У х в а л а

іменем україни

21 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальність «Облторгсервіс» про визнання наказу про звільнення з роботи незаконним, стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та грошової компенсації за невикористані відпустки за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 10 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 1 листопада 2003 року працювала головним бухгалтером ТОВ «Облторгсервіс». 24 жовтня 2012 року вона звернулась до відповідача із заявою про звільнення її з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін з 29 жовтня 2012 року, однак їй було відмовлено у звільненні з цих підстав. 21 листопада 2012 року вона надіслала відповідачу заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, на яку отримала відповідь про те, що питання про її звільнення буде розглянуте після завершення аудиторської перевірки та здійснення прийому-передачі службової документації.

Наказом № 23-к від 20 березня 2014 року її звільнено із займаної посади з 17 січня 2013 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків.

Вважає, що вказаний наказ виданий з порушенням законодавства про працю. Крім того, їй не виплачена заробітна плата за вересень-грудень 2012 року в сумі 13 543,60 грн, а також вона не використала відпустки за період з 1 січня 2011 року по 30 червня 2013 року.

Посилаючись на ці обставини, просила визнати незаконним наказ про звільнення її з роботи, визнати період з 29 жовтня 2012 року по 20 березня 2014 року вимушеним прогулом з вини відповідача, зобов'язати відповідача видати наказ про звільнення її з підстав, визначених ст. 38 КЗпП України, та внести відповідний запис до трудової книжки протягом 3-х календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили; стягнути з відповідача на її користь невиплачену заробітну плату за вересень-грудень 2012 року в сумі 13 543,60 грн та середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17 січня 2013 року по 30 червня 2014 року в сумі 80 839,98 грн і грошову компенсацію за невикористані відпустки у сумі 15 718,88 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним наказ № 23-к від 20 березня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи.

Зобов'язано ТОВ «Облторгсервіс» видати наказ про звільнення ОСОБА_1 за ст. 38 КЗпП України та внести відповідний запис до трудової книжки.

Стягнуто з ТОВ «Облторгсервіс» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за вересень-грудень 2012 року.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 10 грудня 2014 року рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 жовтня 2014 року скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання наказу про звільнення з роботи незаконним, зобов'язання видати наказ про звільнення з підстав, визначених ст. 38 КЗпП України, та внесення відповідного запису до трудової книжки, а також в частині відмови у стягненні грошової компенсації за невикористані відпустки.

Позов в частині стягнення грошової компенсації за невикористанні відпустки задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Облторгсервіс» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані відпустки у сумі 6 560,25 грн.

У задоволенні позову в частині визнання наказу про звільнення з роботи незаконним, зобов'язання видати наказ про звільнення з підстав, визначених ст. 38 КЗпП України, та внесення відповідного запису до трудової книжки відмовлено.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення апеляційного суду Чернівецької області від 10 грудня 2014 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що ОСОБА_1 при звільненні не виплачено грошову компенсацію за невикористані відпустки, правильно задовольнив позов у цій частині. Оскільки з вимогою про визнання незаконним наказу про звільнення позивач звернулась після спливу місячного строку звернення до суду і поновити цей строк не просила, апеляційна інстанція у задоволенні позову у цій частині обґрунтовано відмовила, як і відмовила у вимогах, що є похідними від цієї.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують, рішення апеляційного суду Чернівецької області від 10 грудня 2014 року ухвалене з додержанням норм матеріального права та норм процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: В.П.Гончар Д.О.Остапчук