Справа № 645/8688/15-ц
Провадження № 2/645/2839/15
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2015 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Алфьорової Т.М.
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
Позивач ОСОБА_2Г звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись при цьому те, що з відповідачем перебувають в шлюбі з 17 липня 2009 р. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час сумісно не мешкають, спільне господарство не ведуть, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина, чим ставить її у скрутне становище, тому вимушена звертатися до суду з позовом і просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В судове засідання позивач ОСОБА_2 надала заяву про слухання справи за її відсутністю, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти постанови рішення при заочному розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засіданні не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, заперечення проти позову не надав
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають у шлюбі з 17 липня 2009 р., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції і є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_4, 05.01.2011 року
Стаття 141 Сімейного кодексу України визначає, що: мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Частина 2 і 3 статті 150 Сімейного кодексу України визначає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття.
Статтею 181 ч.1, 2 СК України визначено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) в натуральній формі.
Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляду справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них з ким вона проживає вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з позивачєм та знаходится на іі утриманні.
Судом встановлено, що відповідач працездатній, інших неповнолітніх дітей немає і тому може надавати відповідну матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина. За таких обставин, суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення з відповідача аліментів в розмірі ? частини від усіх видів заробітку.
При цьому у відповідності з положеннями ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При зміні майнового стану позивача та відповідача вони обидва не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом стосовно зміни розміру аліментів.
Згідно зі ст.60 ЦПК Україні кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідач не надав жодних доказів, які б підтвердили тій факт, що він приймає участь в утриманні сина, піклується про нього.
Позивач при зверненні до суду звільняється від сплати судового збору, тому на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати за судовий збір 487,20 грн.
Рішення суду у відповідності до положень ст.367 ЦПК України підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць.

Керуючись ст.ст. 180,181,182 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 208,209,212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 08.10.2015р. до часу повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачами, які не приймали участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано.

Головуючий суддя Т.М. Алфьорова