Справа № 742/900/15-ц Провадження № 22-ц/795/1217/2015 Головуючий у I інстанції Циганко М. О. Доповідач - Мамонова О. Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Губар В.С., Позігуна М.І.

при секретарі: Козлачковій Ю.В.

за участю: представника позивача адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_2» на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_2», ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_5 Українська страхова компанія Княжа Вієнна ОСОБА_2, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, у якому просив стягнути: з ОСОБА_5 Українська страхова компанія Княжа Вієнна ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 36519 грн. 24 коп.; з ОСОБА_4 на його користь 510 грн.; з відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог судові витрати, повязані з наданням правової допомоги, по сплаті судового збору та кошти, сплачені ним за проведення експертного автотоварознавчого дослідження.

Позов обгрунтовував тим, що 23.10.2014 року сталася ДТП за участі водіїв ОСОБА_4, який керував автомобілем НОМЕР_1, та ОСОБА_6, який керував автомобілем НОМЕР_2, належним на праві власності ОСОБА_3 ДТП сталася з вини відповідача ОСОБА_4, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ОСОБА_5 Українська страхова компанія Княжа Вієнна ОСОБА_2. Оскільки відповідачами в добровільному порядку шкода не відшкодована, позивач звернувся з даним позовом.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 травня 2015 року прийнято відмову від позову ОСОБА_3 в частині стягнення матеріальної шкоди (франшизи) з ОСОБА_4; провадження у справі за позовом ОСОБА_3 в частині стягнення матеріальної шкоди (франшизи) з ОСОБА_4 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 Українська страхова компанія Княжа Вієнна ОСОБА_2 та ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, закрито (а.с. 77).

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_5 Українська страхова компанія Княжа Вієнна ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 36519 грн.24 коп. у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 782 грн. 40 коп. витрат повязаних з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 17 грн. 60 коп. витрат повязаних з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження; стягнуто з ОСОБА_5 Українська страхова компанія Княжа Вієнна ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2891 грн. 29 коп. витрат на правову допомогу; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 275 грн.51 коп. витрат на правову допомогу; стягнуто з ОСОБА_5 Княжа Вієнна ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 366 грн. 51 коп. судового збору; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3 грн.78 коп. судового збору; в іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 Українська страхова компанія Княжа Вієнна ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення коштів з ОСОБА_5 Українська страхова компанія Княжа Вієнна ОСОБА_2 задовольнити частково, стягнути на користь позивача 32738 грн. 32 грн. матеріальної шкоди, в решті позовних вимог відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду є невірним та таким, що порушує норми процесуального та матеріального права. Апелянт зазначає, що у порушення п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_3 у встановленому порядку не звертався до страхової компанії, що згідно до ст. 37 вказаного Закону є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

Апелянт стверджує, що згідно до ст.36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування стягується без врахування вартості ПДВ, проте за висновком від 16.02.2015 року запчастини та лакувальні матеріали розраховані з ПДВ, а також згідно ст.12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка відповідно до полісу №АС/8193413 становить 510 грн. Відтак, апелянт вважає, що максимально можлива сума страхового відшкодування, яку міг стягнути суд з урахуванням зносу, франшизи та без ПДВ становить 32738 грн. 32 коп.

Апелянт не погоджується з висновком суду про стягнення витрат на проведення висновку в сумі 800 грн., оскільки у порушення ст.34.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач до страховика не звертався, тож підстави для стягнення цих коштів із страховика відсутні.

За розрахунком апелянта, адвокатом на надання правової допомоги позивачу було витрачено 2 години, а тому максимальна сума відшкодування витрат на правову допомогу становить 974,40 грн.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_1, який просив відхилити апеляційну скаргу та залишити в силі рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що на момент вчинення ДТП автомобіль НОМЕР_1 відповідно до полісу АС/8193413 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, був застрахованим в ОСОБА_5 Українська страхова компанія Княжа Вієнна ОСОБА_2 страхувальником ОСОБА_4, який визнаний винним у вчиненні ДТП 23.10.2014 року, а визначаючи розмір матеріального збитку, завданого позивачу, керувався висновком № 011/15 від 16.02.2015 року за виключенням відшкодованої ОСОБА_4 франшизи в сумі 510 грн.

З такими висновками районного суду погоджується апеляційний суд.

Судом по справі встановлено, що 27.05.2014 року згідно полісу АС/8193413 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автомобіль НОМЕР_1, був застрахований страхувальником ОСОБА_4 в ОСОБА_5 Українська страхова компанія Княжа Вієнна ОСОБА_2 (а.с.5).

23 жовтня 2014 року близько 12 години 40 хвилин в м. Прилуки по вул. Пирятинській в напрямку перехрестя вулиць Войкова Пирятинська, ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в порушення вимог п.10.1, 10.4 ПДР України, виїхавши на смугу зустрічного руху, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, який на праві власності належить ОСОБА_3

23.10.2014 року по телефону ОСОБА_4 було повідомлено ОСОБА_5 Українська страхова компанія Княжа Вієнна ОСОБА_2 про страховий випадок, а 24.10.2014 року страховій компанії ним надано письмові пояснення щодо ДТП (а.с. 43-46).

Постановою Прилуцького міськрайонного суду від 22 січня 2015 року ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.4).

За висновком судового експертаавтотоварознавця ОСОБА_8 № 011/15 від 16.02.2015 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_2. в результаті його пошкодження в ДТП становить 37029 грн. 24 коп.; вартість відновлюваного ремонту пошкодженого в ДТП автомобілю НОМЕР_2 становить 43199 грн. 85 коп. (а.с. 6-13).

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.п. 31.1.4, 33.3 ст.33 вказаного Закону, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, зобовязаний письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Приписами пункту 37.1.3 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Враховуючи, що цивільна-правова відповідальність ОСОБА_4, який є винним у вчиненні ДТП, застрахована в ОСОБА_5 Українська страхова компанія Княжа Вієнна ОСОБА_2, районний суд дійшов ґрунтовного висновку про те, що саме ОСОБА_5 Українська страхова компанія Княжа Вієнна ОСОБА_2 має нести відповідальність за заподіяну ОСОБА_3 матеріальну шкоду.

Доводи апеляційної скарги про те, що у порушення п. 35.1 ст.35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_3 у встановленому порядку не звертався до страхової компанії, що згідно до ст. 37 вказаного Закону є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування, не заслуговують на увагу, враховуючи наступне.

Статтею 35 вказаного Закону визначено порядок звернення особи, яка має право на відшкодування такої шкоди до страховика з метою її компенсації, проте даною нормою не передбачена можливість відмови у виплаті страхового відшкодування страховиком з підстави несвоєчасного звернення такою особою. Виключний перелік підстав, за яких така шкода не відшкодовується визначений ст. 32 вищевказаного Закону, якою також не передбачена вказана підстава відмови у виплаті страхового відшкодування. Зважаючи на те, що ОСОБА_5 Українська страхова компанія Княжа Вієнна ОСОБА_2 була повідомлена про настання страхового випадку ОСОБА_4 відсутні законні підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_3

Твердження апелянта про те, що районний суд визначив розмір матеріальної шкоди з урахування франшизи у сумі 510 грн. спростовується матеріалами справи, оскільки ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 травня 2015 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 в частині стягнення матеріальної шкоди (франшизи) з ОСОБА_4, тобто районний суд визначив розмір матеріально збитку в сумі 36519,24 грн. (37029,24 грн. 510 грн.) за вирахуванням відшкодованої ОСОБА_4 франшизи.

Посилання апеляційної скарги на те, що судом розрахунок страхового відшкодування здійснено з урахуванням суми податку на додану вартість ґрунтуються на невірному тлумаченні апелянтом норм чинного законодавства, так як автотоварознавче дослідження транспортного засобу не є підставою для виникнення податкового зобов'язання з надання послуг щодо проведення відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу. Зазначені зобов'язання можуть виникнути лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення фактичного ремонту транспортного засобу, або проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ.

Апеляційний суд не приймає до уваги незгоду апелянта зі стягненням судом витрат за проведення експертного автотоварознавчого дослідження у сумі 800 грн. зважаючи на таке.

Статтею 22 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 34 зазначеного вище Закону страховик зобовязаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик зобовязаний направити свого представника на місце настання страхового випадку та/або місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не зявився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобовязаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 Українська страхова компанія Княжа Вієнна ОСОБА_2 не виконало передбачених ст. 34 вказаного Закону обовязків, витрати на проведення експертного дослідження підлягають відшкодуванню за їх рахунок.

Проте, апеляційний суд не погоджується з висновком районного суду в частині стягнення з ОСОБА_5 Українська страхова компанія Княжа Вієнна ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь позивача витрат на правову допомогу адвоката ОСОБА_1 в розмірі 2891 грн. 29 коп. та 275 грн. 51 коп. відповідно, з огляду на таке.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст. 12, 42 , 56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги, граничний розмір якої встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року, стягується не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справ, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі.

В матеріалах справи наявні договір від 21 січня 2015 року, укладений між адвокатом ОСОБА_1 та позивачем ОСОБА_3, розрахунок витрат робочого часу адвоката, повязаних з наданням правової допомоги, що підлягає сплаті як судові витрати у розмірі 3897,30 грн. та квитанції про оплату ОСОБА_3 даних витрат (а.с.66,67,68).

Для визначення розміру витрат на правову допомогу позивача апеляційний суд відповідно до наданого розрахунку враховує робочий час, витрачений адвокатом ОСОБА_1 на зясування обставин справи з клієнтом, з урахуванням складності справ протягом 0,5 годин; складання позовної заяви протягом 1,5 годин; участь у судових засіданнях адвоката протягом 2 год. 45 хв. (17.03.2015 року - 10 хв., 15.04.2015 року 3 хв., 24.04.2015 року 45 хв., 05.05.2015 року 108 хв.), а всього 4 год. 45 хв. або 285 хв.

Апеляційний суд не бере до уваги включений у розрахунок адвокатом час на складання клопотань, пояснень, запитів, заперечень протягом 1,5 години та вивчення матеріалів справи протягом 1 години, оскільки вчинення адвокатом таких процесуальних дій не підтверджується матеріалами справи.

Відтак, розмір витрат на правову допомогу, надану адвокатом ОСОБА_1 становить 2314 грн. 20 коп. (1218 грн. законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати х 40% : 60 хв. х 285 хв. фактично витрачений адвокатом час на надання правової допомоги).

Таким чином, виходячи із вимог ст. 88 ЦПК України щодо необхідності присудження судових витрат позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнутих з ОСОБА_5 Українська страхова компанія Княжа Вієнна ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу, шляхом зменшення суми стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_2» на користь ОСОБА_3 з 2891 грн. 29 коп. до 2282 грн. 26 коп. (98,62%) та суми стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 з 275 грн. 51 коп. до 31 грн. 94 коп.(1,38%).

В іншій частині рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_2» задовольнити частково.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 травня 2015 року змінити в частині стягнутих з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_2» та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу, зменшивши суму стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_2» на користь ОСОБА_3 з 2891 грн. 29 коп. до 2282 грн. 26 коп. та суму стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 з 275 грн. 51 коп. до 31 грн. 94 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: