36 ОСОБА_1, позивачці по справі, на сім'ю з 4-х чоловік, тобто з чоловіком ОСОБА_5, доньками: Катериною, ІНФОРМАЦІЯ_1, та Ганною, ІНФОРМАЦІЯ_2, в будинку № 19 по вул. Радісній були виділені кв. за № 45, 52 розміром 31,0 кв. м.
Позивачці стало відомо, що крім неї з чоловіком та двома дочками на спірній житловій площі в кв. № 45, 52 з 01.07.1983 року зареєстрована відповідач ОСОБА_2, про що свідчить довідка (виписка із будинкової книги про склад сімї та прописці) від 22.02.2010 року. Відповідач не проживає в спірних кімнатах з вересня 1993 року, що підтверджує відповідний акт.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Строк збереження жилого приміщення при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї встановлено у ст. 71 ЖК України.
Оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для позивача в користуванні цією жилою площею. Відповідач на вказаній житловій площі не проживає, після виселення з квартири з реєстрації за вказаною адресою не знялася, чим порушує права та законні інтереси позивача.
Також суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, ця квартира не є її місцем проживання або місцем перебування, вона має бути знята з реєстрації за цією адресою.
Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим, визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Судом розяснюється, що це судове рішення є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку з спірною адресою.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі.
Керуючись ст. 71, 72 ЖК України, ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 217, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, СУД
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою № 45 в будинку № 19 по вулиці Радісній в м. Одесі.
Встановити порядок виконання рішення, згідно з яким, після набрання ним законної сили це рішення є підставою для Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області в особі ВГІРФО для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення з заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення у порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

СУДДЯ: В.К.Гуревський