УХВАЛА

19 березня 2015 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд «Їжаки» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, втрати частині доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

16.03.2015 до суду надійшов вищезазначений позов.

17.03.2015 після автоматичного розподілу справи відбулося визначення судді з розгляду справи та 19.03.2015 матеріали позовної заяви були передані головуючому по справі.

Дослідивши позовну заяву, приходжу до висновку, що вона не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а відтак її слід залишити без руху.

Так, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 01.01.2015 по 16.03.2015 в розмірі 29375 грн., компенсацію моральної шкоди в розмірі 29375 грн. та втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати в сумі 997 грн. Також порушує питання про зобов`язання відповідача винести відповідний наказ про звільнення позивача із зазначенням причин такого звільнення і видати його на руки позивачеві, внести до трудової книжки позивача відповідні записи про прийом на роботу та про його звільнення та видати її на руки позивачу, також зобов`язати відповідача здійснити усі передбачені діючим законодавством нарахування на заробітну плату позивача та видати останньому довідку щодо їх сплати до відповідних держаних органів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу. В межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зазначене положення закону чітко кореспондується із п.3 ч.2 ст.119 ЦПК України, яка чітко вимагає від позивача викладати зміст своїх позовних вимог. При чому, таке викладення повинно бути чітким і зрозумілим. Так, згідно п.1 ч.6 ст.130 ЦПК України суд може уточнити позовні вимоги під час попереднього судового засідання, проте зазначена норма передбачає вже уточнення існуючих і заявлених вимог. Таким чином, приходжу до висновку, по необхідність звернути увагу позивача на не зазначення ним позовних вимог щодо зобов`язання відповідача внести до трудової книжки позивача відповідні записи про прийом на роботу та про його звільнення та видати її на руки позивачу, також зобов`язати відповідача здійснити усі передбачені діючим законодавством нарахування на заробітну плату позивача та видати останньому довідку щодо їх сплати до відповідних держаних органів.

Також позивач всупереч п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України при викладі обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, не зазначає доказів на їх підтвердження. Так, не зазначено доказів на підтвердження того, що позивач має будь-які взаємовідносини із відповідачем, в тому числі трудові, що відповідач його «запевняв» щодо видачі трудової книжки (в даному випадку, є незрозумілою вимога позивача про зобов`язання відповідача внести відповідні відомості в трудову книжку та видати її йому, оскільки як стверджує сам позивач в позові, такої книжки немає), що позивач фактично приступив до роботи, до якої роботи згідно п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України також не зазначено.

Крім того, позивач не зазначає доказів на підтвердження того, що він отримував від відповідача певні гроші і ці гроші складали заробітну плату за трудовим договором (10000,00 грн., 7000,00 грн., 6000,00 грн., 800 доларів США), що позивач виконував доручення відповідача в межах трудового договору і іздив до Литви, де проживав і харчувався за рахунок відповідача, що в подальшому він був звільнений з телефонним дзвінком.

Також суд звертає увагу позивача, що згідно п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України в позовні заяві належить чітко викладати обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, а не ґрунтувати позов на припущеннях, як це робить позивач, зазначаючи, що він є АБО незаконно звільненим, АБО ще працевлаштованим.

Щодо вимог про стягнення з відповідача суми моральної шкоди.

Всупереч положенням п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява не містить виклад обставин, якими позивач обґрунтовує зазначені вимоги, і позивач при їх викладі не зазначає обставини, якими він підтверджує свої вимоги, зазначаючи докази, що підтверджують кожну обставину, або зазначаючи підстави згідно конкретних норм ЦПК України про звільнення від їх доказування.

Також пунктом 4 Постанови пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи саме такий розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Натомість позивач цих вимог при заявленні вимоги про стягнення з відповідача суми моральної шкоди також не дотримався.

Як зазначалося судом вище позовна заява не моду ґрунтуватися на припущеннях.

Право на звернення до суду із позовом не є абсолютним, відтак відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також чітко регламентує, що право на звернення в суд із позовом не є абсолютним і процедура користування ним має бути чітко регламентована нормами національного права, в нашому випадку - це ст.119 ЦПК України.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд «Їжаки» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, втрати частині доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати, зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без руху.

Роз'яснити позивачеві, що зазначені в ухвалі недоліки ним можуть бути усунені протягом двох днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Кицюк