УХВАЛА

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

04 серпня 2015 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Корнєєва В.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю» Добропільське експлуатаційне підприємство № 2» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення боргу з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник Товариства з обмеженою відповідальністю» Добропільське експлуатаційне підприємство № 2» звернувся до суду із зазначеною заявою. Розглянувши надані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Як вбачається із заяви, заявник звернувся до суду із заявою , в якій просить видати судовий наказ про стягнення з боржника суми заборгованості, що виникла у період з 01.01.2009р. по 01.05.2015р.

Відповідно до п.9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23.11.2011 року № 14 наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК) , яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України ).

Із змісту заяви та наданих матеріалів вбачається пропуск строку позовної давності, який відповідно до ст.257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 100 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 101, 208-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю» Добропільське експлуатаційне підприємство № 2» у прийняті заяви про видачу судового наказу з вимогою про стягнення боргу з ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику, що згідно ч. 2 ст. 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.99 ЦПК України, в разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення, а особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В. В. Корнєєва

04.08.2015