АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5576/2015 Головуючий у 1 інстанції - Тітов М.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач Л.Д.

при секретарі - Греку А.Г.

розглянула в відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Омега Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3, про припинення поруки, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Омега Банк», поданою його представником ОСОБА_4, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 9 лютого 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 червня 2006 року між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Омега Банк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк», ЗАТ «ТАС-Інвестбанк») укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1/12-Ф. За умовами договору банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти 45170 доларів США із сплатою 15 відсотків річних з кінцевим терміном погашення 21 червня 2009 року. У якості забезпечення зобов'язання за кредитним договором між банком та ним укладено договір поруки № 1/12-Ф/П-1 від 22 червня 2006 року. У подальшому відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 22 червня 2006 №1/12-Ф. Посилаючись на те, що в договорі поруки не визначено строк, після якого порука припиняється і що строк пред'явлення до нього вимоги, як до поручителя, починається з 21 червня 2009 року, проте банк не пред'явив до нього жодних вимог як протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, тому просив визнати договір поруки припиненим з підстав ч.4 ст.559 ЦК України.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 9 лютого 2015 року позов задоволено.

Визнано поруку ОСОБА_1 за договором від 22 червня 2006 року та додатковим договором № 1 до договору поруки від 19 червня 2009 року припиненою.

Не погодившись з рішенням суду представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» - ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу та посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема, що за наявності рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 2 лютого 2012 року суду про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_1 і ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором від 22 червня 2006 року не підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України.

У судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечував, просив відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін, яке на його думку ухвалено з дотриманням вимог закону.

Інші сторони в судове засідання не з'явились, про день час та місце розгляду справи за законом повідомлені належно.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В., пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу, в межах її доводів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 червня 2006 між ЗАТ «ТАС-Інвестбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №1/12-Ф, за умовами якого банк надає позичальнику кредит у доларах США, а позичальник зобов'язується одержувати кошти кредиту, а також повернути кошти кредиту у строки визначені у графіку встановлення та зменшення ліміту заборгованості за кредитною лінією, сплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов'язання. Ліміт заборгованості за кредитною лінією 45170 доларів США, строк дії кредитної лінії з 22 червня 2006 року по 21 червня 2009 року.

15 грудня 2008 року та 19 червня 2009 року між ПрАТ «Сведбанк Інвест» (правонаступник ЗАТ «ТАС-Інвестбанк») та ОСОБА_3 укладено додаткові договори №1 і №2, за якими змінено строк дії кредитної лінії: з 22 червня 2006 року по 21 червня 2010 року.

22 червня 2006 року між ЗАТ «ТАС-Інвестбанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки №1/12-Ф/П-1, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов'язався перед банком відповідати за виконання зобов'язань, що випливають з вищезазначеного кредитного договору від 22 червня 2006 року щодо надання 45 170 доларів США під 15% річних у строк до 21 червня 2009 року.

19 червня 2009 року між ПрАТ «Сведбанк Інвест» (правонаступник ЗАТ «ТАС-Інвестбанк») та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до договору поруки №1, за яким ОСОБА_1 зобов'язався перед банком відповідати за виконання зобов'язань за кредитним договором від 22 червня 2006 року щодо надання 45 170 доларів США під 15% річних в строк до 21 червня 2010 року.

16 червня 2011 року ПАТ «Сведбанк» направлено вимогу до позивача про погашення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 2 лютого 2012 року стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_1 і ОСОБА_5 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за вищезазначеним кредитним договором у сумі 316 445,14 грн.

У подальшому за договорами факторингу №15 від 28 листопада 2012 року та від 28 листопада 2012 року право вимоги за вищевказаним кредитним договором перейшло спочатку до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», а потім - ТОВ «Кредитні ініціативи».

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що оскільки строк виконання кредитного договору закінчився 21 червня 2010 року, вимога позивачу направлена 16 червня 2011 року, тобто майже через рік з пропуском шестимісячного терміну, а відтак - наявні підстави для припинення поруки з визначених ч. 4 ст. 559 ЦК України правових підстав.

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна.

За правилами ч.1 ст. 553, ч.1 ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову і банк скористався своїм правом пред'явлення вимоги до боржника і поручителя, як солідарних боржників, звернувшись до суду із позовом про стягнення з них кредитної заборгованості.

Заочним рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 2 лютого 2012 року стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_1 і ОСОБА_5 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором від 22 червня 2006 року у сумі 316 445,14 грн. Зазначене заочне рішення суду першої інстанції набрало законної сили і, відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини ним встановлені не підлягають доведенню в даній справі.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що при наявності судового рішення, що набрало законної сили, яким стягнуто солідарно з боржника та поручителів заборгованість за кредитним договором у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позову.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 про припинення поруки є необгрутованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і зміни рішення, є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасування та ухваленню нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313 - 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Омега Банк», подану його представником ОСОБА_4, задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 9 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Омега Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3, про припинення поруки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді