Справа № 359/2753/14 Головуючий у І інстанції Саган В.М.
Провадження № 22-ц/780/1841/15 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба О. П.
Категорія 29 20.07.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

20 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Данілова О.М., Мережко М.В.,

При секретарі - Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інкомстрах» про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, вказуючи, що 26.09.2013 року, о 18 годині, відповідач ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Мазда», державний номерний знак НОМЕР_1, на вул. Новопрорізна в м. Бориспіль, Київської області, при виїзді з другорядної дороги не надав переваги в русі автомобілю, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем позивача «Сааб 9.5», державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до пошкодження цих транспортних засобів.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 02.12.2013року, яка набрала чинності, винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2 та його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Позивач зазначив, що розмір матеріального збитку, що був завданий йому вказаною ДТП складає 110 789, 80 грн. (109 939, 80 + 850) відповідно до звіту.

Згідно висновку експерта №11551/14-54 від 11.11.2014 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Сааб 9.5», державний номерний знак НОМЕР_2 з урахуванням фізичного зносу на момент проведення огляду 28.10.2014 року складала 142 378, 14 грн.

Враховуючи викладене, позивачем було уточнено позов в частині стягнення заподіяної матеріальної шкоди та збільшено позовні вимоги до 143 228, 14 грн., що складаються з вартості відновлювального ремонту автомобіля (142 378, 14 грн.) та вартості звіту експерта (850 грн.), а також стягнення моральної шкоди у розмірі 16 000 грн., який він просив задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.01.2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заподіяну матеріальну шкоду в сумі 142 378,14 грн., моральну шкоду в сумі 16 000 грн., судові витрати в розмірі 1167,90 грн., за проведення експертного дослідження 2952 грн. та послуги адвоката в сумі 2700 грн., всього 165 198,04 грн., а також судовий збір в сумі 255,86 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просив, скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.01.2015 року, ухвалити по справі нове рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.01.2015 року є необгрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.01.2015 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону, рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає

Як встановлено судом, 26.09.2013 року в м. Борисполі, Київської області з вини відповідача ОСОБА_2 була скоєна дорожньо-транспортна пригода, що підтверджується довідкою ВДАІ та постановою Дарницького районного суду м. Києва від 02.12.2013 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, як особу, яка винна у скоєнні вказаної ДТП.

Внаслідок ДТП, автомобілю позивача ОСОБА_3 «Сааб 9.5», державний номерний знак НОМЕР_2, нанесено матеріальний збиток, який відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 11.11.2014 року № 11551/14-54, склада 142 378, 14 грн.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За правилами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В ст. 1167 ЦК України вказано, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом положень ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній на момент вчинення ДТП) учасники ДТП зобов'язані невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

На підставі п. 1.7 ст. 1 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" - забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Статтею 6 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров"ю та (або) майну потерпілого.

Згідно ст. 22 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров"ю, майну третьої особи.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, 01.03.2013 року, щодо автомобіля "Мазда 3" було укладено договір страхування із страховиком ПрАТ "Страхова компанія "Інкомстрах", який був чинним на момент скоєння ДТП.

Відповідно до п. 1.8 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

В п. 1.4 ст. 1 вищевказаного Закону вказано, особи, відповідальність яких застрахована - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно п. 1.6 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах

В роз"ясненнях п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, заданої джерелом підвищеної небезпеки" вказано, відповідно до ст. 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортних засобів без поліса обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто, володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 ст. 13 цього Закону, зобов"язані застрахувати ризик свої цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров"ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв"язку з цим при пред"явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України, залучити до участі в справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред"явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Враховуючи положення ст. 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 Закону № 1961-IV обов"язку, щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди, завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого ст. 33 Закону № 1961-IV обов"язку з"ясовується судом перщої інстанції, у зв"язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

Таке повідомлення було надано ПрАТ "Страхова компанія "Інкомстрах" відповідачем 30.09.2013 року в передбачений законом трьохденний строк.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що за всіх обставин, та відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України, Бориспільський міськрайонний суд Київської області повинен був врахувати вищевказані норми, залучити до участі у справі ПрАТ "Страхова компанія "Інкомстрах" не як третю особу у справі, а як відповідача чи співвідповідача у справі і визначити розмір відповідальності кожного з відповідачів за заподіяну позивачу ДТП матеріальну шкоду.

Судом також встановлено, що на час розгляду справи в суді, автомобіль ОСОБА_3 не відновлено.

Вказана обставина призводить його до душевних страждань, що в силу ст. 23 ЦК України є моральною шкодою.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України обов"язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухвалення по справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в частині стягнення з ОСОБА_2 на його користь, виходячи з вимог розумності і справедливості заподіяної моральної шкоди в сумі 5000 грн. та у відповідності до вимог законодавства судового збору в сумі 121.80 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2015 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інкомстрах" про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою задоволоьнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заподіяну моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та судовий збір в розмірі 121.80 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: