Дата документу 28.07.2015
Провадження № 2/334/352/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2015р. Ленінський райсуд м.Запоріжжя у складі:

головуючого - МАХІБОРОДА Н.О.;

при секретарі - КУЗЬМЕНКО О.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання порядку користування спірним житловим приміщенням та усунення перешкод у праві користування квартирою шляхом вселення,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 та її колишній чоловік - відповідач ОСОБА_2, з яким вони розірвали шлюб 13.12.2012р., на сімю із 3-х осіб, разом із неповнолітнім сином ОСОБА_3, 30.09.2002р. народження, на підставі ордера №155 від 14.05.2013р., виданого рішенням міськвиконкому Запорізької міськради від 26.04.2013р., отримали дві кімнати в 3-х кімнатній квартирі АДРЕСА_1.

ОСОБА_2, отримавши ордер, переїхав до квартири та зареєструвався за вищевказаною адресою 03.07.1013р. А ОСОБА_1, разом із дитиною, зареєструвалися тільки 10.10.2014р., після того, як дізналися про те, що вони вписані в ордер і мають право на частку у вищевказаній квартирі. Однак, зареєструвавшись у спірному житловому приміщенні, позивачка з сином не мають можливості користуватися квартирою, оскільки відповідач перешкоджає їм у користуванні, не впускаючи їх у квартиру.

У звязку з чим, позивачка звернулася до суду з вимогою про вселення її з сином в АДРЕСА_2 та визначення порядку користування спірним житловим приміщенням, закріпивши за нею з сином кімнату площею 25,3кв.м.

Відповідач проти позову заперечував, пояснивши суду, що із колишньою дружиною, позивачкою по справі, у нього була досягнута домовленість про те, що вона не буде претендувати на частку квартири по вул.Рельєфній в м.Запоріжжі, отриману відповідно ордеру на житло, оскільки вона отримала від нього грошові кошти на ремонт частки у житловому будинку по вул.Силовій в м.Запоріжжі, яку вона успадкувала на праві власності. Однак, позивачка продала спадкове майно і намагається отримати ще й частку в квартирі по вул.Рельєфній в м.Запоріжжі.

Представник відповідача підтримала його доводи та просить суд у позові відмовити.

В ході судового слідства, сторони, на основі взаємних поступок, дійшли мирової угоди, яку, за допомогою своїх представників, виклали у письмовій заяві від 28.07.2015р. і звернулися з клопотанням до суду про затвердження цієї мирової угоди та закриття провадження по справі /а.с.89/.

На підставі умов мирової угоди сторони домовилися про те, що позивачка з дитиною за власним бажанням знімається з реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 та не буде в подальшому мати жодної претензії щодо житлової плащі в цій квартирі. При цьому, позивачка отримала від відповідача грошову компенсацію в сумі 10000 доларів США в рахунок вартості частки квартири, на яку вона претендувала.

Крім того, позивачка зобовязалася в забезпечення житловою площею свого неповнолітнього сина ОСОБА_3, подарувати йому АДРЕСА_4/ вул.Гудименко, буд.32 в м.Запоріжжі, в якій зареєструвати сина.

З наслідками затвердження судом мирової угоди, сторони ознайомлені і вважають, що вона не суперечить закону, не порушує їх права та права й інтереси інших осіб.

Заслухавши сторони, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, та оголосивши умови мирової угоди, суд вважає, що мирова угода між сторонами, укладена 28.07.2015р., підлягає затвердженню, т.я. є законною та доцільною, бо вона не суперечить закону, не порушує прав, свобод сторін по справі, та неповнолітньої дитини позивачки та відповідача, та не суперечить інтересам інших осіб, при цьому, провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.10,60,175, 205-206 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити мирову угоду укладену 28.07.2015р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

У звязку з затвердженням мирової угоди: ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3, 30.09.2002р. народження, 24.06.2015р. знялася з реєстраційного обліку за адресою: квартира АДРЕСА_5.

В забезпечення умов мирової угоди, 21.07.2015р. ОСОБА_1, відповідно власноруч написаної розписки, отримала від ОСОБА_2 грошову компенсацію в сумі 10000 доларів США в рахунок вартості частки житлової площі в АДРЕСА_2, а саме кімнату площею 25,3 кв.м., на яку вона претендувала із сином ОСОБА_4.

При цьому, ОСОБА_1 зобовязалася в подальшому не мати жодної претензії до ОСОБА_2 щодо житлової плащі в АДРЕСА_2.

Крім того, ОСОБА_1, на вимогу ОСОБА_2, зобовязалася в забезпечення житловою площею неповнолітнього сина ОСОБА_3, подарувати йому АДРЕСА_4/вул.Гудименко, буд.32 в м.Запоріжжі, що і було зроблено відповідно договору дарування від 21.07.2015р., посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5 під реєстраційним №763, про що внесені відомості в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /№ витягу 40987101 від 21.07.2015р./.

Після цього, сторони зобовязалися не мати один до одного жодної матеріальної претензії: ні по житловій площі, ні по судовим витратам та вартості юридичних послуг, ні по вартості оформлення угод.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання порядку користування спірним житловим приміщенням та усунення перешкод у праві користування квартирою шляхом вселення закрити провадженням.

На ухвалу суду, згідно до вимог ст.293 ЦПК України, протягом пяти днів, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області.

СУДДЯ: