Справа № 125/2279/14-ц Провадження № 22-ц/772/2156/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 69Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Луценка В.В., Нікушина В.П.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

за участю апелянтки ОСОБА_2, її представника, адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за заявою

ОСОБА_4 про встановлення

факту батьківства,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 05 вересня 2014 року про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 05 вересня 2014 року заява ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства задоволена повністю. Встановлений факт батьківства, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Прізвище дити-ни залишене «Хайнацький» ( а. с. 25-26 ).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням у справі, ОСОБА_2 оскар-жує його в апеляційному порядку, просять дане судове рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 (а.с. 31-32). Апелянтка вважає оскаржуване рішення незаконним, таким, що не від-повідає фактичним обставинам справи, ухваленим за неповно зясованих обста-вин, які мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі апелянтки, її адвоката, проаналізувавши в сукупності наявні в справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної судової ухвали в межах доводів апе-ляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів при-йшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234, ст. 256 ЦПК України, розяснень, викла-дених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 з наступними змінами «Про судову практику в справах про встановле-ння фактів, що мають юридичне значення» справи про встановлення таких фак-тів належать до юрисдикції суду за умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встанов-лення факту подає докази на підтвердження того, що до її предявлення він звертався до відповідних органів за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин від-мови. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому по-рядку, наводиться у статті 256 ЦПК України.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_4 вказала, що встановлення факту батьківства ОСОБА_7 по відношенню до її сина ОСОБА_8 їй необхідне для оформлення пенсії у звязку з втратою годувальника дитини.

В апеляційній скарзі в обгрунтування незаконності ухваленого судом рішен-ня на задоволення заяви ОСОБА_4, ОСОБА_2 зазначає, що на момент смерті ОСОБА_5 спадкоємців першої черги не було, вона є спадкоємцем його майна за представленням. Внаслідок оскаржуваного судово-го рішення від 05 вересня 2014 року неповнолітній ОСОБА_8 є спад-коємцем першої черги майна померлого. І хоча його мати зазначала, що приво-дом для її звернення в суд із заявою про встановлення факту батьківства є лише необхідність оформлення пенсії, однак на підставі цього рішення вона отримала певні вагомі преференції в оспорюванні спадкових прав родичів померлого. Апелянтка заперечує у скарзі всі доводи, викладені в рішенні суду, що слугу-вали підставою для задоволення заяви в порядку окремого провадження, поси-лається на невстановлення судом всього кола заінтересованих осіб у цій справі, родичів ОСОБА_5, незясування думки останніх з приводу наявності спору стосовно спадщини. Тобто, судом порушений принцип диспозитивності цивільного судочинства.

З доводами апеляційної скарги слід погодитися.

В абзаці третьому пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 з наступними змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розяснено, що у тому разі, коли буде виявлено взаємозвязок встановлення факту з вирі-шенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окре-мому провадженні. Якщо це буде виявлено під час розгляду справи, суд зали-шає заяву без розгляду і розяснює заінтересованим особам їх право на звернен-ня в суд з відповідним позовом на загальних підставах. У цьому контексті ко-легія суддів апеляційного суду Вінницької області приймає до уваги, що ОСОБА_9 має реальну можливість, не втрачену на даний час, захистити свої законні інтереси, майнові права, якщо вважає їх порушеними, шляхом предяв-лення в суд відповідного позову.

Колегія суддів апеляційного суду підкреслює, що сам суд не повинен ви-значати ( знаходити ) заінтересованих та інших осіб, які повинні приймати участь в тій чи іншій справі окремого провадження. Право визначення підстав і предмета вимог, заявлених до суду, відповідачів, заінтересованих осіб, нале-жить саме ініціатору звернення в суд за захистом своїх особистих інтересів ( ст.ст. 3, 10,31 ЦПК України ).

Відповідно норм статей 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна дове-сти ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або запе-речень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим від-повідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 4 частини 1 статті 307 ЦПК України передбачено, що за наслід-ками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляцій-ний суд має право постановити ухвалу про скасування рішення суду першої ін-станції і залишення заяви без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ч. 6 ст. 235, п. 4 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 310, 313, п. 3 ч. 1 ст. 314, ст. 315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 05 вересня 2014 року про встановлення факту батьківства, ухвалу цього ж суду від 25 грудня 2014 року про виправлення описки - скасувати.

Заяву ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства залишити без розгляду.

Розяснити ОСОБА_4 її право на звернення в суд з аналогічною вимогою шляхом предявлення відповідного позову.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошен-ня, однак вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціа-лізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

З оригіналом вірно: