Справа №485/344/15-ц 06.08.2015 06.08.2015 06.08.2015
Провадження № 22ц-/784/1871/15 Головуючий у 1-й інстанції Лисенко М.Є.
Категорія 5 Доповідач апеляційного суду Мурлигіна О.Я.
У Х В А Л А

Іменем України

06 серпня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Козаченка В.І., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання Біляєвій В.М.,

за участю:

позивачки ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

представника відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення

Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10 червня 2015 року

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном та відшкодуванням майнової шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном та відшкодування майнової шкоди.

Обгрнутовуючи позовні вимоги позивачка вказувала, що вона та відповідачка є власниками будівлі колишнього гуртожитку по АДРЕСА_1. Їй належать приміщення НОМЕР_1 на другому поверсі. Частина приміщень, а саме коридор і сходи, які ведуть на другий поверх знаходяться в загальному користуванні.

Відповідачка з серпня 2012 року чинить перешкоди в користуванні приміщенням. На вхідних дверях в приміщення вона відновила штирі, що зачиняються з середини та блокують вхід до будівлі. Крім того, вона поставила металеві двері, що ведуть до сходів та встановила на них замок, не передавши ключ.

Це створює їй перешкоди в користуванні її приміщеннями, загальними приміщеннями та завдало їй майнової шкоди внаслідок неможливості здати приміщення в оренду та отримати 42350 грн. орендної плати за період з серпня 2012 року по грудень 2014 року.

Посилаючись на викладене позивачка просила зобов'язати відповідачку усунути перешкоди в користуванні спільним майном, шляхом демонтажу металевих штирів, додаткової металевої двері та стягнути майнову шкоду.

Відповідачка, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити рішення суду без змін.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони, діючи як фізичні особи, придбали частину приміщень у двоповерховій нежитловій будівлі колишнього гуртожитку по АДРЕСА_1.

Позивачці належать нежитлові приміщення на першому і другому поверсі. Відповідачці також належало ряд приміщень на двох поверхах за вказаною адресою. Переобладнавши частину належних особисто їй приміщень, вона отримала свідоцтво про право власності від 20 січня 2009 року на окремий об'єкт, але вже за іншою адресою, по АДРЕСА_1. За наданими суду документами в будівлі позивачці належить 17/100, а відповідачці 43/100 частки. Інші частки належать іншим особам.

Вхід в приміщення, що належить сторонам, здійснюється через вхідні металеві двері на першому поверсі будівлі, з її тильної сторони. Далі йде сходова клітина та сходи на другий поверх. Сходи та коридори належать до спільної часткової власності власників приміщення.

Позивачка, хоча не є власником всього коридору на першому поверсі, але за домовленістю сторін має право проходу до будинку через вхідні двері, які розміщуються з тильної сторони будинку. Вона має ключі від цієї двері, а отже має можливість проходу до коридору другого поверху та її приміщень. Штирі на вхідних дверях відсутні.

Відповідачкою в 2007 році також встановлено двері, що веде до сходів на другий поверх. В дверях немає замка. На них встановлена сигналізація.

Дійшовши правильного висновку, що права користування власністю позивачки не порушено, оскільки ОСОБА_2 має можливість вільного проходу до своїх приміщень через вхідні двері, та двері що ведуть на сходи, суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Доводи в апеляційні скарзі не спростовують висновків суду.

Так, суд дав належну оцінку доказам у справі. В свою чергу, позивачка не надала допустимих та достовірних доказів на підтвердження своїх вимог.

З доказів у справі вбачається, що між сторонами неодноразово виникали спори з приводу користування приміщеннями в зазначеній нежитловій будівлі.

Рішенням Миколаївського апеляційного суду від 20 червня 2012 року, ухваленим за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 та іншої особи на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10 травня 2012 року, відповідачку зобов'язано демонтувати встановлені штирі на згаданих вхідних дверях.

Однак, зазначене рішення виконане та штирі демонтовані, про що свідчать акт державного виконавця ВДВС Снігурвського РУЮ Миколаївської області від 31 серпня 2012 року та постанова державного виконавця вказаної служби про закінчення виконавчого провадження від 03 вересня 2012 року (а.с. 57-58).

Достовірних доказів про те, що відповідачкою в грудні 2012 року вдруге встановлені металеві штирі, позивачка не надала.

З протоколу огляду 07 травня 2015 року дверей та свідчень ОСОБА_5, який встановлював замок на вхідній двері вбачається, що ні двері, ні замок не мають слідів зміни конструкцій.

Щодо внутрішньої двері, то як виходить з доказів у справі вони були встановлені ще в 2007 році, про що не заперечувала в апеляційному суді позивачка. Раніше вона стверджувала, що їй заважає користуватися її майном сигналізація, яка встановлена в тому числі на цих дверях. Однак згаданим рішенням апеляційного суду в задоволенні позовних вимог про демонтаж сигналізації було відмовлено та судом встановлено, що наявність сигналізації не порушує права позивачки користуватися її приміщеннями (а.с. 17-18).

Суд першої інстанції дав оцінку поясненням свідків, на які посилалася позивачка. Підстав для переоцінки доказів у справі в апеляційному суді немає.

Щодо майнової шкоди, то висновки суду в цій частині відповідають доказам у справі та вимогам матеріального права. Доводи позивачки в апеляційному суді про завдання шкоди встановленням сигналізації та неможливості користування приміщеннями з 2007 року не стосуються предмету позову. В позові йдеться про період з серпня 2012 року по грудень 2014 року.

За викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: