АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Прохоровій В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Універсам Київ» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Універсам Київ» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року,

встановила:

У квітні 2014 року ПрАТ «Універсам Київ» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що укладенням 24 червня 2009 року договору купівлі-продажу нежилих приміщень загальною площею 154,2 кв.м. прибудови до будівлі під літерою «А» у АДРЕСА_1, між ТОВ «Сінкмас Груп» та ОСОБА_1, ОСОБА_2, порушені права товариства.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Універсам Київ» просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представники ПрАТ «Універсам Київ» вимоги апеляційної скарги підтримали.

Представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про його час і місце повідомлена належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Залишаючи позовні вимоги без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 квітня 2009 року визнано право власності за ТОВ «Сінкмас Груп» на нежилі приміщення загальною площею 154,2 кв.м. прибудови до будівлі під літерою «А» у АДРЕСА_1.

У період чинності зазначеного рішення нежилі приміщення загальною площею 154,2 кв.м. прибудови до будівлі під літерою «А» у АДРЕСА_1 відчужені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 24 червня 2009 року.

06 вересня 2012 року Апеляційним судом м. Києва рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 квітня 2009 року скасовано та ухвалене нове рішення про відмову в задоволенні позову ТОВ «Сінкмас Груп» про визнання права власності на нежилі приміщення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав невірним обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, а саме: звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

При цьому суд виходив з того, що порушене право позивача підлягає захисту на підставі положень ст.ст. 387, 388 ЦК України.

Такі висновки суду є помилковими.

Суд першої інстанції не звернув своєї уваги, що позивач не є власником нежилих приміщень, які складають предмет оспорюваного правочину. Більше того він не оспорює право власності на них.

Звертаючись до суду з позовом за захистом позивач посилався на те, що договором від 24 червня 2009 року порушуються його права, як власника будівлі під літерою «А» у АДРЕСА_1, так і постійного землекористувача земельної ділянки на якій розташовані відчужені нежилі приміщення. Через прибудову до будівлі позивач позбавлений можливості обслуговувати дві стіни своєї будівлі та не має доступу до комунікацій, які розташовані на земельній ділянці під прибудовами.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України одна із сторін договору або інша заінтересована особа вправі заперечити його дійсність, якщо недійсність правочину прямо не встановлена.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема ч. 1 ст. 203 ЦК України, за якою зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Колегія суддів вважає, що якщо рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 квітня 2009 року, яке стало підставою для укладення оспорюваного правочину, скасовано, то воно не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

Крім того, укладенням спірного договору порушені права позивача, оскільки дві стіни будівлі, які належать позивачу, фактично використовуються відповідачами, а безпосередньо самі прибудови розташовані на земельній ділянці, яка належить позивачу на підставі договору оренди.

У зв'язку з цим відмова суду першої інстанції у задоволенні позову ПрАТ «Універсам Київ» з тих підстав, що ним невірно обрано спосіб захисту не можна визнати обґрунтованим.

Відповідно до п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду від 22 грудня 2014 року постановлено з порушенням норм матеріального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 1, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Універсам Київ» задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень загальною площею 154,2 кв.м. прибудови до будівлі під літерою «А» у АДРЕСА_1, укладений 24 червня 2009 року між ТОВ «Снімакс Груп» та ОСОБА_1, ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ганчук Юлією Ярославівною та зареєстрований в реєстрі за № 2875.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В.Поліщук