Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1217/14-ц
Провадження № 2/499/18/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
"24" вересня 2015 р. смт. Іванівка
Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Кравчука О.О., учасника цивільного процесу секретаря судового засідання секретаря судового засідання Кирилової С.Ф. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою в якій просив суд стягнути з ОСОБА_2 (далі відповідач) на його користь шкоду завдану в наслідок дорожньо-транспортної пригоди 08 травня 2014 року на 419-300 м. а/д «Київ-Одеса» за участю автомобіля «ВАЗ» під керуванням відповідача та автомобілем «Нonda Accord» під керуванням позивача (далі ДТП). Винність відповідача підтверджується постановою Іванівського районного суду Одеської області від 28 липня 2014 року, у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП (далі постанова від 28 липня 2014 року).
За таких обставин позивач просить відшкодувати завдану йому матеріальну шкоду у розмірі 139543 (сто тридцять девять тисяч пятсот сорок три) гривні 00 копійок та моральну шкоду у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень.
В судове засідання позивач, представник позивача не з'явилися, проте надали суду заяву в якій пояснили, що просить суд розглядати справу у їх відсутність та не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, у звязку з чим судом 24 вересня 2015 року було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Сторонам в ухвалі про відкриття провадження у справі від 10 жовтня 2014 року роз'яснено, що вони зобов'язані подати до суду усі наявні, належні та допустимі докази й надано строк для подання до суду доказів (а.с. 41-42).
Суд забезпечивши сторонам сприяння всебічному, повному з'ясуванню обставин справи вирішив справу на підставі наступних доказів наданих сторонами.
З постанови 28 липня 2014 року вбачається, що відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а справу закрито в звязку із закінченням на момент розгляду справи строку його притягнення до адміністративної відповідальності. (а.с. 33).
Згідно висновків експертного, автотоварознавчого дослідження автомобіля НОМЕР_1 (далі - автомобіль позивача) від 05 травня 2014 року № 14/14, вартість матеріального збитку заподіяного автомобілю позивача внаслідок ДТП становить 186039 (сто вісімдесят шість тисяч тридцять девять) гривень 00 копійок (а.с. 10-32).
Встановивши зазначені обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого.
Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (22 ЦК України).
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ст. 23 ЦК України).
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України).
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України).
Майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину, відшкодовується особою яка вчинила злочин (ч.1 ст.1177 ЦК України).
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).
Шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ч. 1 п. 1 ст. 1188 ЦК України).
Застосовуючи зазначенні в рішенні нормативно-правові акти, беручи до уваги докази в їх сукупності та кожен окремо, суд виходить з таких мотивів.
Виходячи зі смислу ч.4 ст. 61 ЦПК України, встановлені постановою від 28 липня 2014 року обставини обовязкові для суду й не підлягають доказуванню в загальному порядку.
Задовольняючи позовні вимоги позивача щодо матеріальної шкоди суд виходить з такого.
Враховуючи наявні передбачені ст. ст. 1166, 1177, 1187, 1188, 1192 ЦК України підстави, слід прийти до висновку, що, саме відповідач є тією особою, яка на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом і спричинила ДТП, в результаті дій якого був пошкоджений автомобіль позивача та завдана шкода.
Обставини заподіяння позивачу шкоди в іншому розмірі встановлені не були, так як призначена судом автотоварознавча експертиза проведена не була із-за не вчинення відповідачем оплати за її здійснення.
Зазначена правова позиція підтверджується розясненнями п. 2, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", де пленум вказав, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).
Задовольняючи частково позовні вимоги позивача щодо моральної шкоди суд виходить з такого.
Враховуючи передбачені ст. ст. 23, 1167 ЦК України підстави слід, прийти до висновку, що в наслідок ДТП позивачу завдано моральну шкоду, яка виразилась у перенесені ним емоційного стресу, душевних страждань, відновлення пошкодженого автомобіля, витрачанням додаткових зусиль на організацію свого життя.
За таких обставин виходячи із характеру правопорушення, глибини душевних страждань, засад розумності, виваженості, суд вважає справедливим вимоги позивача про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково, стягнувши на його користь з відповідача 5000 гривень, а в іншій частині позову щодо моральної шкоди позивачу відмовити.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, яку висловила судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 6 листопада 2013 року по справі № 6-108цс13, та підтверджується розясненнями п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди де пленум розяснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Вирішуючи справу керуючись процесуальними нормами суд зазначає, що за ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, в межах позовних вимог та на підставі поданих ними доказів (ч.1 ст.11 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.58 ЦПК України).
Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України).
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ч.2 ст.60 ЦПК України).
Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч.4 ст.61 ЦПК України).

Таким чином, виходячи з аналізу наведених матеріальних та процесуальних норм, суд вважає, що позивач надав суду достатньо належних та допустимих доказів у підтвердження обставин, на які посилається у позовній заяві, а відповідач не надав доказів на підтвердження своєї правової позиції й не спростував доводів наведених в позовній заяві, тому сума матеріальної та моральної шкоди спричинені позивачу в результаті ДПТ, становлять: 136039,00 гривень та 5000 гривень відповідно, які підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1410 гривень 39 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст. 225-226 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 136039 (сто тридцять шість тисяч тридцять девять) гривень 00 копійок, моральну шкоду у розмірі 5000 (пять тисяч) гривень, а всього на суму 141039 (сто сорок одну тисячу тридцять девять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 1410 гривень 39 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою до Іванівського районного суду Одеської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення.

СуддяОСОБА_3