РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10158/15-ц

пр. № 2/759/4548/15

30 листопада 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Уляновської О.В.,

секретаря Бандури Н.О.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, після уточнення позовних вимог просить суд зобовязати відповідача відшкодувати йому матеріальну шкоду у сумі 9424 грн. 27 коп.; зобовязати відповідача відшкодувати йому завдану моральну шкоду за душевні страждання та у звязку із девальвацією гривні у розмірі 2000 грн. 00 коп. поштові витрати по справі у розмірі 33 грн. 00 коп., аргументуючи тим, що 24.01.2014 р. між сторонами було укладено депозитний договір № D_250713186 згідно якого позивач передав, а відповідач прийняв для зберігання грошові кошти у сумі 5500 грн. 00 коп. на строк 122 дні з 24.08.2014 р. до 26.05.2014 р. та щомісячно нараховував позивачу проценти на суму вкладу у розмірі 24% річних, після чого 28.01.2014 р. позивачем було поповнено вклад у розмірі 1500 грн. 00 коп., а тому загальна сума депозиту склала 7000 грн. 00 коп., яку Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 12.06.2014 р. позивачу виплачено у розмірі 7000 грн. 00 коп., однак відсотки не було виплачено.

Позивач у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надіславши на адресу суду заяву в якій просив слухати справу у його відсутності у звязку із важким матеріальним становищем (а.с.11, 70).

У судовому засіданні представник відповідача стосовно позовних вимог заперечував у повному обсязі, надавши заперечення в яких посилається на те що, Постановою Правління Національного банку України № 107 від 28.02.2014 р. «Про віднесення ПАТ «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних». На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.02.2014 р. № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої адмінстрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків. Пунктом 1 ч. 5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку (а.с.17).

Суд, всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 24.01.2014 р. між сторонами було укладено депозитний договір за № D_250713186 «Різдвяний» згідно якого позивач передав 24.01.2014 р., а відповідач прийняв для зберігання грошові кошти у сумі 5500 грн. 00 коп. на строк 122 дні з 24.08.2014 р. до 26.05.2014 р. та щомісячно нараховував позивачу проценти на суму вкладу у розмірі 24% річних (а.с.3, 14).

28.01.2014 р. позивачем було поповнено вклад у розмірі 1500 грн. 00 коп., а тому загальна сума депозиту склала 7000 грн. 00 коп. (а.с.16).

Відповідно до п. 1.6 договору вклад (або йоо частина) повертається банком вкладдникові на його вимогу до закінчення строку вкладу, зазнчаеного п.1.1 цього договору та банк здійснює перерахунок фактично нарахованих та сплачених процентів та виплачує вкладнику проценти у розмірі 0% (нуль процентів) річних, від дня, наступного з днем надходження вкладу на рахунок, до дня, який передує дню фактичного списання вкладу (або його частини) з рахунку у строки та у порядку, визанчені правилами.

При цьому, сторони домовилися, що на вимогу вкладника повернути частину вкладу до закінчення строку вкладу, банк повертає вклад повністю, та виплачує вкладнику такі проценти у розмірі та за умовами, що передбачені абзацом першим даного договору.

Згідно п1.7. по закінченню строку вкладу банк повертає вклад вкладникові у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунко № 5016, відкритий в АТ «Брозбіснесбанк».

Згідно виписки по особовому рахунку за №8001 за період з 19.05.2015 р. по 06.08.2015 р. від 20.08.2015 р. залишок на початок та по закінченню періоду складає 395 грн. 83 коп. (а.с.24).

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦК України особливості ліквідації банків встановлюється Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Згідно ст. 77 Закону України «Про банки та банківську діяльність» Фонд гарантування вкладі фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI від 23.02.2014 р., який набрав чинності 21.09.2012 р. Даний закон є спеціальним законом, який має пріоритет перед іншими нормами законодавства під час тимчасової адмінстрації та ліквідації банків та в питаннях регулювання правовідносин у сфері гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно ч. 3 ст .1 Закону відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплотоспроможних банків з ринку та ліквідації банків,регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Відповідно до ч. 8 Перехідних Положень зазначеного Закону законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, для правідносин, що виникають під час тимчасової адмінстрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду, пріоритетними є норми Закону про систему гарантування.

Всупереч правилам п. п.5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, п. 7 Постанови ВСУ № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позивач у своєї позовної заяві викладає лише позовні вимоги, але не зазначає доказів, що підтверджують кожну обставину, на яку він посилається.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано належніх доказів щодо неналежного виконання ПАТ «Брозбізнесбанк» взятих на себе зобовязань по вищезазначеному договорі.

Відповідно до загальних підстав відповідальності за матеріальну та моральну шкоду згідно до ст. ст. 1166, 1167 ЦК України та п. 5 Постанови Пленуму ВСУ України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» юридичною підставою виникнення відповідальності за заподіяну шкоду є склад цивільного правопорушення, тобто протиправна винна поведінка заподіювача шкоди, який включає в себе наступні невідємні елементи: 1) безпосередньо наявність такої шкоди; 2) протиправність діяння її заподіювача; 3) наявність причинного звязку між шкодою та протиправним діянням її заподіювача; 4) вині останнього в її заподіянні. Особа звільняється від відповідальності по відшкодуванню шкоди якщо остання була заподіяна не з її вини.

Позивач жодним чином не підтверджує факт заподіяння моральних, фізичних або психологічних страждань, а також не доводить, за яких обставин або якими саме діями вони заподіяні. Також позивачем не доведено протиправність дій відповідача.

Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача є такими, що не обґрунтовані на законі, не доведені матеріалами справи та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись, Законом України «Про банки та банківську діяльність», Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Постановою Правління Національного банку України № 107 від 28.02.2014 р. «Про віднесення ПАТ «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних», Постановою ВСУ № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», Постанови Пленуму ВСУ України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, ст.ст.10, 30, 60, 61, 88, 179, 209, 212-215, 218, 360-7 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У позовних вимогах ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: