АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/7263/2015 Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕУ КРАЇНИ

17 червня 2015року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Музичко С.Г.

суддів Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.,

при секретарі Гладченко Ю.І.

розглянула відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «РАНТ» Ярошинської Ірини Анатоліївни на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року у цивільній справі за клопотанням першого заступника генерального директора Відкритого акціонерного товариства «Мінський автомобільний завод» - керуючої компанії холдинга «БЕЛАВТОМА3» ОСОБА_3 про надання дозволу на примусове виконання в Україні рішення Економічного суду м. Мінська (Республіка Білорусь) від 03.11.2014 року про стягнення заборгованості,

встановлено:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року клопотання першого заступника генерального директора Відкритого акціонерного товариства «Мінський автомобільний завод» - керуючої компанії холдинга «БЕЛАВТОМА3» ОСОБА_3 про надання дозволу на примусове виконання в Україні рішення Економічного суду м. Мінська (Республіка Білорусь) від 03.11.2014 року про стягнення заборгованості, задоволено.

Визнано та надано дозвіл на примусове виконання на території України рішення Економічного суду м. Мінська (Республіка Білорусь) від 03.11.2014 року з урахуванням ухвали Економічного суду м. Мінська від 22.01.2015 року та видано виконавчий лист про стягнення з ТОВ «РАНТ» () на користь ВАТ «Мінський автомобільний завод» - керуючої компанії холдинга «БЕЛАВТОМАЗ» заборгованості за поставлену автотехніку в розмірі - 173 723 781 гривень 46 коп. в еквіваленті - 14 721 117,12 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України станом на 06 квітня 2015 року становить - 343 072 675 гривень 50 коп. та пеню за прострочку оплати за поставлену автотехніку у розмірі - 29 984 119 гривень 40 коп., а всього в розмірі - 373 056 794 (триста сімдесят три мільйони п`ятдесят шість тисяч сімсот дев`яносто чотири) гривні 90 коп.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник ТОВ «РАНТ» Ярошинська І.А. подала апеляційну скаргу. Вказує на те, що заявником не було надано всі документи до клопотання про надання дозволу на примусове виконання вищезазначеного рішення з дотриманням вимог ст. 394 ЦПК України.

В судовому засіданні представник ТОВ «РАНТ» Ярошинська І.А. підтримала доводи апеляційної скарги в повному обсязі. Представники заявника Говоров І.В., Гомон В.Г. заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених в суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи судове рішення щодо задоволення поданого клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що клопотання за своєю формою та змістом відповідає вимогам процесуального закону, зазначаючи також при цьому про відсутність правових підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення суду у відповідності до положень ст. 396 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з ухвалою суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 81 ЗУ «Про виконавче провадження» на підставі цього закону на території України підлягають виконанню рішення іноземних судів.

Порядок виконання в Україні рішень іноземних судів і арбітражів встановлюється відповідними міжнародними договорами України, цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п.1 Постанови № 12 від 24 грудня 1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» розгляд судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі є особливою формою взаємної правової допомоги, яка надається Україною та іншими державами-учасницями відповідних міжнародних договорів. При їх вирішенні суди повинні виходити з положень ст.84 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження», статей 35,36 Закону України від 24 лютого 1994 року «Про міжнародний комерційний арбітраж» і відповідних міжнародних договорів України, що передбачають порядок визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів, і врахувати, що згідно зі ст.9 Конституції України міжнародні договори, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, входять до національного законодавства України та що відповідно до Закону України від 10 грудня 1991 року «Про дію міжнародних договорів на території України» такі договори застосовуються в Україні в порядку, передбаченому для норм цього законодавства.

Належить виходити також із загальних правил про те, що міжнародні договори про правову допомогу поширюються лише на суб'єкти держав-учасниць та що за наявності між учасниками багатосторонніх договорів, договорів двохсторонніх або спеціальних угод з питань правової допомоги мають застосовуватися відповідні норми тих договорів і угод, що набрали чинності пізніше.

Статтею 394 ЦПК України встановлені вимоги до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду. Згідно з частиною 2 цієї статті до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Частина третя статті 394 ЦПК України містить перелік документів, які мають бути додані до клопотання.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Економічного суду м.Мінська (Республіка Білорусь) від 03.11.2014 року у справі було задоволено позов прокурора Заводського району м.Мінськ в інтересах Відкритого акціонерного товариства «Мінський автомобільний завод» - керуючої компанії холдинга «БЕЛАВТОМАЗ» про стягнення з ТОВ «РАНТ» заборгованості в сумі - 173 723 781,46 гривень та пені за прострочку по оплаті коштів в сумі - 29 984 119,40 гривень. Рішення Економічного суду м.Мінська від 03.11.2014 року набрало законної сили 26.11.2014 р. та раніше не виконувалось, що підтверджується відповідними довідками від 26.11.2014 року (а.с.11,12).

Ухвалою Економічного суду м.Мінська від 22.01.2015 року було роз'яснено рішення Економічного суду м.Мінська від 03.11.2014 року із викладенням мотивувальної та резолютивної частини вказаного рішення про стягнення з ТОВ «РАНТ» суми боргу - 173 723 781,46 грн. в еквіваленті - 14 721 117,12 доларів США.

Діючим законодавством Республіки Білорусь не передбачено обов'язок суду викликати сторони для розгляду питання про роз'яснення рішення економічного суду (ст.210 Господарського процесуального кодексу Республіки Білорусь).

Україна, Республіка Білорусь, інші держави 22 січня 1993 року підписали Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах.

Стаття 56 Конвенції передбачає, що клопотання про визнання та виконання рішення і додатки до нього подаються із засвідченим відповідно до законодавства перекладом документів українською мовою або російською мовою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, застосувавши положення ст.394 ЦПК України, вірно вважав обгрунтованим клопотання про надання дозволу на виконання рішення Економічного суду м. Мінська (Республіка Білорусь) від 03.11.2014 року.

Підстав для скасування ухвали суду не вбачається.

Згідно п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальність «РАНТ» Ярошинської ІриниАнатоліївни відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді