Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1426/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Драний В. В.
Доповідач Карпенко О. Л.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі

головуючого - Карпенка О.Л.,

суддів - Дуковського О.Л., Єгорової С.М.,

за участю секретаря - Лазаренко-Шаповалової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області Мехед Олега Валерійовича про закриття виконавчого провадження, заінтересовані особи: відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області, громадська організація «Садове товариство «Червона Зірка», за апеляційною скаргою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 квітня 2015 року

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області Мехед О.В. від 28 січня 2015 року про закінчення виконавчого провадження. В обґрунтування скарги посилався на незаконність оскаржуваного ним рішення так, як державний виконавець не дотримався порядку виконання рішення суду про поновлення його на посаді голови правління громадської організації «Садове товариство «Червона Зірка» і це рішення фактично не виконане.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 квітня 2015 року скаргу задоволено.

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області Мехед О.В. оскаржив ухвалу суду в апеляційному порядку. Скаргу обґрунтовано тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Рішення апеляційного суду було виконане боржником самостійно ще 23 грудня 2012 року. Оскільки у рішенні суду йдеться про поновлення ОСОБА_2 на посаді, а не на роботі, то воно підлягає виконанню в порядку ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», а не ст. 76 цього ж Закону. Ним вжито всіх заходів по виконанню рішення суду, які передбачені ст.ст. 36, 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження», але його виконання без участі боржника є неможливим.

Заявник ОСОБА_2 надіслав суду письмові заперечення на апеляційну скаргу (а.с. 101).

У судовому засіданні державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області Мехед О.В. підтримав подану ним апеляційну скаргу.

Заявник ОСОБА_2, повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

Представники заінтересованої особи, ОСОБА_4. і Гуріна Л.В, погодилися з доводами апеляційної скарги. Вони вважають, що рішення суду раніше вже було виконане, а виконання рішення на теперішній час є неможливим так, як загальні збори товариства відмовляються ухвалювати відповідне рішення про поновлення ОСОБА_2 на посаді.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та матеріали наданого для огляду державним виконавцем виконавчого провадження, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду дійшла висновку, що вона підлягає відхиленню.

Суд першої інстанції встановив і матеріалами справи підтверджується, що відповідно до рішення колегії судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2012 року ОСОБА_2 поновлений на посаді голови правління Садового товариства «Червона Зірка».

На підставі вказаного рішення апеляційного суду 18 лютого 2013 року ОСОБА_2 Ленінським районним судом м. Кіровограда було видано виконавчий лист.

20 лютого 2013 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

Постановою начальника Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області від 11 березня 2013 року виконавче провадження передано до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області.

24 квітня 2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області Мехед О.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 3 червня 2013 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 1 серпня 2013 року, постанову про закінчення виконавчого провадження від 24 квітня 2013 року визнано протиправною, а державного виконавця зобов'язано продовжити дії з примусового виконання виконавчого листва про поновлення ОСОБА_2 на посаді голови правління Садового товариства «Червона Зірка».

13 серпня 2013 року державним виконавцем Мехед О.В. виконавче провадження відновлено, про що винесено відповідну постанову.

19 серпня 2013 року державним виконавцем направлено боржнику вимогу про виконання рішення суду в п'ятиденний строк (а.с. 31).

У зв'язку з невиконанням рішення у встановлений строк, 19 серпня 2013 року державним виконавцем в порядку ст.ст. 11, 89 Закону «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу на ГО «Садове товариство «Червона зірка» в особі голови правління Гуріної Л.В. (а.с. 30).

29 серпня 2013 року державним виконавцем вдруге направлено боржнику вимогу про виконання рішення суду в п'ятиденний строк (а.с. 33).

У зв'язку з невиконанням рішення у встановлений строк, 29 серпня 2013 року державним виконавцем в порядку ст.ст. 11, 89 Закону «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу на ГО «Садове товариство «Червона зірка» в особі голови правління Гуріної Л.В. (а.с. 30).

1 жовтня 2013 року державним виконавцем до Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області направлено подання про притягнення голови ГО «Садове товариство «Червона зірка» ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності.

26 жовтня 2013 року слідчим СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 5 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 7 серпня 2014 року, постанову про закінчення виконавчого провадження від 1 жовтня 2014 року визнано неправомірною, а державного виконавця зобов'язано продовжити дії з примусового виконання виконавчого листва про поновлення ОСОБА_2 на посаді голови правління Садового товариства «Червона Зірка».

18 серпня 2014 року державним виконавцем відновлено виконавче провадження.

9 вересня 2015 року державний виконавець звернувся до Ленінського районного суду із заявою про встановлення порядку і способу виконання рішення суду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 29 грудня 2015 року, в задоволенні заяви державного виконавця відмовлено.

Крім того, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції на підставі матеріалів наданого для огляду виконавчого провадження встановлено, що того ж таки 9 вересня 2014 року державний виконавець звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда із листом про повернення оригіналу виконавчого листа для його подальшого виконання.

Ще 9 вересня 2014 року державний виконавець звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з поданням про заміну вибулої сторони виконавчого провадження, а саме: громадської організації «Садове товариство «Червона зірка» в особі голови Гуріної Л.В. на громадську організацію «Садове товариство «Червона Зірка» в особі голови ОСОБА_4

Згідно пояснень державного виконавця, наданих в суді апеляційної інстанції, у зв'язку із зверненням ним до суду про встановлення порядку і способу виконання та у із поданням про заміну вибулої сторони виконавчого провадження ним було зупинено вказане виконавче провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда в задоволенні подання відмовлено.

Того ж таки 9 вересня 2014 року державний виконавець направив за трьома відомими йому адресами місцезнаходження ГО «Садове товариство «Червона Зірка», м. Кіровоград, вул. Волошкова, 98А, вул. Волошкова, 1, вул. Волошкова, 183, водночас згідно відомостей ЄДРЮОФОП адреса боржника: м. Кіровоград, вул. Волошкова) вимоги про виконання рішення суду.

Інші виконавчі дії не вчинялися.

28 січня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з посиланням на п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Задовольняючи скаргу на постанову державного виконавця від 28 січня 2015 року про закінчення виконавчого провадження суд першої інстанції виходив з того, що трудових відносин між ОСОБА_2 і боржником у виконавчому провадженні не існувало, а тому рішення суду підлягає виконанню, але всупереч твердженню державного виконавця не в порядку ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, суд вважав, що з часу останнього відновлення виконавчого провадженні і до дня його закінчення державним виконавцем не здійснено виконавчих дій, спрямованих на повне виконання рішення суду, а тому виконавче провадження завершено незаконно.

Колегія суддів удової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області частково погоджується з такими висновками суду.

Твердження суду щодо помилкового застосування державним виконавцем норм ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» при виконанні рішення суду про поновлення ОСОБА_2 на посаді є безпідставним.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження та оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження від 28 січня 2015 року, державний виконавець керувався приписами ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», якою зокрема передбачено таке: Після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

У справі встановлено, що відновивши виконавче провадження 13 серпня 2013 року, державний виконавець двічі направляв вимогу боржнику про виконання рішення суду, двічі накладав на нього штраф та звернувся з поданням до ОВС для притягнення боржника до кримінальної відповідальності і закінчив виконавче провадження 1 жовтня 2014 року.

Крім того, у постанові від 28 січня 2015 року державний виконавець послався на п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», яка відсилає до ст. 75 цього ж Закону.

Таким чином дії державного виконавця та зміст оскаржуваної постанови вказують на те, що він керувався змістом ст. 75 вказаного Закону.

Отже твердження суду про помилковість застосування державним виконавцем ст. 76 Закону не відповідає фактичним обставинам справи.

Проте, враховуючи, що такий висновок суду являвся не єдиною підставою для задоволення скарги ОСОБА_2, це не вплинуло на правильність судового рішення в цілому.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 цього ж Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавче провадження підлягає закриттю у разі повернення виконавчого документу до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону (п. 11 ч. 1 ст. 49 закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно п. 3.17. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

В порушення вказаних приписів державний виконавець, частково виклавши у мотивувальній частині постанови від 28 січня 2015 року послідовність вчинених виконавчих дій, дійшов висновку про те, що ним «…вжито всіх заходів щодо примусового виконання рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ.».

При цьому державний виконавець не вказав у постанові вжиті ним після відновлення виконавчого провадження, тобто після 18 серпня 2014 року, заходи по примусовому виконанню рішення суду за виключенням необґрунтованого звернення до суду щодо встановлення порядку і способу виконання рішення суду, яке залишено без задоволення.

Суд також акцентує увагу на тому, що оскаржувана постанова не містить даних про виконання, чи невиконання рішення суду та мотивованого висновку про неможливість його виконання без участі боржника.

Проте лише сукупність обставини (вчинення державним виконавцем дій, передбачених ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», та неможливість виконання рішення суду без участі боржника) являється підставою для завершення виконавчого провадження в розумінні п. 11 ч. 1 ст. 49 вказаного Закону.

Крім того, обставини, на які посилався державний виконавець у оскаржуваній постанові, вже визнавалися ним в якості підстави для завершення виконавчого провадження 1 жовтня 2013 року. Однак ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 5травня 2014 року відповідну постанову державного виконавця було визнано неправомірною. Отже правову оцінку цим обставинам, як підстави для завершення виконавчого провадження, вже надано судом і вони не можуть бути підставою для повторного завершення виконавчого провадження.

За таких обставин оскаржувану постанову не можна вважати законною і обгрунтованою.

Крім того, 9 вересня 2014 року державний виконавець звернувся до суду з поданням про заміну вибулої сторони, що відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» являється обов'язковою підставою для зупинення виконавчого провадження.

Згідно пояснень державного виконавця Мехед О.В. у зв'язку з вказаною обставиною він зупинив виконавче провадження.

Частиною 4 ст. 39 закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться.

У зв'язку вчиненням державним виконавцем виконавчої дії (направлення вимоги боржнику про виконання рішення) в період, коли виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню і виконавчі дії не мають проводитися, вчинені виконавчі дії не є обов'язковими для боржника.

Також з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що на момент направлення вимоги на адресу боржника про виконання рішення суду (9 вересня 2014 року) у державного виконавця був відсутній оригінал виконавчого листа і в цей самий день він звернувся до суду щодо його повернення.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною

виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених

цим Законом.

У зв'язку з цим у державного виконавця не було достатньо підстав для вчинення виконавчих дій до повернення оригіналу виконавчого листа.

Враховуючи викладене апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що після відновлення виконавчого провадження державним виконавцем у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень порядку не було вчинено виконавчих дій направлених на реальне виконання рішення суду, а тому закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону є незаконним і необґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду було виконане боржником ще 23 грудня 2012 року згідно протоколу загальних зборів уповноважених членів громадської організації «Садове товариство «Червона Зірка» не заслуговують на увагу так, як 24 квітня 2013 року на підставі цього протоколу державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»), яка скасована ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 3 червня 2013 року, що набрала законної сили.

З урахуванням викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 387, 388 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: