Справа № 444/3060/14 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин Я.М.
Провадження № 22-ц/783/3897/15 Доповідач в 2-й інстанції: Кабаль І. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Кабаля І.І.,

суддів: Копняк С.М., Монастирецького Д.І.,

секретаря Ясиновської Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права на відшкодування заборгованості у розмірі 14 768 грн. 52 коп. згідно договору від 12.08.2008 року № 08/1231-20 за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та їх стягнення,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року представник позивача ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права на відшкодування заборгованості у розмірі 14 768 грн. 52 коп. згідно договору від 12.08.2008 року №08/1231-20 за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та їх стягнення.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12.08.2008 року між ВАТ Банк «Біг Енергія» та ОСОБА_2 було укладено договір про строковий банківський вклад (депозит) «Накопичувальний 12 міс.ЄВРО». За умовами передбаченими п.п.1.1.,1.2 Договору позивачем здійснено банківський вклад у сумі 1200 євро терміном з 12.08.2008 року по 19.08.2009 року. Після укладення вищезазначеного договору з 14.08.2008 року по 13.06.2014 року позивач перебувала за кордоном, у Греції, де тимчасово проживає, перебуваючи на заробітках. Прибувши в Україну у червні цього року, при зверненні до відділення банку «Біг Енергія», де позивач укладала зазначений вище договір, про повернення вкладених коштів та відсотків за користування ними їй стало відомо, що ВАТ Банк «Біг Енергія» перебуває у процесі банкрутства. Водночас, їй було рекомендовано звертатися щодо отримання вкладу та нарахованих відсотків за договором до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як уповноваженого державою гаранта захисту прав та інтересів вкладників Львівської області.

25.06.2014 року вона звернулася із відповідною заявою про відшкодування їй гарантованої суми за вкладом у ВАТ Банк «Біг Енергія» за договором строкового банківського вкладу від 12.08.2008 року до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Листом від 18.07.2014 року № 02-036-4794/14 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб підтверджено факт прийняття Правлінням Національного банку України рішення про ліквідацію ВАТ Банк «Біг Енергія» з 01.03.2010 року, що затверджено постановою від 24.02.2010 року № 97. Однак, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відмовлено у видачі позивачу відшкодування за вкладом у ВАТ Банк «Біг Енергія», зважаючи на пропущення встановленого відповідачем строку звернення із заявою. Такий пропуск відповідач обґрунтував рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів від 07.03.2013 року №15 «Щодо строків звернення вкладників». Даним рішенням передбачається, що вкладники банків, які перебувають у стадії ліквідації та для яких процедура ліквідації здійснюється відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», мають право звертатися до Фонду за отриманням відшкодування коштів за вкладами протягом 3-х років з дня настання недоступності вкладів, тобто до 01.03.2013 року. Звертає увагу суду на те, що рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб датоване 07.03.2013 року, а кінцевий строк звернення для вкладників ВАТ Банк «Біг Енергія» 01.03.2013 року, тому навіть якби вона дізналася про дане рішення швидше, аніж листом від 18.07.2014 року № 02-036-4794/14, то не змогла б скористатися своїм правом на звернення, оскільки із змісту рішення вбачається, що такий термін для звернення минув. Будь-яких інших повідомлень щодо розпочатої процедури банкрутства, а також встановлення скорочених строків звернення, ні від ВАТ Банк «Біг Енергія», ні від Фонду гарантування вкладів на адресу позивача постійного проживання не надходило.

Відтак, враховуючи відсутність повідомлень від банку ВАТ «Біг Енергія», від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та тривале перебування позивача на заробітках за межами України, з об'єктивних та не залежних від неї причин вона була позбавлена можливості дізнатися про наявність проблем із платоспроможністю ВАТ Банк «Біг Енергія», який як юридична особа не припинений, а тому позивач вважає, що Фонд зобов'язаний видати вкладені нею кошти разом із відсотками відповідно до умов Договору, як підстави виникнення фінансових правовідносин.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право на відшкодування заборгованості у розмірі 14 786 грн. 52 коп. згідно договору від 12.08.2008 року № 08/1231-120 за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в користь ОСОБА_2 кошти в сумі 14 768 грн. 52 коп.

Вирішено питання судових витрат.

Дане рішення оскаржив Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки даний спір виник у зв'язку із здійсненням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, який є суб'єктом владних повноважень, владних управлінських функцій, а тому підлягає розгляду в адміністративних судах. Просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі.

Про час та місце розгляду справи в суді учасники процесу повідомлені належним чином, про причини неявки в суд апеляційної інстанції не повідомили, матеріалів справи достатньо для розгляду справи у їх відсутність.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк звернення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виплати суми за банківським вкладом, а тому така сума підлягає стягненню.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, та з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з п. 25 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права. Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права.

З 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України (далі КАС України), який визначив повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 4 цього Кодексу визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень.

У справі встановлено, що спір виник за зверненням ОСОБА_2 з приводу визнання відмови неправомірною, стягнення суми за депозитним вкладом з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Таким чином, виходячи з положень ст. ст. 2, 4, 17 КАС України, зазначений спір, який виник із звернення до суб'єкта владних повноважень у сфері публічно-правових правовідносин, відноситься до адміністративної юрисдикції, а тому його розгляд повинен був здійснюватися в порядку, передбаченому нормами КАС України.

Проте суд першої інстанції прийняв до свого розгляду та розглянув справу після 1 вересня 2005 року (після набрання чинності КАС України) за правилами, встановленими ЦПК України.

Таким чином, суд дійшов неправильного висновку про наявність цивільно-правового спору й помилково розглянув вимоги ОСОБА_2 за правилами ЦПК України та ухвалив рішення про задоволення позову.

На думку колегії суддів у справі виник спір у сфері публічно-правових правовідносин, а тому справа не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Згідно з ч.1 ст.310 ЦПК України підстави для скасування рішення суду, визначені статтями 205, 207 ЦПК України.

Враховуючи, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, судове рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.205, п.4 ч.1 ст.307 ЦПК України, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а віднесена до юрисдикції адміністративного суду, куди позивачу необхідно звернутися за захистом своїх прав.

Керуючись ст. ст. 205 ч.1 п.1, 303, 304, 307 ч.1 п.4, 310 ч.1, 313, 314 ч.1 п.3, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 березня 2015 року скасувати та постановити ухвалу, якою провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права на відшкодування заборгованості у розмірі 14 768 грн. 52 коп. згідно договору від 12.08.2008 року № 08/1231-20 за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та їх стягнення - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: