АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ 21 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Козлова С.П.

при секретарі: Гулієву М.І.о.

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості обгунтовуючи вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № DNH4КР50361404 від 03 квітня 2004 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2784,59 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 25,08% на рік, кінцевий термін повернення 03 квітня 2008 року. Зобовязання за договором було забезпечено договором поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року, укладеним з ПАТ «Акцент-Банк ».

Відповідач порушив умови укладеного договору, в звязку з чим станом на 23 жовтня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 42812,22 грн., а саме: 2596,10 грн. заборгованість за кредитом, 12810 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредиту, 12810 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом, 23938, 87 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, штрафи- 500 грн.( фіксована частина), 1967,25- процентна складова.

Позивач просив стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 31812,22 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 3200 грн., судовий збір та стягнути солідарно з відповідачів 10000 грн. за договором поруки.

Відповідачі у судове засіданні не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Рішенням суду І інстанції в задоволленні позову відмовлено.

В скарзі апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й постановити нове, яким задовольнити вимоги.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду, в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № DNH4КР50361404 від 03 квітня 2004 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2784,59 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 25,08% на рік, кінцевим терміном повернення -03 квітня 2008 року. Зобовязання за договором було забезпечено договором поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року, укладеним з ПАТ «Акцент-Банк ».

Суд зазначав, що відповідач порушив умови укладеного договору, в звязку з чим станом на 23 жовтня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 42812,22 грн., а саме: 2596,10 грн. заборгованість за кредитом, 12810 грн. заборгованість за процентами за користуванням кредитом, 12810 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом, 23938, 87 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, штрафи- 500 грн.( фіксована частина), 1967,25- процентна складова.

Зобовязання за договором було забезпечено договором поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року, укладеним з ПАТ «Акцент-Банк».

Стаття 1054 ЦК України зобовязує позичальника до повернення кредиту та відсотків за користування ним.

Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, що забезпечене порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо інше не передбачено договором.

Відмовляючи в задоволенні позову за спливом строку позовної давності суд послався на п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», яким розяснено, що враховуючи положення п. 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку із цим позовні давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладання стягнення на заставне майно, тощо), положення п. 7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку.

Проте погодитися з висновком судового рішення неможливо, враховуючи наступне.

За ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд в рішенні вказав, що строк дії кредитного договору закінчився 03 квітня 2008, позовна давність за договором сплинула 03 квітня 2011 року. Позивач звернувся до суду з позовом 11 лютого 2014 року, тобто після спливу строку позовної давності, договір поруки вкладено 20 жовтня 2010 року також за межами строку позовної давності.

Однак за умовами договору( а.с. 5, 8-10) сторони визначили помісячну сплату боргу за якою відповідач востаннє в березні 2008 року сплатив борг та узгодили строк позовної давності в 5 років.

Як зазначив Верховний суд України 20 листопада 2013 р. в Постанові (справа № 6-126цс), яка відповідно до ст 360-7 ЦПК України є обовязковою для виконання всіма судами України, пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України від 12 травня 1991 р. № 1023-XII «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку із самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб установити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

В Постанові по справі № 6-169цс14 Верховний Суд України виклав правову позицію про застосування позовної давності в якій вказав, що згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони до суду першої істанції у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовні давність встановлюється тривалістю у три роки. За ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовні давність строком один рік ( ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права( ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

В протиріч вимог ст 212 ЦПК України суд всебічно та в повному обсязі не перевірив підстави на які посилався відповідач, не навів докази та не надав їм оцінку в мотивувальній частині судового рішення, як це передбачено ст. 215 ЦПК України.

Частина 4 статті 10 ЦПК України зобов'язує суд сприяти: всебічному і повному з'ясуванню щодо обставин спору; роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про вчинення або не вчинення процесуальних дій, здійсненню їх прав у випадках, що встановлені цим Кодексом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України апеляційна інстанція скасовує рішення якщо судом неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

Суд допустив такі порушення. В протиріччя вимог вказаних норм Закону судом не встановлено фактичні обставини по справі, суд, розглянувши справу в заочному провадженнні, не роз'яснив відповідачу право про звернення до суду з заявою про застосування строку позовної давності.

Оскільки при розгляді спору, суд І інстанції не в повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, фактичні обставини справи, не виконав вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК України та постановив рішення, яке не відповідає вимогам Закону, воно підлягає скасуванню, як передчасне, з постановленням нового - про відмову в позові.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасувати, в позові відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О

С у д д і: ОСОБА_3

ОСОБА_4