АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/5115/15 Головуючий 1 інстанції Попрас В.О.
Справа № 640/9985/15w Доповідач Гуцал Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Гуцал Л.В.,

суддів Кірсанової Л.І., Трішкової І.Ю.,

за участю секретаря Литвин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 04 червня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнанання кредитного договору недійсним із застосуванням наслідків недійсності,-

ВСТАНОВИЛА:

03 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м.Харкова з зазначеним позовом.

Визначаючи підсудність справи позивач послалась на ч.7 ст.110 ЦПК України.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 04 червня 2015 року позовну заяву повернуто позивачеві для подання до належного суду.

Не погодившись з вказаної ухвалою ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу до Киїівського районного суду м.Харкова для розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Повертаючи заяву позивачеві суд першої інстанції виходив з того, що справа не підсудна Київському районному суду м.Харкова.

Судова колегія з таким висновком погоджується, при цьому виходить з наступного.

За приписами ст.115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Згідно ч.ч.7,8 ст.110 ЦПК України позови, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтися за їх місцезнаходженням; позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

За змістом ч.14 ст.110 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності встановленої ст. 114 цього Кодексу.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що позови, які виникають із кредитних правовідносин, пред'являються до суду за загальними правилами підсудності, визначеними главою 1 розділу III ЦПК.

При цьому суд має враховувати право споживача на пред'явлення позову також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування цієї особи або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору (ч. 5 ст. 110 ЦПК України).

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Матеріали справи свідчать про те, що 06 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та відповідачем укладено договір кредиту.

За змістом позовної заяви ОСОБА_1 звернулася до суду з підстав захисту прав споживачів та просила визнати укладений між сторонами кредитний договір недійсним.

Отже у позивача є право на пред'явлення позову за зареєстрованим місцем проживання чи перебування.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 зареєстрована чи перебуває на території Київського району м.Харкова. Місце реєстрації, яке позивач зазначила у позові: м.Харків, вул.Командарма Уборевича,50/12, територіально відноситься до Московського району м.Харкова.

Таким чином, у позивача, як споживача банківських послуг є право на звернення з зазаченим позовом до Московського районного суду м.Харкова (ч.5 ст.110 ЦПК України), або за загальними правилами підсудності за місцезнаходженням юридичної особи -відповідача.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що представництво відповідача орендує приміщення у Київському районі м.Харкова не спростовує висновку суду про непідсудність даного спору Київському районному суду м.Харкова відповідно до ч.7 ст.110 ЦПК України.

Так, згідно роз'яснень п. 38 постанови №3 від 01 березня 2013 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" територіальна підсудність справи за участю філії або представництва юридичної особи визначається відповідно до вимог ч.7 ст.110 також за їх місцезнаходженням, якщо їм надано право здійснювати повноваження сторони від імені юридичної особи (ст. 95 ЦК ). Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (ст.16 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців"). Оскільки філія або представництво юридичної особи діють у межах наданих їм повноважень, то пред'явлення позову за їх місцезнаходженням можливе лише тоді, коли спір випливає саме з їх діяльності. У разі відсутності у філії або представництва юридичної особи відповідних повноважень та/або коли спір не пов'язаний з їх діяльністю, позовна заява повертається позивачеві для подання до належного суду (ст. 115 ЦПК) або якщо провадження у справі відкрито - передається судом до належного суду (ст. 116 ЦПК).

У даній справі не підтверджено, що відповідач має філію або представництво, які розташовані за адресою, шо територіально відноситься до Київського району м.Харкова.

Доводи апеляційної скарги щодо підсудності справи Київському районному суду м.Харкова з підстав, передбачених ч.8 ст.110 ЦПК України також не мають свого підтвердження.

Згідно роз'яснень п. 39 зазначеної вище постанови №3 позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів. Правила визначення місця виконання зобов'язання передбачено ст. 532 ЦК. При цьому слід ураховувати, що правила цієї статті застосовуються до зобов'язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, п.4 ч.1 ст.532 ЦК) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

З матеріалів справи вбачається, що у договорі його місце виконання не встановлено. Грошове зобов'язання відповідно ст. 532 ЦК України виконується за місцем знаходження юридичної особи кредитора. Місцем знаходження кредитора є вул. Ковпака,29 у м. Києві. Наведене спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального права, а доводи апеляційної скарги її не спростовують.

Згідно п.1 ч.2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 04 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді