У Х В А Л А

24 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Сеніна Ю.Л., Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 липня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 4 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 жовтня 2014 року, позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 тис. 693 грн 56 коп.; вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 липня 2015 року відмовлено ОСОБА_4, від імені якого діє ОСОБА_5, у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України.

10 вересня 2015 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4, від імені якого діє ОСОБА_5, із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 липня 2015 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме частини другої статті 258 та частини четвертої статті 267 ЦК України.

Для прикладу заявник надав ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 липня 2015 року та постанови Верховного Суду України від 19 березня, 18 червня та 12 листопада 2014 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Постановляючи ухвалу від 7 липня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що відповідачем порушено умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає погашенню шляхом стягнення з боржника. Клопотання відповідача про застосування позовної давності є необґрунтованим.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 липня 2015 року, наданій заявником на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій, якими встановлено, що кредитор звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з пропуском строку позовної давності.

У судовому рішенні, наданому заявником для порівняння, та у судовому рішенні про перегляд якого подано заяву, встановлено різні обставини справи, що не є неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Постанови Верховного Суду України від 19 березня, 18 червня та 12 листопада 2014 року, ухвалені за результатами розгляду заяв про перегляд Верховним Судом України судових рішень суду касаційної інстанції з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, не є судовими рішеннями суду касаційної інстанції, тому не можуть бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 липня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Ю.Л. Сенін

В.М. Сімоненко