АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/58/15 Головуючий 1 інст. Нев'ядомський Д.В.
Справа № 2/640/2165/13/10 Доповідач - Пономаренко Ю.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

01 липня 2015 року

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Пономаренко Ю.А

суддів колегії ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю секретаря Каплоух Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 червня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Харківської міської ради, Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про припинення права власності на нерухоме майно, виділ нерухомого майна, стягнення компенсації, визнання приміщення ізольованою квартирою, визнання права власності на ізольовану квартиру , -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11 звернулися до суду з позовною заявою, яку уточнили 01.07.2013 року до Харківської міської ради, Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності, про припинення спільної часткової власності на нерухоме майно, виділ нерухомого майна, стягнення компенсації, визнання приміщення ізольованою квартирою, визнання права власності на ізольовану квартиру.

В обґрунтування свого уточненого позову позивачі вказали, що їм на праві спільної часткової власності з відповідачами ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належить квартира № 12 по Пушкінському вїзду № 6 у м. Харкові. Вони є членами різних сімей. Сумісне проживання їх в єдиній квартирі неможливе. Між ними трапляються постійні сварки, скандали, які закінчуються викликами міліції, що підтверджується матеріалами справи. Позивачі зверталися раніше до суду з вимогами про поділ їх квартири в натурі, посилаючись на взаємовідносини між сторонами, технічну можливість відокремлення квартир та створення квартир з самостійними виходами на підставі висновку судової технічно-будівельної експертизи ХНДІСЕ ім. Бокаріуса.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 05.09.2012р. ці вимоги позивачів були задоволені і виділені приміщення: житлова кімната №2, площею 29,8 м2, житлова кімната № 14, площею 15,8 м2, житлова кімната № 16, площею 25,1м2, коридор № 1, площею 8,6м2, шафа № 15, площею 1,0 м2, шафа № 17, площею 1,0 м2, підсобне приміщення № 12, площею 5,3 м2, шафа № 13, площею 0,5 м2, частина коридору № 8, площею 0,5 м2, частина кухні № 10, площею 4,7 м2, частина коридору № 7, площею 6,5 м2, загальною площею 98,8м2. Інша частина квартири була виділена відповідачам ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Виконуючи вказане рішення суду, позивачі здійснили всі необхідні переобладнання у квартирі, однак не отримали на це перепланування дозволу Харківської міської ради через відсутність на це згоди відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 просили суд виділити ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11 на 61/100 частини в квартирі № 12 по Пушкінському вїзду № 6 у м. Харкові житлову кімнату № 2, площею 29,8 м2, житлову кімнату № 14, площею 15,8 м2, житлову кімнату № 16, площею 25,1 м2, коридор № 1, площею 8,6 м2, шафу № 15, площею 1,0 м2, шафу №17, площею 1м2, підсобне приміщення № 12, площею 5,3 м2, шафу № 13, площею 0,5 м2, частину коридору № 8, площею 0,5 м2, частину кухні № 10, площею 4,7м2, частину коридору № 7, площею 6,5м2, загальною площею 98,8м2; стягнути з ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_11 в якості грошової компенсації вартості частки у спільному майні за відхилення від ідеальної частки грошові кошти в розмірі 9055грн.; визнати приміщення, які виділяються ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_11 - ізольованою квартирою; визнати за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11 право власності на ізольовану квартиру, загальною площею 98,8 м2, як на цілий об'єкт нерухомості, з присвоєнням окремої поштової адреси м. Харків, Пушкінський вїзд, 6, кв.12. Але потім, рішення Апеляційного суду Харківської області від 05.09.2012р. було скасовано ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України від 20.02.2013 р. з підстав того, що позивачами не було надано дозволу виконкому місцевої ради на переобладнання житлових приміщень.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11 червня 2014 року припинено право спільної часткової власності на нерухоме майно та виділено ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11 61/100 частину в квартирі №12 по Пушкінському в'їзду в будинку № 6 ум.Харкові, а саме: житлову кімнату № 2, площею 29,3 м2 житлову кімнату № 14, площею 15,8 м2 ,житлову кімнату № 16, площею 25м2, коридор № 1, площею 8,6м2, шафу № 15, площею 1,0 м2, шафу № 17, площею 1,0 м2 підсобне приміщення № 12, площею 5,3 м2 шафу № 13, площею 0,5 м2, частину коридору № 8, площею 0,5 м2 частину кухні № 10, площею 4,7 м2, частину коридору № 7, площею 6,5 м2, загальною площею 98 8м2 . Стягнуто з ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11 у якості грошової компенсації вартості частки у спільному майні за відхилення від ідеальної частки грошові кошти в розмірі 9 055 грн. Визнано приміщення, які виділяються ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11 - ізольованою квартирою. Визнано за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11 право власності на ізольовану квартиру, загальною площею 98,8 м2, як на цілий об'єкт нерухомості, з присвоєнням окремої поштової адреси м. Харків, Пушкінський в'їзд, 6, кв. 12.

Не погодившись з даним рішенням суду, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій посилаються на те, що судом при постановленні рішення, суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, а також постановив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. В скарзі просять скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді -доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у відповідності до ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення скасуванню з ухваленням нового рішення по справі виходячи з наступного.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст.317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Що стосується існуючої у співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені в ст.ст. 364, 367 ЦК України як способи реалізації цієї правомочності, при здійсненні якої передбачена ч.4 ст.358 ЦК України умова не є обов'язковою.

Так, відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників.

Виходячи з положень ст.ст.183, 358,364, 380, 382 ЦК України та роз'яснень, викладених у п.п.6,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» слід дійти висновку, що виділ в натурі часток жилого будинку (квартири), що є спільною частковою власністю, може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартиру), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку (квартири), яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Матеріали справи містять дані про те, що квартира № 12 по Пушкінському вїзду № 6 у м.Харкові належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_12 (раніше ОСОБА_6) М.П., ОСОБА_11 (раніше Шило) В.В. у розмірі 62/100 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.10.1997р., ОСОБА_9 та ОСОБА_10 15/200 на підставі договору міни від 26.06.2007р., ОСОБА_3 - 23/200 на підставі договору дарування від 26.06.2007 р., ОСОБА_4 23/200 на підставі договору міни від 26.06.2007р.

Колегія суддів, беручи до уваги доводи відповідачів щодо неможливості по даній справі скористатися висновками експертизи № 9881 від 29.02.2012 року, проведеної по іншій справі, розяснивши сторонам положення ст.10 ЦПК України, задовольнила клопотання відповідачів і 25 листопада 2014 року призначила у даній справі судову будівельно-технічну експертизу, відповідно до якої дослідженню на предмет можливого виділу підлягала квартира № 12 по Пушкінському вїзду,6 в м.Харкові. Проведення експертизи було доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_13.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 13616 від 22.04.2015р., запропоновано провести виділ 62/100 частини комунальної квартири № 12 по Пушкінському вїзду, 6 в м.Харкові, що належить на праві власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_11 з урахуванням фактично займаних ними житлової кімнати № 2, житлової кімнати № 14, житлової кімнати № 16, коридору № 1, шафи № 15, шафи № 17, підсобного приміщення № 12, шафи № 13, частини коридору № 8, частини кухні № 10, частини коридору № 7, загальною площею 98,8кв.м. Ринкова вартість квартири № 12 по Пушкінському вїзду, 6 в м. Харкові в цінах квітня 2015 року складає 2100846грн. (два мільйони сто тисяч вісімсот сорок шість грн.). Грошова компенсація, яку необхідно виплатити II, III, IY, Y співвласникам на користь І співвласника складає 27 284грн. (двадцять сім тисяч двісті вісімдесят чотири грн.).

Судова колегія вважає необґрунтованими та недоведеними доводи апелянтів, що перепланування квартири погіршуються їх житлові умови. Так, згідно з даними судової будівельно-технічної експертизи № 13616, ширина дверного отвору виходу з квартири, який пропонується залишити відповідачам, становить 1м., а не 0,65 м., як стверджують відповідачі; вихід з квартири, який пропонується залишити відповідачам, здійснюється з коридору (приміщення № 9), а не через кухню, як стверджують відповідачі; вихід здійснюється через дверний проріз полотном розміром 0,9 х 2,0м. на сходову клітинку з виходом у двір через подвійні двері, що відповідає вимогам п. 2.12 ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки" (аркуш експертизи 11); ширина сходового маршу складає 1,0 м., що відповідає вимогам п. 2.12 ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки" (аркуш експертизи 11); кухня (№10), що пропонується залишити відповідачам, має освітлення та відповідає вимогам п. 2.12 ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки" (аркуш експертизи 11), вихід на вулицю з сходового маршу пожежного виходу - заглиблений від рівня землі на 0,6 м. не є порушенням; при цьому чинне законодавство не містить такого терміну як пожежний вихід.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачі у відповідності до стт.11,57-60 ЦПК України не довели ті факти та обставини, на які посилалися, а також не навели суду, які саме незручності виникають у них під час користування житловими приміщеннями та, чим саме при вказаному переплануванні суттєво погіршено умови їх життя.

Разом з цим, судова колегія вважає, що перепланування, наведене у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 13616 від 22.04.2015 року сприятиме покращенню житлових та побутових умов усіх співвласників квартири № 12 по Пушкінському вїзду в будинку номер 6 у м. Харкові. Так, в результаті перепланування з однієї пятикімнатної комунальної квартири утворюється дві ізольовані квартири одна двокімнатна квартира загальною площею 64,7м2 для співвласників ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та одна трикімнатна квартира загальною площею 98,8 м2 для співвласників ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_11

Також, у разі виділу, запропонованого висновком судової будівельно-технічної експертизи № 13616 від 22.04.2015 року, поліпшуються умови для життя усіх співвласників за рахунок улаштування у кожній квартирі окремої кухні. Так, І співвласнику (ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_11В.) у трикімнатній квартирі виділяється кухня площею 9,2 м2, а співвласникам II, III, IY, Y (ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_9В.) у двокімнатній квартирі виділяється кухня площею 8,0 м2. Такий виділ цілком відповідає вимогам ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки". Зокрема, п.2.24 ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки" визначено, що "Мінімальна площа кухні в однокімнатній квартирі - 7 м2, у дво- та більше кімнатних 8 м2". Тобто, якщо раніше у пятикімнатній комунальній квартирі на 8 (вісім) осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_9 була одна кухня загальною площею 10,8 м2, то після перепланування на 4 (чотри) особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_11 у трикімнатній квартирі буде приходитися окрема кухня загальною площею 9,2 м2, та на чотири інші особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_9 у двокімнатній квартирі буде приходитися окрема кухня загальною площею 8,0 м2.

Таким чином, судова колегія не може погодитися із доводами відповідачів стосовно того, що вказаним виділом порушено п. 2.24 ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки". Відсутність даного порушення також встановлена судовою будівельно-технічною експертизою Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_13 № 13616 від 22.04.2015 року, яка була проведена за клопотанням відповідачів.

Під час розгляду справи, у наданих запереченнях та клопотаннях відповідачі посилалися на ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення». Зокрема відповідачі стверджували, що згідно з пунктом 3.4 ДБН В.2.2-15-2005 природне освітлення повинні мати вхідні тамбури в будівлю і сходові клітки, що в даному випадку порушено: єдиний вхід до виділеної частину квартири здійснюється через приміщення цоколя у внутрішній двір по сходах чорного входу, що є порушенням санітарних норм та згідно з пунктом 4.20 ДБН В.2.2-15-2005 в будівлях заввишки в 3-хповерхи і більше виходи назовні з цокольних поверхів не повинні сполучатися зі сходовими клітками житлової частини будинку, а мають улаштовуватися безпосередньо назовні. Вихід із цокольного поверх повинен відділятися від виходу з житлової частини сходової клітки суцільною протипожежною перегородкою першого типу на висоту одного поверху, що в даному випадку це не дотримано, і вихід з квартири здійснюється безпосередньо через цокольний поверх і цим порушуються протипожежні норми.

Судова колегія не може погодитися із вказаним запереченнями, не бере їх до уваги, оскільки поняття «перепланування квартири» на поняття «проектування нових житлових будинків» і «реконструкцію житлових будинків» шляхом посилання на норми ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення». Так, норми ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» (чинні від 01.01.2006 року) поширюються виключно на проектування нових і реконструкцію житлових будинків з позначкою рівня підлоги верхнього поверху до 73,5 м (як правило, до 25 поверхів включно при висоті поверху 2,8 м): одноквартирні та багатоквартирні, у тому числі спеціалізовані квартирні житлові будинки для осіб похилого віку і сімей з інвалідами та гуртожитки.

Поняття «проектування нових житлових будинків» - це процес створення проекту, прототипу, праобразу майбутнього об'єкта, стану та способів його виготовлення, тобто комплекс робіт, який складається з пошуку, досліджень, розрахунків з метою отримання опису достатнього для створення нового об'єкту, що відповідає заданим вимогам.

Поняття «реконструкція житлових будинків» визначено у ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт». Зокрема, реконструкція житлового будинку це перебудова житлового будинку з метою поліпшення умов проживання, експлуатації, зміни кількості житлових квартир, загальної і житлової площі тощо у зв'язку зі зміною геометричних розмірів, функціонального призначення, заміною окремих конструкцій, їх елементів, основних техніко-економічних показників (Закон України "Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду").

Судова колегія дійшла висновку, що у даній справі всі зміни, які передбачені судовою будівельно-технічною експертизою Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_13 № 13616 від 22.04.2015 року - є переобладнанням.

Так, відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 р. N 76 «Переобладнання» - це улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Разом з цим, відповідачі посилаючись на пункт 3.4 ДБН В.2.2-15-2005, відповідно до якого природне освітлення повинні мати житлові кімнати, кухні, не каналізовані вбиральні, вхідні тамбури до будинків, сходові клітки і загальні коридори у житлових будинках коридорного типу, а також приміщення громадського призначення в гуртожитках і житлових будинках для осіб похилого віку і сімей з інвалідами. Відношення площі світлових прорізів житлових кімнат і кухонь до площі підлоги цих приміщень повинно бути в межах від 1:5,5 до 1:8. Для мансардних поверхів зі світловими прорізами в площині похилих огороджувальних конструкцій - не менше 1:10, проігнорували Примітку 1, відповідно до якої Допускається проектувати без природного освітлення: а) кухні-ніші за умови їх обладнання електроплитами і влаштування примусової витяжної вентиляції; б) позаквартирні поверхові коридори в будинках секційного типу з центрально розташованим сходово-ліфтовим вузлом; в) тамбури в одноквартирних і зблокованих житлових будинках, а також такі, що ведуть безпосередньо до квартири; г) внутрішньоквартирні сходи і сходові клітки одноквартирних і зблокованих будинків. Уточнення геометричних параметрів світлових прорізів слід провадити на підставі розрахунку коефіцієнта природної освітленості згідно зі СНиП ІІ-4. Розрахунку коефіцієнта природної освітленості відповідачами не надано. При цьому матеріали справи містять дані про те, що кухня має природне освітлення, а сходовий марш хоч і не має освітлення, але відповідно до вказаних норм не є порушенням.

У наданих запереченнях та клопотаннях відповідачі посилалися і на те, що сходи, які відповідно до висновків експертизи виділяються для користування в належній їм частини квартири мають порушення пунктів 6.1 та 6.2 ДБН В. 1.1-7-2002, а також, що вихід на вулицю з виділеної частини квартири розташований в цокольному поверсі, що є порушенням пожежних та санітарно-гігієнічних норм.

Судова колегія не може погодитися із вказаними твердженнями відповідача, оскільки відповідачі посилаючись на ДБН В. 1.1-7-2002 не взяли до уваги, що норми ДБН В. 1.1-7-2002 «Захист від пожежі. Пожежна безпека обєктів будівництва» встановлюють пожежно-технічну класифікацію будівельних матеріалів, конструкцій, протипожежних перешкод, зовнішніх пожежних драбин, сходів та сходових кліток, будинків і споруд (надалі будинків), приміщень, а також загальні вимоги щодо забезпечення безпеки людей у разі виникнення пожежі, пожежної безпеки конструктивних та об'ємно-планувальних рішень, обладнання будинків, приміщень інженерно-технічними засобами захисту від пожежі та поширюються на нове будівництво, розширення, реконструкцію, технічне переоснащення, реставрацію, капітальний ремонт будинків і приміщень різного призначення. А зміни, які передбачені судовою будівельно-технічною експертизою Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_13 № 13616 від 22.04.2015 року - є переобладнанням. Тобто у даному випадку норми ДБН В.1.1-7-2002 «Захист від пожежі. Пожежна безпека обєктів будівництва» застосуванню не підлягають.

Крім того, ці твердження спростовуються висновком судової будівельно-технічної експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_13 № 13616 від 22.04.2015 року. Так, на аркуші 11 судової будівельно-технічної експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_13 № 13616 від 22.04.2015 року, експертом зазначено, що: «Вихід із частини квартири з приміщення "9 здійснюється через дверний проріз з полотном розміром 0,9x2,0м на сходову клітину з виходом у двір через подвійні двері. Ширина сходового маршу складає 1,0 м, що відповідає вимогам п.2.12 ДБ11 В.2.2-15-2005 "Житлові будинки" "При реконструкції будинків допускається збереження існуючих уклону і ширини сходових маршів і площадок". Сходова клітина до квартири та вхід до підвалу розмежовано цегляною перегородкою та дверними блоками».

Також у матеріалах справи міститься відповідь Київського РВ ГУ ДСНС України у Харківській області від 24.06.2015 року № 360/479 на адвокатський запит № 66/2015 від 22.06.2015, якою Київський РВ ГУ ДСНС України у Харківській області повідомив, що «проект «Перепланування квартири № 12 розташованої по Пушкінському вїзду будинок 6, у відповідності до висновку № 13616 «ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса» не суперечить протипожежним вимогам ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» та ДБН В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека» та, що «Використання запасних сходів, як основного виходу з частини переобладнаної квартири, можливо при умові закінчення відокремлення сходової клітини дверима від сходів, що ведуть у підвальний поверх, згідно вимог вищевказаних нормативних актів».

Таким чином, вихід із частини квартири з приміщення "9 (вихід з частини квартири, що пропонується виділити для двокімнатної квартири, співвласниками якої є ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_9 цілком відповідає вимогам ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки" та ДБН В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека», що підтверджується судовою будівельно-технічною експертизою Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_13 № 13616 від 22.04.2015 року (аркуш експертизи 11) і відповіддю Київського РВ ГУ ДСНС України у Харківській області від 24.06.2015 року № 360/479 на адвокатський запит № 66/2015 від 22.06.2015. У звязку з чим, судова колегія вважає доводи відповідачів, такими, що спростовані судовою будівельно-технічною експертизою).

Разом з цим, колегія суду бере до уваги той факт, що при виділі частки квартири немає потреби облаштовувати додатковий окремий вихід з квартири, оскільки спірна квартира має ці необхідні два окремі виходи ще з моменту побудови будинку.

Ухвалюючи дане рішення, судова колегія враховує, що відповідно до ст. ст. 183, 364 ЦК України та роз'яснень, викладених у п.п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок", - виділ частки в натурі може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку(квартири) із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку (квартири) в ізольованій квартири.

У даному випадку, є можливість виділу частки в натурі, оскільки вказана квартира знаходиться на першому поверсі - відтак наявна технічна можливість виділення кожній зі сторін відокремленої частини квартири із самостійним виходом, яка відповідає розміру їх часток у приватній власності та наявна технічна можливість переобладнання спірної квартири на дві ізольовані квартири двокімнатну та трикімнатну квартири без втручання в несучі конструкції будинку та/або інженерні системи загального користування. Вказане підтверджено висновками судової будівельно-технічної експертизи № 13616 від 22.04.2015 року.

Посилання відповідачів на ст.100 Житлового кодексу України стосовного того, що переобладнання і перепланування житлового приміщення допускається за згодою наймача, членів його сімї, які проживають разом з ним, і з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів суд не може прийняти до уваги, оскільки відповідачі у своїх запереченнях посилаються на попередню редакцію Житлового кодексу України.

Положеннями ч.1 ст.100 ЖК України передбачено, що переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення провадяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім'ю.

Відповідно до чинної редакції ст.100 Житлового кодексу України (у редакції Закону України від 12.02.2015 р. N 191-VIII) виконання наймачем робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Стаття 152 Житлового кодексу України (у редакції Закону України від 12.02.2015 р. N 191-VIII) передбачає порядок проведення переобладнання і перепланування приміщень приватного житлового фонду. Зокрема, виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

З огляду на те, що, оскільки сторони по справі є учасниками спільної часткової власності на спірну квартиру, беручи до уваги, що нова редакція закону не вимагає дозволу виконкому на переобладнання квартири, враховуючи можливість поділу квартири з мінімальним відхиленням від ідеальних часток, що підтверджується висновком експертизи, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_11 є законними, обґрунтованими, доведеними належними доказами, а тому підлягають задоволенню в частині припинення права спільної часткової власності на нерухоме майно та виділення ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_11 на 61/100 частини в квартирі № 12 по Пушкінському вїзду в будинку номер 6 у м.Харкові відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 13616 від 22.04.2015р.: житлову кімнату «2», площею 29,8 м2; житлову кімнату «14», площею 17,1 м2; житлову кімнату «16», площею 22,7м2; коридор «1», площею 7,7м2; коридор «7», площею 5,6м2; шафу «7б», площею 0,5 м2; шафу «17», площею 0,3 м2; кухню «12», площею 9,2 м2; ванну «13», площею 3,4 м2; вбиральню «7а», площею 1,0 м2; вбиральню, площею 1,5 м2; загальною площею 98,8м2 (29,8+17,1+22,7+7,7+5,6+0,5+0,3+9,2+3,4+1,0+1,5), визнання приміщення, які виділяються ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_11 - ізольованою квартирою загальною площею 98,8м2 та стягнення з ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_11 в якості грошової компенсації вартості частки у спільному майні за відхилення від ідеальної частки (1/100) грошові кошти в розмірі 27284 гривні.

При цьому колегія судді в дійшла вищезазначеного висновку також і тому, що співвласники мають право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Можливість поділу спірної квартири в натурі за єдиним варіантом, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, з врахуванням фактичного користування частиною квартири сторонами, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Разом з цим, судова колегія вважає за необхідне зобовязати ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_11 провести переобладнання в квартирі № 12 по Пушкінському вїзду в будинку номер 6 у м.Харкові, які визначені судовою будівельно-технічною експертизою Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_13 №13616 від 22.04.2015 року. Зокрема, зобовязати ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_11: відновити перегородки між приміщеннями «7» та «3», «9» та «7», «9» та 8»; для приведення кухні «10» до вимог п.2.24 ДБН В.2.2.-15-2005 «Житлові будинки» - перенести перегородку між приміщеннями «9» та «10» в сторону коридору «9» на 0,1м. переобладнавши, таким чином, у приміщення кухню площею 8,0 м2 та коридор площею 8,3 м2.

Стосовно присвоєння судом першої інстанції квартирі № 12 по Пушкінському вїзду в будинку номер 6 у м. Харкові окремої поштової адреси, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_11 в цій частини, оскільки суди не можуть заміняти органи місцевого самоврядування у зазначених правовідносинах та вирішувати питання про присвоєння адреси спірній квартирі. Тому колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11 в частині присвоєння після виділу та визнання права власності на ізольовану квартиру № 12 по Пушкінському вїзду в будинку номер 6 у м. Харкові окремої поштової адреси.

Щодо розподілу судових витрат колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається, що за проведення судової будівельно-технічної експертизи позивачами по справі було сплачено 2152,5грн., що підтверджується наявною у справі квитанцією (т.2 а.с.142). Тому з відповідачів на користь позивачів слід стягнути витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи у сумі 1076,25 грн. по 269 грн. з кожного.

З підстав наведеного, судова колегія скасовує рішення суду 1 інстанції та постановляє нове рішення про часткове задоволення позовних вимог позивачів на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1ст. 307, п.3,4 ч.1 ст.309, ст.ст. 313, 314, 316, 317,319, 324 ЦПК України, судова колегія,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 червня 2014 року задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 червня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_11 задовольнити частково.

Припинити право спільної часткової власності на нерухоме майно - квартиру № 12 по Пушкінському вїзду в будинку номер 6 у м.Харкові та виділити ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_11 на 61/100 частину в квартирі № 12 по Пушкінському вїзду в будинку номер 6 у м.Харкові, що складається із: - житлову кімнату «2», площею 29,8 м2.- житлову кімнату «14», площею 17,1 м2. - житлову кімнату «16», площею 22,7м2,- коридор «1», площею 7,7м2,- коридор «7», площею 5,6м2,- шафу «7б», площею 0,5 м2,- шафу «17», площею 0,3 м2,- кухню «12», площею 9,2 м2,- ванну «13», площею 3,4 м2,- вбиральню «7а», площею 1,0 м2,- вбиральню, площею1,5м2, загальною площею 98,8м2, що менше вартості ідеальної частки на 27284грн.

Зобовязати ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_11 провести наступні переобладнання в квартирі № 12 по Пушкінському вїзду в будинку номер 6 у м. Харкові; відновити перегородки між приміщеннями «7» та «3», «9» та «7», «9» та 8». Для приведення кухні «10» до вимог п.2.24 ДБН В.2.2.-15-2005 «Житлові будинки» - перенести перегородку між приміщеннями «9» та «10» в сторону коридору «9» на 0,1м. переобладнавши, таким чином, у приміщення кухня площею 8,0 м2 та коридор площею 8,3 м2.

Стягнути з ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_11 в якості грошової компенсації вартості частки у спільному майні за відхилення від ідеальної частки грошові кошти в розмірі 27284 (двадцять сім тисяч двісті вісімдесят чотири) гривні в рівних частках по 6821 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_11 вартість за проведення судової будівельно-технічної експертизи у сумі 1076,25 грн. по 269 грн. з кожного.

В решті позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_11 відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -