РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року.

Володимир - Волинський міський суд Волинської області в складі :

головуючого судді - Канівця Л.Ф.,

за участю секретаря - Громяк А.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк « ПриватБанк » про стягнення незаконно набутих грошових коштів , -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що в березні 2006 року він перебував на медичному обстеженні в науково дослідному інституті м. Одеси. Повертаючись додому він виявив втрату особистих документів , в тому числі і паспорта громадянина України.

22.03.2006 року він звернувся з заявою до лінійного відділення міліції залізничної станції Одеса-Головна, в якій повідомив про втрату паспорта .На що йому було видано інший паспорт взамін втраченого .

08 листопада 2006 року йому надійшло повідомлення з Одеської філії ПАТ КБ « ПриватБанк » про те, що за ним рахується заборгованість по кредитному договору в сумі 2 536, 14 грн. та попередження , що в разі несплати боргу на все його майно буде накладено арешт і відшкодування боргу буде проведено за рахунок майна.

В той же день він повідомив Одеську філії ПАТ КБ « ПриватБанк » про те, що з ним кредитний договір не укладався і коштів він в банку не отримував.

На протязі тривалого часу позивач неодноразово звертався в органи міліції та прокуратри і просив порушити кримінальне провадження по факту незаконного заволодіння коштами, оскільки у нього виникла підозра , що невідома особа спеціально викрала його паспорт щоб на його ім'я отримати кредит, так як в день отримання кредиту , а саме 25.04.2006 року в м.Одесі він вже не перебував і в паспортному відділенні вже знаходилась його заява про видачу іншого паспорта взамін втраченого .

03.03.2008 року йому було направлено два листи від « Ультімо-Український ценрт грошових вимог » в яких вказано, що за ним рахується заборгованість в сумі 8 344 грн. 74 коп.

В травні 2009 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до Володимир-Волинського міського суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього заборгованості по кредитному договору в розмірі 14 957 грн. 46 коп. Судом було видано судовий наказ, однак за його заявою 02.06.2009 року цей судовий наказ було скасовано.

Він є інвалідом І групи по зору. Після вказаних всіх цих подій стан його зодоров'я різко погіршився , погрішився сон , він переніс значне емоційне потрясіння , як наслдіок погрішився його зір. Його сестра ОСОБА_4 , яка на даний час проживає в Російській Федерації , щоб допомогти йому покращити стан здоров'я, через ПАТ КБ « Приватбанк » відправила кошти в сумі 5000 російських рублів . Однак, даних коштів він не отримав , оскільки відповідач автоматично погасив прострочену фіктивну заборгованість з його картки в сумі 5000 російських рублів.

За таких обставин , враховуючи відсутність між ним та відповідачем будь-яких договірних зобов'язань чи інших цивільно-правових відносин, вважає, що перераховані кошти на його банківську картку в сумі 5000 російських рублів набуті банком безпідставно.

А тому просить стягнути з відповідача на його корсить безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 5000 російських рублів , перерахувавши їх в національній валюті України на день ухвалення рішення суду .

Крім того , йому була спричинена також моральна шкода , яка проявилася в погрішенні стану його зодоров'я , зокрема погіршився зір , самопочуття , порушився його сон та спокій . До сих пір він перебуває в пригніченому стані . Моральну шкоду оцінює в розмірі 50 000 грн.

В судововму засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача ПАТ КБ « Приватбанк » позов не визнала , суду пояснила, що кошти були зняті із рахунку позивача правомірно, оскільки у ОСОБА_1 існує заборгованість по кредитному договору . Даний кредитний договір не визнано недійсним. , а тому банк самостійно погасив заборгованість за кредитним договором, знявши грошв автоматично із рахунку позивача. Просить в позові відмовити.

Заслухавши позицію сторін та всебічно, об'єктивно дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В судововму засіданні встановлено, що в березні 2006 року в м.Одеса у позивача було викрадено паспорт громадянина України.

28.04.2006 року за фактом його звернення до лінійного відділення міліції залізничної станції Одеса-Головна позивачу було видано інший паспорт взамін втраченого .

08 листопада 2006 року йому надійшло повідомлення з Одеської філії ПАТ КБ « ПриватБанк » про те, що за ним рахується заборгованість по кредитному договору в сумі 2 536, 14 грн. та попередження , що в разі несплати боргу на все його майно буде накладено арешт і відшкодування боргу буде проведено за рахунок майна.

В той же день він повідомив Одеську філії ПАТ КБ « ПриватБанк » про те, що з ним кредитний договір не укладався і коштів він в банку не отримував.

03.03.2008 року йому було направлено два листи від « Ультімо-Український центр грошових вимог » в яких вказано, що за ним рахується заборгованість в сумі 8 344 грн. 74 коп.

В травні 2009 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до Володимир-Волинського міського суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього заборгованості по кредитному договору в розмірі 14 957 грн. 46 коп. Судом було видано судовий наказ, однак за його заявою 02.06.2009 року цей судовий наказ було скасовано.

Вищенаведеним стверджується, що кредитний договір між позивачем та відповідачем не укладався.

Позивач є інвалідом І групи по зору, а тому потребує постійного лікування , та значних коштів. Його сестра ОСОБА_4 , яка проживає в Російській Федерації , щоб допомогти йому зробила грошовий переказ через ПАТ КБ « ПриватБанк » в розмірі 5000 російських рублів.

Однак , ОСОБА_1 коштів таки не отримав, так як відповідач з карткового рахунку позивача автоматично зняв кошти в загальній сумі 5000 російських рублів, що підтверджується випискою по особовому рахунку позивача.

Рішенням Жовтневського районного суду м.Дніпропетровська від 16.03.2010 року встановлено , факт згуби позивачем паспорта , а також не укладення ним договору.

Після скасування судового наказу банк з позовом про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми в позовному порядку до суду не звертався.

Дані обставини визнані представником відповідача , а тмоу згідно ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Твердження представника відповідача, що кошти в сумі 5000 російських рулів , які були стягнуті відповідачем із карткового рахунку позивача та не повернуті йому є автоматичним погашенням заборгованості по кредитному договору, судом визнані необґрунтованими, оскільки останнім не надано доказів, що грошові кошти банком було списано із рахунку позивача саме в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору , а також не надано розрахунку заборгованості по даному договору та передбаченого у п.2.3.3 Договору меморіального ордеру, яким оформляється списання коштів із рахунку боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно ч. 3 ст. 1066 ЦК України, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно п. 26.2 ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» при наданні дозволу на списання коштів повинно чітко бути зазначено реквізити рахунку, з якого має здійснюватися договірне списання, реквізити договору між платником та отримувачем, що передбачає право отримувача на договірне списання.

Із пояснень позивача встановлено, що ніякого кредитного договору він з відповідачем не укладав , розпоряджень на списання будь-яких коштів із свого рахунку банку не надавав. Представником відповідача в судовому засіданні вказані доводи ОСОБА_1 не були спростовані.

Відповідно, до ст. 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 розпоряджень на списання грошових коштів із його рахунку банку не давав, існування заборгованості позивача перед банком по кредитному договору від 22.03.2006 року відповідачем недоведено. А тому суд вважає доведеним, що відповідач без достатньої правової підстави списав із карткового рахунку відкритого на ім'я позивача належні останньому грошові кошти в сумі 5000 російських рублів .

У відповідності до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Беручи до уваги, що позивачем в ході розгляду справ було зменшено позовні вимоги та враховуючи вимоги ст.11 ЦПК України, що суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до переконання необхідність зобов'язати ПАТ КБ "Приватбанк" повернути ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в сумі 5000 російських рублів, що станом на день постановлення рішення згідно національного банку України становить 16 500 грн.

Позовні вимоги в частині моральної шкоди до задоволення не підлягають, оскільки відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вимог ст. 23 ЦК України спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України та законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Враховуючи, що ані ЦК України, ані іншим законодавством не передбачено стягнення моральної шкоди в правовідносинах, що виникли між сторонами, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Позивач ОСОБА_1 є інвалідом 1 групи , а тому у відповідності до п.9 ст.5 Закону України Про судовий збір звільнений від сплати судового збору, а відтак з відповідача в дохід держави слід стягнути 1218 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 60 , 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст. 1166 ЦК України , суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково .

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк « ПриватБанк » на користь ОСОБА_1 незаконно набутих грошових коштів в сумі 16 500 ( шістнадцять тисяч пятсот ) грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк » в дохід держави 1 218,00 грн судового збору .

В решті позову відмовити .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області протягом 10 днів з дня його проголошення .

Суддя :/-/підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Л.Ф.Канівець