22-ц/775/1107/2015(м)
Головуючий в 1 інстанції Мохов Є.І.
Доповідач Принцевська В.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2015 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Принцевської В.П.,

суддів Гаврилової Г.Л., Бугрим Л.М..

при секретарі Гаркуша О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 9 серпня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Микільської сільської ради про визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А

05.08.2013 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом та свої доводи мотивує тим, що 01.02.2002 року, мешканець с. Микільське - ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого заповідав їй на випадок своєї смерті своє майно, а саме земельну ділянку площею 5,7 га , із складу земель колишнього колективної власності КСП «ім.Петровського» в межах адміністративної території с. Микільське, Волноваського району . ІНФОРМАЦІЯ_1 заповідач ОСОБА_3 помер, але отримати у власність спадок позивач через органи нотаріату не може тому, що у заповіті були вказані реквізити сертифіката на право на земельний пай, але до смерті заповідача йому був взамін сертифіката виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, реквізити якого до заповіту внесені не були. Просила визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 9 серпня 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено.

З даним рішенням не погодився ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні вказаного рішення не повно з»ясував обставини справи, не перевірив чи відкрита спадкова справа, чи є спадкоємці після смерті ОСОБА_3 Також заявник вважає, що суд першої інстанції неправильно врахував при ухваленні рішення наданий позивачкою заповіт від 1 лютого 2002 року, оскільки цей заповіт не має юридичної сили внаслідок того, що заповідач 20 грудня 2006 року оформив державний акт права власності на спірну земельну ділянку і новий заповіт не складав, а також ніяких змін до заповіту від 1 лютого 2002 року не вносив. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому представник заявника повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

ОСОБА_1 до суду не з»явився, повідомлений про час і місце судового засідання судовою повісткою, звернувся з заявою про розгляд справи в його відсутність.

ОСОБА_2 до суду не з»явилася, повідомлена про час і місце судового засідання належним чином на підставі вимог ст. 76 ч.5 ЦПК України.

Представник позивачки та представник відповідача до суду нез»явилися, повідомлені про час і місуе судового засідання судовими повістками, звернулися з заявами про розгляд справи в їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 01.02.2002 року, мешканець с. Микільське -ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого заповідав їй на випадок своєї смерті своє майно, а саме земельну ділянку площею 5,7 га , із складу земель колишнього колективної власності КСП «ім.Петровського» в межах адміністративної території с. Микільське, Волноваського району .

20 грудня 2006 року ОСОБА_3 оформив державний акт права власності на спірну земельну ділянку, однак у вказаний заповіт зміни не вносив і новий заповіт не складав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 заповідач ОСОБА_3 помер.

Відповідно до 1216-1218, 1222 Цивільного кодексу України спадкування є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Статтею 309 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є обґрунтованими.

Статтею 1268 ч.1 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з вимогами ст. 1269 ч. 1 ч.2 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Суд першої інстанції не звернув увагу на вимоги ст.,ст. 1268, 1269 ЦК України, не перевірив чи відкрита спадкова справа, чи є спадкоємці після смерті ОСОБА_3, чи зверталася позивачка до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Статтею 1262 ЦК України передбачено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Заявник ОСОБА_1 є рідним братом померлого ОСОБА_3, який постійно проживав з померлим по день його смерті, що підтверджується свідоцтвом про народження заявника та довідкою, виданою виконкомом Микільської сільської ради.

З копії спадкової справи № 87/20114 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вбачається, що 12 серпня 2014 року заявник ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Волноваського районного нотаріального округу Донецької області ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_3

Позивачка ОСОБА_2 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 не зверталася.

Суд першої інстанції неповно з»ясував обставини, що мають значення для справи, не звернув увагу на те, що позивачкою не надано достатньо доказів в підтвердження обставин викладених в позовній заяві, які суд передчасно вважав встановленими, а також суд в порушення вимог ст.,ст. 1268, 1269 ЦК України не перевірив чи відкрита спадкова справа, чи є спадкоємці після смерті ОСОБА_3, чи зверталася позивачка до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 309, 316 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 9 серпня 2013 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Микільської сільської ради про визнання права власності - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді