У х в а л а

іменем україни

23 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

АмелінаВ.І., Остапчука Д.О., СавченкоВ.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про відстрочку виконання рішення Василівського районного суду Запорізької області від 27 грудня 2013 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 28 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 05 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаною заявою, обґрунтовуючи її тим, що рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 27 грудня 2013 року, яке вступило в законну силу, її з дітьми виселено з квартири АДРЕСА_1. 01 грудня 2014 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення щодо виселення, проте державним виконавцем їм не були направлені постанови про відкриття провадження та про встановлення строку для добровільного виконання рішення суду. Крім того, не направлялись повідомлення про день і час примусового виселення. Посилаючись на наведене та на те, що іншого житла вона не має, перебуває у скрутному матеріальному становищі, просила суд відстрочити виконання рішення Василівського районного суду Запорізької області від 27 грудня 2013 року на один рік.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 28 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 05 жовтня 2015 року, у задоволенні заяви відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати зазначені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до положення ст. 373 ЦПК Україниза наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до ст. 14 ЦПК Українипри набранні рішенням законної сили воно є обов'язковими до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

У ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження»зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу порядку виконання.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши обставини справи та давши належну оцінку наявним у справі доказам, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви, оскільки ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 06 лютого 2015 року відстрочувалось виконання рішення, однак за час відстрочки ОСОБА_4 не вжила жодних заходів для найму нового житла та виселення зі спірного житла, яке не належить їй чи її дітям на праві власності.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 28 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 05 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін Д.О. Остапчук В.О. Савченко