Справа №488/1121/15-ц 06.08.2015 06.08.2015
Провадження №22-ц/784/1928/15
Категорія 27 Єдиний унікальний номер 488/1121/15-ц
Номер провадження 22-ц/784/1928/15
Головуючий у І інстанції Циганок В.Г.
Доповідач в апеляційній інстанції Прокопчук Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2015 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого судді Прокопчук Л.М.,

Суддів: Буренкової К.О., Локтіонової О.В.

При секретарі судового засідання Біляєвої В.М.

За участю: представник позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Європейський промисловий банк» на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Європейський промисловий банк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу, -

В С Т А Н О В И Л А :

17 березня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ПАТ «Європейський промисловий банк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу в розмірі 7952,96 доларів США.

Свої вимоги мотивувала тим, що 08.01.2014 року між нею та публічним акціонерним товариством «Європейський промисловий банк» було укладено договір №3010 банківського вкладу «Добрі традиції», відповідно до умов якого ПАТ «Європейський промисловий банк» прийняв від неї строковий депозит в сумі 23056,03 доларів США на строк до 18.01.2015 року з платою за користування внеском в розмірі 9% річних. Банк зобов'язався повернути вклад та виплатити нараховані проценти на умовах та в порядку, встановлених законом.

Пунктом 3.2. Договору було передбачено, що сторони мають право ініціювати дострокове розірвання договору, а також порушити питання щодо зміни його виконання. Для дострокового розірвання вкладник зобов'язаний повідомити про це банк шляхом подання заяви не пізніше, ніж за 2 робочі дні до дати отримання коштів, зазначеної в заяві. ОСОБА_3, реалізувавши своє право на дострокове розірвання договору, 26 лютого 2014 року звернулась з письмовою заявою до банку. На протязі 2014 - 2015 років банк на її особисті звернення з метою отримання коштів в повному обсязі або видавав частково суму вкладу, або взагалі відмовляв у видачі коштів без пояснення причин відмови.

На березень 2015 року сума неповернутого вкладу становить 7952,96 доларів США. Зазначала, що ухилення відповідача від повернення вкладу є незаконним та безпідставним, порушує її права, передбачені ст.1066 ЦК України (а.с. 1-4).

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28 травня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Європейський промисловий банк» на користь ОСОБА_3 7952,96 доларів США заборгованості за договором №3010 банківського вкладу «Добрі традиції» від 08.01.2014 року, що еквівалентно 220798,98 гривень, а також стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 2207,99 гривень (а.с. 47-48).

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство «Європейський промисловий банк» зазначає, що банк дотримався виконання своїх зобов'язань відповідно до умов договору, перерахувавши кошти на поточний рахунок позивача. Відносини банку з ОСОБА_3 щодо її поточного рахунку регулюються іншим договором - договором банківського рахунку, але ці відносини знаходяться за межами розгляду даної справи. Тому просили рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким повністю відмовити позивачу у задоволені позовних вимог (а.с. 54-56).

Представник відповідача в судове засідання апеляційного суду не з'явився. Про розгляд справи повідомлений належним чином.

Представник позивачки просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вирішила, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 січня 2014 року між сторонами було укладено договір № 3010 банківського вкладу «Добрі традиції», відповідно до п.1.1. якого банк прийняв від вкладника строковий депозит в сумі 23056,03 доларів США на строк до 18 січня 2015 року, а в п. 1.3 сторони визначили процентну ставку в розмірі 9% річних. Пунктом 3.2 договору передбачено, що сторони мають право ініціювати дострокове розірвання договору, а також порушувати питання щодо змін його виконання. Для дострокового розірвання дії цього договору вкладник зобов'язаний повідомити про це банк шляхом подання заяви не пізніше, ніж за 2 робочі дні до дати отримання коштів, зазначеної в заяві. Відповідно до п.3.3. договору при достроковому поверненні вкладу за ініціативою вкладника, якщо вкладником не дотримано мінімальний строк розміщення, який встановлено умовами договору, проценти за дні фактичного знаходження вкладу на депозитному рахунку сплачуються у розмірі 0,5% річних. Надлишково сплачені раніше проценти вираховуються із суми вкладу.

Позивачка скористалась своїм правом на дострокове розірвання договору та 26.02.2014 року звернулась із заявою до банку про дострокове припинення дії договору банківського вкладу на повернення їй суми вкладу в розмірі 23056,03 доларів США з урахуванням перерахунку відсотків.

Задовольняючи позов, суд прийшов до висновку про те, що банк порушив умови п.3.2 договору та не видав через два дня з моменту звернення суму депозиту. За період з лютого 2014 року до червня 2014 року банком повернуто грошових коштів за банківським вкладом на загальну суму 15103,07 доларів США. Неповернутий залишок складає 7952,96 дол. США.

Висновки суду відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права, обставинам справи.

Зобов'язальні відносини, як і інші цивільні правовідносини, виникають з обставин, передбачених законом як юридичні факти.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини.

За положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або в безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (стаття 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до заяви позивачки від 26.02.2014 року про дострокове припинення дії договору банківського вкладу № 3010 від 08.01.2014 року вона просила повернути їй внесену суму вкладу в розмірі 23056,03 долари США з урахуванням перерахунку відсотків (а.с. 10).

Відповідно до п.2.3. договору повернення суми вкладу здійснюється на відкритий у банку поточний рахунок вкладника № 3010.

Виписка по особовим рахункам позивачки за період з 13.12.2011 року по 30.04.2015 року підтверджує виконання банком умов договору та повернення депозиту на поточний рахунок позивачки № 3010 28.02.2014 року в сумі 22901,27 долар США, тобто з урахуванням перерахунку сплачених відсотків (а.с. 24 зв.- 25).

Отже, аналіз зазначених вище правових норм та умов договору банківського вкладу від 08 січня 2014 року дає підстави для висновку про те, що відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання банку перед позивачкою за договором банківського вкладу (депозиту) припинились у строк, установлений цим договором, і 28 лютого 2014 року (день перерахування банком депозитного вкладу та процентів на вклад на поточний рахунок вкладника) між сторонами виникли правовідносини, що випливають з договору банківського рахунка.

Відповідно до пункту 7.1.2 статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Отже, зобов'язальні правовідносини, що склалися між сторонами на підставі договору банківського рахунка, мають майново-грошовий характер, відтак, у цьому випадку позивач є кредитором за майновою вимогою щодо розпорядження належними йому коштами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За змістом зазначеної норми закону та ст. 1058 ЦК України, яка регулює правовідносини, що випливають з договору банківського вкладу, зобов'язання банку з повернення вкладу вважається виконаним, коли вкладнику буде надана реальна можливість отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом.

Відповідно до змісту ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України(правова позиція, висловлена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду, від 25.12.2013року № 6-140цс13).

З огляду на наведене доводи апеляційної скарги щодо того, що суд безпідставно задовольнив позовні вимоги не заслуговують на увагу, оскільки банком частина вкладу, сума якого не оспорюється відповідачем, позивачці не повернута, чим порушені її майнові права.

Таким чином колегія суддів визнає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до положень ст. 308 ЦПК України рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Європейський промисловий банк» відхилити.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий, суддя Судді