У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

29 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Дем'яносова М.В.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Карпенко С.О.,

Нагорняка В.А., Ступак О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», поданою його представником Чиркою Василем Васильовичем, на рішення апеляційного суду Волинської області від 16 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ПАТ КБ «Надра» звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 26 липня 2006 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_4 укладено договір кредитної лінії, за умовами якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію в сумі 750 000 грн зі сплатою 18,9% річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення 25 липня 2013 року.

Сторони погодили видачу кредиту окремими траншами після підписання окремих додаткових угод (п. 1.3 договору).

Сума кожного траншу, терміни користування траншем, а також інші умови, що можуть виникнути протягом дії договору, обумовлюються окремими додатковими угодами до даного договору, що є його невід'ємною частиною (п. 1.4 договору).

За укладеними сторонами додатковими угодами №№ 1, 2, 4 ОСОБА_4 надано 600 000 грн зі сплатою 18,9% річних, 150 000 грн зі сплатою 18,9% річних та 180 000 зі сплатою 20,4% річних відповідно.

У забезпечення виконання зобов'язань за договором кредитної лінії 26 липня 2006 року між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки, за умовами якого остання поручилася перед банком в повному обсязі відповідати за своєчасне виконання усіх зобов'язань за договором кредитної лінії солідарно з позичальником.

Оскільки передбачені кредитним договором зобов'язання ОСОБА_4 належним чином не виконав, банк просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість, що утворилась станом на 1 серпня 2013 року, в сумі 1 148 422,08 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 600 589,71 грн, заборгованості за процентами в сумі 392 758,88 грн, інфляційних втрат на прострочену заборгованість в сумі 41 149,76 грн, пені за прострочення сплати кредиту в сумі 64 256,30 грн, штрафу в сумі 49 667,43 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 2 червня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість в сумі 823 423,33 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 431 347,84 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 275 885,14 грн, пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 47 774,77 грн, інфляційні втрати на прострочену заборгованість за траншем 33 053,93 грн, штраф за порушення кредитного договору в сумі 35 361,65 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за додатковою угодою № 4 до договору кредитної лінії в сумі 324 998,75 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 169 241,87 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 116 873,74 грн, пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 16 481,53 грн, інфляційні втрати на прострочену заборгованість за траншем в сумі 8 095,83 грн, штраф за порушення кредитного договору в сумі 14 305,78 грн.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 16 липня 2014 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 2 червня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 26 липня 2006 року в сумі 1 148 422,08 грн, з яких заборгованість за кредитом в сумі 600 589,71 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 392 758,88 грн, інфляційні втрати на прострочену заборгованість за траншем в сумі 41 149,76 грн, пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 64 256,30 грн, штраф за порушення кредитного договору в сумі 49 667,43 грн.

У задоволенні позову до ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Надра» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції з посиланням на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права; фактично доводи касаційної скарги зведені до неправильності рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови у солідарному стягненні заборгованості з поручителя за траншами №№ 1,2.

Доводи щодо незаконності рішення у іншій частині касаційна скарга не містить і судом касаційної інстанції у іншій частині судове рішення не переглядається.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 липня 2006 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_4 укладено договір кредитної лінії, за умовами якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію в сумі 750 000 грн зі сплатою 18,9% річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення 25 липня 2013 року.

До договору кредитної лінії сторонами укладені додаткові угоди № 1, № 2, № 4 від 26 липня 2006 року, 25 жовтня 2006 року, 29 серпня 2008 року відповідно, за умовами яких кредитні кошти ОСОБА_4 надавалися окремими траншами: 600 000 грн - зі сплатою 18,9% річних строком погашення до 25 липня 2011 року (далі - транш № 1); 150 000 грн - зі сплатою 18,9% річних строком погашення до 18 липня 2013 року (далі - транш № 2); 180 000 грн - зі сплатою 20,4% річних строком погашення 25 липня 2013 року (далі - транш № 3).

26 липня 2006 року у забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов'язань за договором кредитної лінії між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки, відповідно до умов якого остання поручилася перед банком солідарно в повному обсязі відповідати за своєчасне виконання відповідачем усіх зобов'язань за договором, а саме: повернення кредиту в сумі 750 000 грн до 25 липня 2013 року, сплати відсотків за кредитом із розрахунку 18,9% річних та усі можливі штрафні санкції (штрафу, пені).

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 допустив порушення умов договору кредитної лінії, станом на 1 серпня 2013 року утворилась заборгованість за всіма додатковими угодами на загальну суму 1 148 422,08 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 600 589,71 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом - 392 758,88 грн, інфляційні втрати на прострочену заборгованість за траншем - 41 149,76 грн, пеня за прострочення сплати кредиту - 64 256,30 грн, штраф за порушення кредитного договору - 49 667,43 грн.

Зокрема, за траншем № 1 заборгованість становить 568 209,45 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 294 329,11 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом - 188 241,50 грн, пеня за прострочення сплати кредиту - 34 820,96 грн, інфляційні втрати на прострочену заборгованість за траншем - 26 689,35 грн, штраф за порушення кредитного договору - 24 128,53 грн.

За траншем № 2 заборгованість становить 255 213,88 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 137 018,73 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом - 87 643,64 грн, пеня за прострочення сплати кредиту - 12 953,81 грн, інфляційні втрати на прострочену заборгованість за траншем - 6 364,58 грн, штраф за порушення кредитного договору -11 233,12 грн.

За траншем № 3 заборгованість становить 324 998,75 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 169 241,87 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом - 116 873,74 грн, пеня за прострочення сплати кредиту - 16 481,53 грн, інфляційні втрати на прострочену заборгованість за траншем - 8 095,83 грн, штраф за порушення кредитного договору - 14 305,78 грн.

20 серпня 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 направлено вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, яка боржниками не виконана.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та солідарне стягнення з боржника і поручителя частини заборгованості в сумі 823 423,33 грн за договором кредитної лінії та договором поруки і про стягнення заборгованості за третім траншем з позичальника, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог як в частині розміру заборгованості за кожним кредитним траншем окремо, так і з того, що при укладенні банком та ОСОБА_4 угоди № 4 від 29 серпня 2008 року без згоди поручителя збільшено обсяг її відповідальності, оскільки збільшена процентна ставка за користування кредитом з 18,9% до 20,4%, тому в частині зобов'язань, які виникли з додаткової угоди № 4, порука припинена з підстав, визначених ч. 1 ст. 559 ЦК України.

До таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя, і таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, в тому числі, в разі підвищення розміру процентів.

Умовами додаткових угод №№ 1, 2 від 26 лютого 2006 року і 25 жовтня 2006 року, за якими позичальник отримав 600 000 грн і 150 000 грн, відповідають умовам, погодженим сторонами у договорі кредитної лінії та у договорі поруки.

Щодо відповідальності поручителя за зобов'язаннями, які виникли у зв'язку з невиконанням позичальником зобов'язань за додатковою угодою № 4 від 29 серпня 2008 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про припинення поруки з огляду на наступне.

За змістом п. п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 договору кредитної лінії, видача кредиту за відкритою позичальнику кредитною лінією здійснюється окремими траншами, сума кожного з яких, терміни користування траншами, графіки погашення, проценти за користування та відповідальність визначаються додатковими угодами до договору кредитної лінії.

Отже, сторонами договору кредитної лінії та сторонами договору поруки погоджено, що додаткові угоди передбачають окремі самостійні зобов'язання позичальника з повернення певної суми траншу зі сплатою визначеної ними процентної ставки за графіком платежів, встановленим до кожної додаткової угоди, та відповідальність за порушення додаткових угод.

Додатковою угодою № 4 від 29 серпня 2008 року сторони договору кредитної лінії домовилися про надання позичальнику грошових коштів у сумі 180 000 грн строком до 25 липня 2013 року зі сплатою 20,4% річних.

Таке підвищення розміру процентної ставки збільшує обсяг відповідальності поручителя, що є підставою для припинення поруки за цією додатковою угодою.

Суд першої інстанції, встановивши, що зобов'язання позичальника за договором кредитної лінії фактично виникли за кожним траншем окремо і саме у такому порядку розраховані позивачем, дійшов правильного висновку про солідарне стягнення з боржника і поручителя заборгованості за траншами №№ 1, 2, а за траншем № 3 - тільки з боржника.

Під час установлення зазначених фактів судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права; рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи й скасоване апеляційним судом помилково.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Ураховуючи викладене, рішення суду апеляційної підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_07_05/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 339, 345 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2131/ed_2012_07_05/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Чирка Василя Васильовича, який діє в інтересах публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», задовольнити.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 16 липня 2014 року скасувати, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 2 червня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В.Дем'яносов
Судді: Т.П.Дербенцева С.О.Карпенко В.А.Нагорняк О.В.Ступак