Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Попрас В.О.,

при секретарі - Пархоменко О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ «Перший Український міжнародний банк», третя особа: Київський ВДВС Харківського міського управління юстиції про визнання права власності на рухоме майно та виключення його з-під арешт, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на автомобіль марки «TOYOTA Rav4», 2001 року випуску, об'єм двигуна V=2000, кузов НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_1. Виключити автомобіль з-під арешту та зобов'язати Київський відділ виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (далі Київський ВДВС ХМУЮ) відмінити постанову про арешт автомобіля. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що в період з 1997 по 2008 р. вона та відповідач ОСОБА_2 спільно проживали однією сім'єю, не перебуваючи у шлюбі між собою. Весь цей час вони проживали як одна сім'я за адресою: АДРЕСА_1, спільно вели всі сімейні та господарські справи. За час спільного проживання вони придбали два легкових автомобіля. Один з яких, це автомобіль марки «TOYOTA Rav4», реєстраційний номер НОМЕР_1, який перебуває на обліку в МРЕВ-1 міста Харкова з 27.11.2002 р. на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9, виданого 27.11.2002 р. МРЕВ-1 міста Харкова, який був зареєстрований на ОСОБА_2, та автомобіль марки «BMW 528» реєстраційний номер НОМЕР_3, який перебував на обліку в МРЕВ міста Харкова з 31.10.2000 р. на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, виданого 31.10.2000 р., який був зареєстрований на позивачку ОСОБА_1 Приблизно у 2008 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перестали проживати як одна сім'я та за домовленістю між собою здійснили фактичний розподіл спільно нажитого майна, а саме: автомобіль марки «TOYOTA Rav4» реєстраційний номер НОМЕР_1, що був зареєстрований на ОСОБА_2, був за довіреністю від 18.07.2008 р., посвідченою приватним нотаріусом ХМНО Трубніковим C.O., переданий у користування позивачки ОСОБА_1, а автомобіль НОМЕР_3, що був зареєстрований за позивачкою ОСОБА_1, за довіреністю від 24.01.2007 р., посвідченою приватним нотаріусом ХМНО Трубніковим С.О., був переданий у користування відповідача ОСОБА_2 Наприкінці 2012 року позивачка дізналася, що на автомобіль марки «TOYOTA Rav4», який знаходився в її користуванні, накладено арешт Київським ВДВС ХМУЮ. Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за №39448694 від 19.12.2012 р. підставою для обтяження автомобілю являється постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесена старшим державним виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ Хабловим В.М. Боржником, згідно даного витягу, являється відповідач ОСОБА_2 Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13.03.2014 р. встановлено факт проживання однією сім'єю, як чоловіка та жінки між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2. Визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки «TOYOTA Rav4» (легковий), 2001 року випуску, об'єм двигуна V= 2000, кузов НОМЕР_6, реєстраційний номер 86991ХК. Визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки «BMW 528» (легковий), 1997 року випуску, об'єм двигуна V-2800, кузов НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_3. Автомобіль марки «TOYOTA Rav4» реєстраційний номер НОМЕР_1 і до рішення суду про визнання права власності за ОСОБА_1 з 18.07.2008 р. перебуває у користуванні позивачки, про що свідчить довіреність від 18.07.2008 р., за якою ОСОБА_2 передав у розпорядження з правом користування, продажу даний автомобіль.06.08.2014 р. позивачка зверталась до Київського районного суду м. Харкова з позовом до Київського ВДВС ХМУЮ з вимогою про зняття арешту з вказаного автомобіля, накладеного постановою про розшук та арешт майна боржника ОСОБА_2 в зв'язку з визнанням права власності на транспортний засіб на підставі рішення суду. В ході розгляду справи Київським районним судом м. Харкова було залучено до розгляду в якості третьої особи ПАТ «Перший український міжнародний банк» (далі ПАТ «ПУМБ»), в інтересах якого виконавчою службою було накладено арешт. Представник ПАТ «ПУМБ» заперечував проти зняття арешту на транспортний засіб, мотивуючи це тим, що арешт було накладено до того моменту, коли за позивачкою в судовому порядку було визнано право власності на транспортний засіб, тобто оспорював право власності на вказаний транспортний засіб і право користування та розпорядження майном. Враховуючи вказані доводи представника ПАТ «ПУМБ», рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21.01.2015 р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 26.02.2015 р. рішення Київського районного суду м. Харкова від 21.01.2015 р. скасовано, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено з інших підстав. В своєму рішенні суд апеляційної інстанції вказав, що оскільки заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 13.03.2014 р. не виконано та перехід права власності на спірний автомобіль, яке оформляється свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, не відбувся, а право власності, яке виникло у позивача на підставі рішення суду оспорюється ПАТ «ПУМБ», то в даному випадку належним способом захисту позивачем такого права власності, є визнання права власності на спірний транспортний засіб та виключення його із-під арешту, а належними відповідачами є боржник ОСОБА_2, як бувший власник спірного автомобіля, та ПАТ «ПУМБ», як особа яка оспорює права власності позивача на спірний транспортний засіб та в інтересах якого Київським ВДВС ХМУЮ було накладено на нього арешт. Між тим, позивач з вимогою про визнання права власності на зазначений вище транспортний засіб як підставу для виключення його із-під арешту до суду не зверталась і це, у відповідності до зазначених вище норм матеріального та процесуального права є підставою для відмови їй у задоволенні позовних вимог. Таким чином, виникла необхідність у захисті права власності майна, в зв'язку з тим, що це право оспорюється або не визнається іншою особою, і в зв'язку з тим, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним цього права.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, просив задовольнити його в повному обсязі. Відповідачі ОСОБА_2, представник ПАТ «ПУМВБ» та представник третьої особи Київський ВДВС ХМУЮ судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені у встановленому порядку, представник Київського ВДВС ХМУЮ подав заяву, в якій просить розглядати справу без участі їх представника. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, відповідачі та третя особа належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутність відповідачів ОСОБА_2, ПАТ «ПУМБ» та третьої особи Київського ВДВС ХМУЮ відповідно до ст.169 ЦПК України.

Суд, вислухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

На виконанні в Київському ВДВС ХМУЮ знаходиться на примусовому виконанні виконавчий лист №2018-2589/11/6, виданий Київським районним судом м. Харкова 13.10.2011 р., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» 122873,44 доларів США та 18180,21 грн.

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 19.12.2012 р. в реєстрі зареєстрований договір застави від 17.04.2008 р. ЗАТ «Альфа-Банк», предметом якого є легковий автомобіль Great Wall Hover, 2007 р. випуску, номер державної реєстрації: НОМЕР_8, що належить ОСОБА_2 (а.с.16).

20.12.2011 р. старший державний виконавець Київського ВДВС ХМУЮ Хаблов В.М. виніс постанову про арешт майна боржника ОСОБА_2 та оголошення заборони його відчуження (а.с.16 обр.).

Оскільки згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу право власності на автомобіль марки «TOYOTA Rav4», 2001 року випуску, об'єм двигуна V=2000, кузов НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстровано за ОСОБА_2, на спірний автомобіль було накладено арешт та його було оголошено у розшук (а.с.15).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13.03.2014 р. встановлено факт, проживання однією сім'єю, як чоловіка та жінки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки «Toyota Rav 4», 2001 року випуску, об'єм двигуна V=2000, кузов НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_1. Визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки «BMW528», 1997 року випуску, об'єм двигуна V=2800, кузов № НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_3. Рішення суду набрало законної сили.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 13.03.2014 р. не виконано, перехід права власності на автомобіль марки «Toyota Rav 4», 2001 року випуску, об'єм двигуна V=2000, кузов № НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_1, яке оформляється свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, не відбулося.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.

Оскільки рішення Київського районного суду м. Харкова від 13.03.2014 р. не виконано та перехід права власності на спірний автомобіль, яке оформляється свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, не відбувся, а право власності, яке виникло у позивачки на підставі рішення суду, оспорюється ПАТ «Перший Український міжнародний банк», то в даному випадку належним способом захисту позивачем такого права власності є визнання права власності на спірний транспортний засіб та виключення його із-під арешту. Саме з таким позовом на захист своїх прав звернулась позивачка.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що за позивачкою ОСОБА_1 слід визнати право власності на автомобіль марки «TOYOTA Rav4», 2001 року випуску, об'єм двигуна V=2000, кузов НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_1, та виключити з-під арешту рухоме майно - автомобіль марки «TOYOTA Rav4», 2001 року випуску, об'єм двигуна V=2000, кузов НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 391, 392 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7) право власності на автомобіль марки «TOYOTA Rav4», 2001 року випуску, об'єм двигуна V=2000, кузов НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Виключити з-під арешту рухоме майно - автомобіль марки «TOYOTA Rav4», 2001 року випуску, об'єм двигуна V=2000, кузов НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ