Номер провадження: 22-ц/785/4836/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Панасенкова В.О..,

ОСОБА_2,

при секретарі: Добряк Н.І.,

за участю: позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 31 березня 2014 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7 та ОСОБА_5 про встановлення порядку користування житловим будинком з господарськими будівлями, що перебувають у сумісній частковій власності сторін, та не приватизованою присадибною земельною ділянкою та дворищем,-

В С Т А Н О В И Л А:

16 вересня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7 та ОСОБА_5 про встановлення порядку користування житловим будинком з господарськими будівлями, що перебувають у сумісній частковій власності сторін, та не приватизованою присадибною земельною ділянкою та дворищем.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 08 жовтня 2009 року за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: Одеська область Біляївський район с.Усатове вул.Горького, 4а. Однак, на даний час у нього з відповідачами виникли непорозуміння та суперечки з приводу користування спірним будинком і він позбавлений в повній мірі здійснювати своє право власності.

На підставі зазначеного позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом та просив його задовольнити з наведених у позовній заяві правових підстав.

Справа розглянута за відсутності відповідачів.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 31 березня 2014 року позовну заяву задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції не з'явилась відповідачка ОСОБА_7, але про розгляд справи вона була сповіщена належним чином та завчасно, про що свідчить поштове повідомлення про отримання нею судової повістки, документів підтверджуючих поважність причини неявки до суду нею надано не було. Тому у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка відповідача ОСОБА_7 до апеляційного суду не перешкоджає подальшому розглядові справи та у її доступі до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення на апеляцію та заперечення на неї, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Як вбачається з матеріалів справи предметом спору є домоволодіння за №4а по вул.Горького у с. Усатове, Біляївського району Одеської області та земельна ділянка за цією адресою, які потребують визначення порядку користування між співвласниками.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суд розглядає в порядку цивільного судочинства цивільні справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Загальні засади цивільного законодавства визначені статтею 3 ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Судами установлено, матеріалами справи підтверджено та сторонами не заперечується, що сторонам по справі належить на праві спільної часткової власності житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Горького, 4а в с. Усатове, Біляївського району Одеської області та земельна ділянка за цією адресою.

Добровільно сторони не можуть вирішити порядок користування вищезазначеним домоволодінням.

Доказом для визначення порядку користування спірним домоволодінням позивачі вважають висновок судової будівельно-технічної експертизи від 29.01.2014 року.

Вирішуючи цей спір, суди з урахуванням вимог статті 10 ЦПК України з метою всебічного і повного з'ясування обставин справи та забезпечення здійснення прав сторін відповідно до заявлених вимог пропонували сторонам подати або за їх клопотанням витребувати, зокрема, висновки технічної експертизи щодо можливих варіантів порядку користування будинком, висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій тощо, про допустимість пов'язаних із цим поділом переобладнань і перепланувань; дані про дозвіл виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання і перепланування жилого будинку; дані про характер робіт і їх вартість, які необхідно здійснити для відокремлення виділеної частки будинку або поділу будинку.

Частиною 1 ст.10 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57, 60 ЦПК України.

Відповідно до ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з вимогами ч.1 ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.150 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Інших висновків спеціалістів та експертиз з приводу визначення можливих варіантів користування будинком позивачем не надано.

При цьому, відповідачі були позбавлені можливості заявити клопотання щодо проведення інших експертиз через розгляд справи за їх відсутності.

Так, суд першої інстанції поставив перед судовим експертом питання щодо визначення порядку користування житловим будинком з господарськими спорудами між співвласниками, а також визначення варіантів порядку користування земельною ділянкою, за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, вул. Горького, 4А.

Проте при винесенні рішення суд першої інстанції не встановив порядок користування житловим будинком з господарськими спорудами та земельною ділянкою, а виділив в натурі майно на місцевості, чим вийшов за межі позовних вимог.

Розглянувши цивільну справу та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, тобто в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3.

Оскільки не повне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом норм матеріального права, у відповідності до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, п.2, 3 ч.1 ст.307, п.п. 3,4 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314,316,317,319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково, заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 31 березня 2014 року скасувати й ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_7 та ОСОБА_5 про встановлення порядку користування житловим будинком з господарськими будівлями, що перебувають у сумісній частковій власності сторін, та не приватизованою присадибною земельною ділянкою та дворищем відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, проте воно може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справа протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_8

ОСОБА_2