Провадження по справі № 2-з/752/295/15
У Х В А Л А

Іменем України

06.08.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Мирошниченко О.В.

при секретарі Бурлака Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення грошових коштів.

05.08.2015 року позивачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позовних вимог, в якій остання просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належать відповідачу, в межах суми заявлених позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги, викладені у заяві про забезпечення позову, зазначає про те, що має підстави побоюватись, що відповідач може розпорядитися рухомим та нерухомим майном, грошовими коштами, зокрема, відчужити вказане майно на користь третіх осіб, з метою ухилення від виконання можливого судового рішення про задоволення позовних вимог. Приймаючи до уваги наведене, позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позовних вимог може утруднити та зробити неможливим виконання судового рішення у даній справі у випадку задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги, викладені у заяві про забезпечення позову, просили заяву задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення даної заяви, вказавши про її необґрунтованість, відсутність документів, які б підтверджували належність відповідачу на праві власності майна чи грошових коштів, а також недоведеності факту можливого утруднення виконання судового рішення, у випадку задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши зміст заяви про забезпечення позову та матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно положень ч.ч. 1 та 2 ст. 152 ЦПК України, одним із видів забезпечення позову, є, зокрема, накладення арешту на майно, що належить відповідачу, та заборона вчиняти певні дії.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову та накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_3, позивач посилається на існування ризику утруднення виконання можливого судового рішення про задоволення позовних вимог.

Існування вказаних обставин обґрунтовує наявність достовірних даних про наміри відповідача здійснити відчуження майна.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Суд звертає увагу на те, що при зверненні з заявою про вжиття заходів забезпечення позову позивачем ОСОБА_1 не надано суду доказів, які б підтверджували факт належності будь-якого рухомого, нерухомого майна, грошових коштів, на які просить накласти арешт позивач, відповідачу на праві приватної власності.

Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову за заявою ОСОБА_1, судом не встановлено реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення про задоволення позовних вимог, оскільки жодних доказів в обґрунтування вказаних вище доводів, позивачем суду надано не було, а доводи останнього щодо підтвердження існування вказаних вище обставин фактом наявності у позивача даних про можливе відчуження відповідачем майна на користт третіх осіб, оцінюються судом критично, оскільки ґрунтуються виключно на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення грошових коштів, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя