Справа №577/5959/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1294/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

09 липня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Шевченка В. А.,

суддів - Білецького О. М. , Кононенко О. Ю. ,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 травня 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит

та за зустрічним позовом ОСОБА_4, поданого від імені ОСОБА_3, до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», ОСОБА_5, про визнання договору поруки припиненим,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з позовом про стягнення 76733 грн. 92 коп. заборгованості за кредитним договором від 26 жовтня 2006 року, укладеним з ОСОБА_5, на забезпечення виконання зобовязань позичальника за яким ОСОБА_3 26 жовтня 2006 року був укладений договір поруки.

У подальшому свою вимогу позивач зменшив до 76586 грн.

У зустрічній заяві, поданій від імені ОСОБА_3, його представник ОСОБА_4 просив визнати поруку за вказаним вище договором припиненою.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 травня 2015 року первісну заяву ПАТ «Державний ощадний банк України» за його клопотанням, яке обґрунтовувалося повною сплатою позичальником простроченої заборгованості, залишено без розгляду.

Рішенням цього ж суду від 28 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі його представника ОСОБА_4 ставиться питання про скасування рішення і ухвалення нового про задоволення зустрічних позовних вимог з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Як вірно встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, за договором про іпотечний кредит від 26 жовтня 2006 року, ВАТ «Державний ощадний банк України», надало ОСОБА_5 100000 грн. під 16, 3 % річних з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 25 жовтня 2026 року.

Позичальник зобовязувався сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно до 26 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту щомісячно рівними частинами в сумі 416 грн. 66 коп. та сплачувати проценти на залишок заборгованості за кредитом.

У цьому ж договорі сторони, поряд з іншим, передбачили й те, що банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому або у визначеній банком частині, сплати процентів та інших платежів за угодою у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником будь-яких узятих на себе зобовязань.

Виконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення суми кредиту та інших платежів повинно бути проведено протягом 30 робочих днів з дати надіслання банком відповідної вимоги (а. с. 5-9).

За умовами додаткового від 01 вересня 2009 року до зазначеного вище договору позичальник зобовязувався щомісячно до 30 числа місяця наступного за звітним проводити погашення тільки відсотків у вересні, жовтні, листопаді, грудні 2008 року, січні та лютому 2009 року, а з 01 березня 2009 року погашати кредит рівними частинами в сумі 428 грн. 51 коп. і сплачувати проценти на залишок заборгованості за кредитом. Останній платіж у рахунок погашення кредиту та сплати процентів має бути здійснений не пізніше 25 жовтня 2026 року (а. с. 10).

26 жовтня 2006 року на забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором між кредитором, боржником ОСОБА_5 і поручителем ОСОБА_3 був укладений договір поруки, згідно з яким поручитель відповідає по зобовязаннях за кредитним договором перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязань по кредитному договору не предявить вимоги до поручителя (а. с. 11-13).

З наданого банком розрахунку заборгованості видно, що останній щомісячний платіж на погашення кредиту ОСОБА_5 здійснила 07 серпня 2013 року, а на погашення процентів за користування кредитом 31 жовтня 2014 року.

Станом на 04 листопада 2014 року розмір заборгованості ОСОБА_5 перед банком становив 76586 грн. 05 коп.: 68124 грн. 88 коп. за кредитом, 6092 грн. 71 коп. за відсотками, 1402 грн. 20 коп. по пені, 713 грн. 37 коп. по відшкодування інфляційних витрат і 252 грн. 89 коп. по сплаті 3 % річних від простроченої суми (а. с. 118-119).

Після погашення позичальником простроченої заборгованості, як визнали особи, які беруть участь у справі, договірні відношення між ними продовжують існувати.

За таких умов суд першої інстанції обґрунтовано відхилив зустрічний позов, оскільки усупереч вимогам ст. 60 ЦПК України ОСОБА_3 та його представник не довели тих обставин, на які йде посилання у зустрічному позові як на підставу заявлених вимог.

Викладені у апеляційній скарзі доводи про те, що термін виконання ОСОБА_5 основного зобовязання почався з 07 серпня 2013 року, що потягло припинення поруки в повному обсязі, є недоречним, виходячи з того, що відповідно до п. 24 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів про визнання поруки припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України суд має враховувати, що якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Поряд із цим Верховий Суд України у своїй постанові від 17 вересня 2014 року в справі № 6-53 цс 14 висловив правову позицію, згідно з якою у разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобовязань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобовязань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

У даному ж випадку стосовно до викладеного строк виконання основного зобовязання починався з 01 жовтня 2013 року лише в частині щомісячного погашення кредиту, так як останній платіж за попередній період було внесено позичальником 07 серпня 2013 року.

Утім у звязку з добровільним погашенням ОСОБА_5 всієї простроченої заборгованості її зобовязання, з приводу невиконання яких був заявлений первісний позов, у тому числі і у згаданій вище частині, відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України припинилися, унаслідок чого у відповідній частині з огляду на положення ч. 1 ст. 559 ЦК України припинилася і порука.

Вимогу про дострокове повернення суми кредиту банк надіслав позичальнику 13 серпня 2014 року (а. с. 14, 15, 16, 17), а поручителю 18 вересня 2014 року (а. с. 18, 19).

З урахуванням того, що позов до цих осіб був предявлений банком по пошті вже у листопаді 2014 року, - підстав вважати поруку припиненою за правилами ст. 559 ЦК України теж немає.

Передбачений у кредитному договорі строк виконання зобовязання у повному обсязі на цей час взагалі не настав.

Наведені дані свідчать про те, що вирішуючи спір, суд повно і всебічно зясував обставини, права і обовязки сторін, дав вірну юридичну кваліфікацію спірним правовідносинам і ухвалив оскаржене рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, яке в силу ст. 308 ЦПК України слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити, а рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 травня 2015 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього дня на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -