У х в а л а

іменем україни

21 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом прокурора Шевченківського району м. Львова в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного агентства лісових ресурсів України, Львівської міської ради до ОСОБА_1, Брюховицької селищної ради Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: відділ Держземагентсва м. Львова, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О.І., приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Урумова Ж.М., Об'єднання Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу, Представництво Американського Об'єднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу, про скасування рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки з поділом її в натурі, визнання нечинним державного акта на право власності на земельні ділянки, витребування майна від добросовісного набувача, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Державного агентства лісових ресурсів України, Львівської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку за касаційною скаргою Об'єднання Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу та Представництва Американського Об'єднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 3 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року прокурор Шевченківського району м. Львова в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного агентства лісових ресурсів України, Львівської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, Брюховицької селищної ради, в якому просив поновити строк звернення до суду; скасувати рішення Брюховицької селищної ради № 618 від 23 жовтня 2008 року «Про виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 листопада 2004 року»; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 5 листопада 2008 року, укладений між Брюховицькою селищною радою та ТОВ «Новобуддизайн»; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25 грудня 2008 року, укладений між ТОВ «Новобуддизайн» та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, в частині передачі у власність ОСОБА_4 8275/18000 частин земельної ділянки площею 0,7931 га, яка розташована в АДРЕСА_1; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11 червня 2009 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_1, ОСОБА_11, ОСОБА_12 в частині передачі у власність ОСОБА_1 1501/7921 ідеальних частин земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_1; визнати недійсним договір поділу земельної ділянки, що є спільною частковою власністю, від 10 липня 2009 року, укладений між ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_1, ОСОБА_11, ОСОБА_12; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1501 га, виданий ОСОБА_1 6 серпня 2009 року, витребувати у останньої вказану земельну ділянку та зобов'язати повернути її у розпорядження держави в особі Кабінету Міністрів України.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 листопада 2004 року зобов'язано Брюховицьку селищну раду прийняти рішення про відчуження ТОВ «Новобуддизайн» земельної ділянки площею 8,8643 га, що розташована в АДРЕСА_1 і перебуває в оренді ТОВ «Новобуддизайн» для будівництва дошкільного спортивно-навчального центру, та укласти з ТОВ «Новобуддизайн» договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки.

23 жовтня 2008 року Брюховицькою селищною радою прийнято рішення № 618, на підставі якого 5 листопада 2008 року між селищною радою та ТОВ «Новобуддизайн» укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 8,8643 га, з яких: 1,8000 га - для житлового будівництва і 7,0643 га - для будівництва об'єктів дошкільного спортивно-навчального центру.

25 грудня 2008 року між ТОВ «Новобуддизайн» (продавець) і ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (покупці) укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки (з одночасним поділом її в натурі) загальною площею 1,8000 га для громадсько-житлового будівництва.

11 червня 2009 року ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу відчужив земельну ділянку площею 0,7931 га, яка розташована в АДРЕСА_1, ОСОБА_8 - 1503/7931 ідеальних часток, ОСОБА_9 - 1501/7921 ідеальних часток, ОСОБА_13 - 1503/7931 ідеальних часток, ОСОБА_1 - 501/7931 ідеальних часток, ОСОБА_11 - 1501/7931 ідеальних часток, ОСОБА_12 - 420/7931 ідеальних часток земельної ділянки.

У подальшому ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_1, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 уклали між собою договір про поділ земельної ділянки, що є у спільній частковій власності.

На підставі вказаних договорів ОСОБА_1 6 серпня 2009 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1501 га, що розташована в АДРЕСА_1.

Прокурор вказує на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 14 лютого 2005 року, яке набрало законної сили, визнано неправомірними та скасовано рішення Брюховицької селищної ради № 245 від 11 березня 2004 року та № 263 від 18 березня 2004 року «Про вилучення земельних ділянок, лісів 1 групи в кварталі 44 Львівського держлісгоспу загальною площею 19,1 га віднесених до земель селища рекреаційного призначення».

Указане рішення стало підставою для перегляду рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 листопада 2004 року у зв'язку з нововиявленими обставинами і ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 червня 2010 року це рішення скасовано.

Прокурор вважає, що ОСОБА_1 набула земельну ділянку без достатньої правової підстави, крім цього, рішення суду, на підставі якого набуто спірні земельні ділянки, скасовано в судовому порядку. Оскільки відповідач набула право власності на спірну земельну ділянку в осіб, які не мали права її відчужувати, земельна ділянка підлягає поверненню.

ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до Кабінету Міністрів України, Державного агентства лісових ресурсів України, Львівської міської ради, в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,1501 га, що розташована в АДРЕСА_1.

Посилалась на те, що є добросовісним набувачем земельної ділянки площею 0,1501 га у АДРЕСА_1, від якого вказана земельна ділянка не може бути витребувана, оскільки набута нею у власність на підставі договору купівлі-продажу від 11 червня 2009 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 3 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2015 року, позов задоволено частково.

Поновлено прокурору строк звернення до суду.

Витребувано у ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1501 га, що розташована у АДРЕСА_1, та зобов'язано останню повернути земельну ділянку у розпорядження держави в особі Кабінету Міністрів України.

У іншій частині позовних вимог прокурора відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 3 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2015 року в частині вирішення позовних вимог про скасування рішення Брюховицької селищної ради № 618 від 23 жовтня 2008 року і визнання недійсним договору купівлі-продажу від 5 листопада 2008 року, укладеного між селищною радою і ТОВ «Новобуддизайн», провадження у цій частині закрити, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У іншій частині судові рішення не оскаржуються і підстав перевіряти їх законність та обґрунтованість у частині, що не оскаржена, у суду касаційної інстанції не має.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій поновили прокурору строк звернення до суду, визнавши поважними причини його пропущення.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши, що спірна земельна ділянка, яка була відчужена за рішенням селищної ради, належить до земель лісового фонду, що віднесені до категорії лісів першої групи (ліси населених пунктів, які призначені для виконання рекреаційних, санітарно-гігієнічних та оздоровчих функцій), перебувала у державній власності та вибула з володіння власника поза його волею, оскільки відповідно до чинного законодавства право розпорядження нею належало Кабінету Міністрів України, проте жодних дій щодо розпорядження зазначеною земельною ділянкою Кабінет Міністрів України не вчиняв, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для витребування вказаної земельної ділянки.

Крім того, судами встановлено, що рішення Брюховицької селищної ради № 618 від 23 жовтня 2008 року скасовано, а договір купівлі-продажу від 5 листопада 2008 року, укладений між селищною радою і ТОВ «Новобуддизайн», визнаний недійсним в судовому порядку.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 3 червня 2014 року та ухвала апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2015 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права. Крім того, частина друга ст. 337 ЦПК України виключає можливість скасування правильного по суті і справедливого рішення з одних лише формальних міркувань, а частина друга ст. 335 ЦПК України обмежує суд касаційної інстанції при перевірці законності судових рішень змістом позовних вимог, заявлених у суді першої істанції.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Об'єднання Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу та Представництва Американського Об'єднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 3 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: В.П.Гончар Д.О.Остапчук