АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Головачова Я.В., Побірченко Т.І.

при секретарі: Дрозд Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та збільшення розміру аліментів,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/8281/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2013року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та збільшення розміру аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 9 800,00 грн.

Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1 000,00 грн. до 3 000,00 грн., щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 321 грн. 90 коп.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову ОСОБА_2, не врахувавши, що у нього змінився сімейний стан, він одружився та в нього народилася донька. Також, суд не з'ясував його матеріальне становище та чи є у нього можливість сплачувати аліменти у розмірі 3 000,00 грн.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явилася, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлена належним чином, просила слухати справу у її відсутність, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за її відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2008 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 грн., але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову - 29 серпня 2007 року (а.с.5).

25 травня 2009 року Солом'янським районним судом м. Києва частково задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів по виконавчому листу № 2-1273, виданому Шевченківським районним судом м. Києва від 08 липня 2008 року, в розмірі 6 870,00 грн. за період з лютого 2008 року по березень 2009 року (а.с.6-8).

06 грудня 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просила стягнути з останнього на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі 9 800,00 грн., а також просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на її користь на утримання дітей, до 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи з набранням чинності судовим рішенням.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 74 3акону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення.

З довідки-розрахунку заборгованості по аліментам, виданої ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва від 14 листопада 2012 року, вбачається, що загальна заборгованість ОСОБА_1 по несплаченим аліментам станом на 31 жовтня 2012 року складає 2 000,00 грн. (а.с.9).

При цьому, з квітня 2009 року по жовтень 2012 року ОСОБА_1 встановлений судовим рішенням обов'язок щомісячно сплачувати аліменти належним чином не виконував. Так, аліменти за квітень-серпень 2009 року сплачені відповідачем у вересні 2009 року, за грудень 2009 року сплачені у лютому 2010 року, за січень-березень - у грудні 2010 року тощо.

Правильність визначення заборгованості у передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» порядку, ОСОБА_1 не оспорював.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у ОСОБА_2 підстав для стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Оскаржуючи заочне рішення суду, ОСОБА_1 не було наведено доводів на спростування висновків суду в частині стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що 25 травня 2012 року ОСОБА_2 звільнена з посади фахівця з управління персоналом Представництва «Німецьке товариство технічного співробітництва» за ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) (а.с.25-28).

Згідно довідки ДПІ у Шевченківському районі м. Києва від 04 лютого 2013 року ОСОБА_2 не отримувала доходи з 01 липня 2012 року по 30 вересня 2012 року (а.с.29).

Як вбачається з медичних довідок ОСОБА_5, 2006 року народження, ОСОБА_6, 2003 року народження, з 2007 року перебувають під наглядом лікарів, перебувають у групі дітей, які часто хворіють (а.с.23, 24).

Оскаржуючи рішення суду, відповідачем не було надано належних доказів на підтвердження наявності чи відсутності у нього рухомого та нерухомого майна, а також того, що його майновий стан є таким, що не дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі більшому ніж 1 000,00 грн.

Відповідно до положень СК України кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Враховуючи зміни, які відбулися в матеріальному становищі позивача, стан здоров'я дітей та виходячи із інтересів дітей, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про збільшення розміру аліментів з 1 000,00 грн. до 3 000,00 грн. на місяць.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Всі викладені у апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Я.В. Головачов

Т.І. Побірченко