АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/1090/13-ц Головуючий у 1-й інстанції Дуда О.О.
Провадження № 22-ц/789/864/15 Доповідач - Ходоровський М.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Гурзель І. В., Парандюк Т. С.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю - представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2013 року з уточненими вимогами у грудні 2014 року ОСОБА_1 пред"явила в суд позов до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Позивачка зазначила, що з 01.03.2003 року по 30.06.2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем.

Згідно договору оренди землі від 20.10.2004 року відповідачу надано в оренду земельну ділянка площею 0.04 га по АДРЕСА_1 для обслуговування універсального магазину.

За час шлюбу ними на вказаній земельній ділянці побудовано будинок, який хоч і не введений в експлуатацію однак повністю завершений будівництвом та придатний для використання.

Рішенням Тернопільської міської ради №6/7/40 від 08.04.2011 року ОСОБА_3 дозволено змінити цільове призначення вказаної земельної ділянки - під розташування індивідуального житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що дане майно є спільною сумісною власністю подружжя, згідно закону їй належить ? частина, позивачка просила виділити їй та відповідачу у власність по ? частині незавершеної будівництвом будівлі, розташованої на земельній ділянці площею 0.04 га по АДРЕСА_1.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначила, що суд безпідставно дійшов висновку, що спірний будинок є майном фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 а не спільним майном подружжя.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала, посилаючись на доводи викладені у ній; відповідач ОСОБА_3 заперечив відносно апеляційної скарги та пояснив, що рішення суду винесено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників апеляційного розгляду справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.03.2003 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.06.2011 року.

ОСОБА_3 з 23.02.2004 року зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа.

20.10.2004 року між ОСОБА_3 (Орендарем) та Тернопільською міською радою (Орендодавцем) було укладено договір оренди землі, за яким Орендодавець, на підставі рішення Тернопільської міської ради від 13.10.2004 року №4/13/44 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться у АДРЕСА_1, площею 400кв.м.

11.08.2005 року інспекцією державною архітектурно-будівельного контролю підприємцю ОСОБА_3 було надано дозвіл на виконання будівельних робіт №128/05 з будівництва універсального магазину за адресою АДРЕСА_1 відповідно до проектної документації, затвердженої та зареєстрованої 10.03.2005 року управлінням містобудування та архітектури.

30.03.2010 року рішенням Тернопільської міської ради №5/33/145 СПД ОСОБА_3 надано в оренду терміном на 5 років земельну ділянку площею 400кв.м., яка відноситься до земель житлової та громадської забудови для обслуговування універсального магазину по АДРЕСА_1.

08.04.2011 року рішенням Тернопільської міської ради №6/7/40 СПД ОСОБА_3 затверджено проект відведення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,0400га. під розташування індивідуального житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 за рахунок земель житлової та громадської забудови. Дозволено змінити цільове призначення земельної ділянки площею 0,0400га. під розташування індивідуального житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.

За час перебування сторін у шлюбі на вказаній земельній ділянці побудовано будинок, який не введений в експлуатацію. Згідно наявного у матеріалах справи Звіту про визначення ступеня (відсотку) готовності незавершеного будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 ступінь готовності становить 96,15%.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що спірний будинок є майном відповідача ОСОБА_3 як фізичної особи - підприємця а не об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 а тому поділу між ними, як майно подружжя, не підлягає. При цьому суд посилався на те, що з 23.04.2004 р. ОСОБА_3 був зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, йому в оренду була надана земельна ділянка площею 0, 04 га за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування універсального магазину, у 2005 році отриманий дозвіл на здійснення будівельних робіт та виготовлено проект на будівництво універсального магазину.

З таким висновком суду погодитися не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи, рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що згідно статті 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Встановлено, що відповідно до рішення сесії Тернопільської міської ради № 6/7/40 від 08.04.2011 року ОСОБА_3 затверджено проект відведення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0, 04 га під розташування індивідуального житлового будинку; дозволено змінити цільове призначення земельної ділянки площею 0, 04 га за адресою: АДРЕСА_1 - із призначення для обслуговування універсального магазину на призначення - під розташування індивідуального житлового будинку.

Дане рішення органом місцевого самоврядування прийнято під час перебування сторін у шлюбі.

Відповідно до п. 23 Постанови пленуму ВСУ від 21.12.2007 р., N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Відповідно до ч. З ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на як: вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стосовно до положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). - (діє презумпція належності майна, набутого подружжям за час шлюбу, на праві спільної сумісної власності подружжя.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем не доведено факт створення майна саме за кошти фізичної особи-підприємця.

З врахуванням наведеного а також приймаючи до уваги те, що спірна будівля не зареєстрована відповідно до вимог ст. 331 ЦК України як нерухоме майно (чи як готовий об'єкт, чи як об'єкт незавершеного будівництва) за ОСОБА_3 як за фізичною особою-підприємцем, колегія вважає, що спірний будинок, що споруджений під час перебування сторін у шлюбі, є майном подружжя, а тому підлягає поділу між ними. Сам по собі факт наявності у ОСОБА_3 статусу підприємця не є підставою вважати, що будинок належить йому як фізичній особі-підприємцю.

Окрім цього, відповідно до ПРАВОВОЇ ПОЗИЦІЇ у справі № 6-21цс15 у випадку встановлення судом факту, що спірна будівля відноситься до правового режиму "майно фізичної особи-підприємця" системний аналіз статей 57, 60, 61 СК України дозволяє дійти висновку про те, що майно фізичної особи-підприємця може бути об'єктом спільної сумісної власності подружжя і предметом поділу між ними з урахуванням загальних вимог законодавства щодо критеріїв визначення спільного майна подружжя та способів поділу його між ними.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставні та обгрунтовані, а тому підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Провести поділ майна подружжя, виділивши ОСОБА_1 у власність ? частину незавершеної будівництвом будівлі, розташованої на земельній ділянці площею 0.04 га по АДРЕСА_1; виділивши ОСОБА_3 у власність ? частину незавершеної будівництвом будівлі, розташованої на земельній ділянці площею 0.04 га по АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області М.В. Ходоровський