АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2805/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості ,-

в с т а н о в и л а :

22 січня 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13 квітня 2007 року відповідач ОСОБА_7 отримала кредит у розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач зазначає, що банк керується п. 3.2., п. 3.3. умов та правил надання банківських послуг, щодо зміни кредитного ліміту, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач ОСОБА_7 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком кредитний договір, підтверджується підписом в заяві.

Відповідно до п. 9.12. умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Позивач зазначає у позові, що банк свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу ОСОБА_7кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач ОСОБА_7 не надала своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а тому станом на 30 листопада 2013 року має заборгованість 13664,34 грн., яка складається: 4216,57 грн. - заборгованість за кредитом, 4869,13 грн. - заборгованість по процентам, 3451,77 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, а також штрафи відповідно до п. 8.6.умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 626,87 грн. штраф (процентна складова), які і просить стягнути з ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнути судові витрати.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2015 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_6 подала на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення незаконне та необґрунтоване через недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також таким, що винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права. Просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2015 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Стягнути з відповідача судові витрати за подання апеляційної скарги.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 01 квітня 2015 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 12518,35 грн., 121,80 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги та 243,60 грн. за подачу позову.

07 жовтня 2015 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення апеляційного суду Черкаської області від 01 квітня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та представника позивача, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що банк звернувся до суду з позовом за захистом свого порушеного права з пропуском строку позовної давності, про застосування якого просила відповідач, що є підставою для відмови в позові. Суд першої інстанції вважав, що прострочена заборгованість по картці у відповідача виникла 21 травня 2009 року, тому строк позовної давності звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості закінчився 21 травня 2012 року, а позивачем подано до суду позов лише в січні 2014 року.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає вимогам чинного законодавства, обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 13 квітня 2007 року між сторонами було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач ОСОБА_7 отримала кредит у розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Підписана заява разом умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між сторонами кредитний договір.

Звертаючись до суду із даним позовом, банк посилався на те, що відповідач ОСОБА_7 не надавала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, штрафами відповідно до умов договору, в звязку із чим станом на 30 листопада 2013 року має заборгованість у розмірі 13664,34 грн., яка складається: 4216,57 грн. - заборгованості за кредитом, 4869,13 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3451,77 грн. - заборгованості по комісії за користуванням кредитом та штрафи, відповідно до п. 8.6. умовами та правилами надання банківських послуг: 500,00 грн. (фіксована частина), 626,87 грн. (процентна складова).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 9.12. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Крім того, п. п. 3.1.1. та 5.4. правил користування платіжною карткою, строк дії картки указаний на її лицевій стороні (місяць і рік), яка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом, визначено щомісячними платежами за попередній місяць, а строк погашення кредиту в повному обсязі, визначено не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

В свою чергу, умовами договору передбачено, що кінцевий термін виконання кредитного зобовязання відповідає строку дії картки, який встановлено з 13 квітня 2007 року по 30 квітня 2013 року.

Згідно до п. 6.4 Умов та правил надання банківських послуг у разі незгоди зі змінами правил та тарифів обовязок клієнта предявити банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, яка утворилась перед банком, у тому числі й заборгованість, яка утворилась упродовж 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам.

Суд першої інстанції, відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_7 заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору в звязку із спливом позовної давності, дійшовши передчасного висновку, так як не звернув уваги на строк дії картки, яка видавалася відповідачу, та не визначився з початком перебігу позовної давності.

Відповідно до умов договору, укладеного 13 квітня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_7 кінцевий термін виконання кредитного зобовязання відповідає строку дії картки, який встановлено з 13 квітня 2007 року по 30 квітня 2013 року. Останній платіж внесено відповідачем ОСОБА_7 24 квітня 2009 року ( а. с. 6).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до вимог ст. 253 та ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Колегія суддів виходить з того, що строк дії картки встановлено 30 квітня 2013 року, строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного в картці, а строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами. Тому , за таким договором перебіг позовної давності відповідно до ст. 257 ЦК України щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-14 цс 14 від 19 березня 2014 року, яка згідно зі ст. 360 - 7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню в межах трирічного строку позовної давності, про застосування якого просила відповідач, подавши заяву до суду першої інстанції, тому із відповідача ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає до стягнення заборгованості за кредитом, заборгованість по процентам на прострочену суму кредиту та заборгованість по комісії.

Вимоги банку, щодо стягнення на їх користь штрафів, відповідно до п. 8.6. умовами та правилами надання банківських послуг: фіксована частина та процентна складова, не підлягають до задоволення, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, оскільки банком пропущено строк позовної давності за захистом свого права щодо вимог про стягнення штрафів.

Оскільки, останнім днем дії картки визначено 30 квітня 2013 року, а позивач звернувся до суду із даним позовом 22 січня 2014 року, в звязку із чим на його користь підлягають до стягнення кошти в межах трьох років, тобто з січня 2011 року щодо заборгованість по процентам на прострочену суму та заборгованості по комісії . Заборгованість по кредиту стягується повністю в сумі 4216, 57 коп.

Виходячи із викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта є частково обґрунтованими, тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 8940,82 грн., що складається із заборгованості за кредитом в сумі 4216,57 грн., заборгованість по процентам - 3001,25 грн., ( 4869, 13- 1867, 88 = 3001, 25 грн.,) заборгованість по комісії - 1723 грн. ( 3452-1729 = 1723 грн).

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин із відповідача ОСОБА_7 на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають стягненню судові витрати за подачу позовної заяви в розмірі 243,60 грн. та за подачу апеляційної скарги в розмірі 121,80 грн., а всього в сумі 365, 40 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 4216,57 грн. заборгованості за кредитом, 3001,25 грн. заборгованості по процентам на прострочену суму, 1723 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, а всього 8940,82 грн.

В задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в сумі 365,40 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :