_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/4768/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді: Маломуж А.І.;

за участю секретаря Месропянцевої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 «про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, зняття арешту, зняття з реєстрації»,

ВСТАНОВИВ:

13.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, зняття арешту, зняття з реєстрації. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та ОСОБА_3 склалися досить приятельські стосунки, а тому звернувшись за допомогою до позивача ОСОБА_1, останній допомагав йому матеріально, давав кошти у борг. У 2004 році у позивача виникли певні труднощі з житлом, а тому ОСОБА_3 запропонував позивачу пожити у квартирі за адресою: м.Одеса, вул.. Ільфа і Петрова, 13, корпус «а», квартира №138, яка нібито належить йому на праві приватної власності. Крім того, сторони обговорили, що позивач буде проживати у вищевказаній квартирі до поки ОСОБА_2 не сплатить борг. З 2004 року по теперішній час ОСОБА_1 проживає у квартирі, добросовісно, безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, сплачує відповідні комунальні платежі, належно доглядає за квартирою, постійно робить у квартирі необхідний поточний ремонт. Починаючи з 2008-2010 року позивач неодноразово предявляв ОСОБА_3 вимоги щодо повернення боргу, однак він до сьогоднішнього часу ухиляється від повернення боргу. Крім того, позивач зазначає, що на квартиру, про визнання права власності на яку він просить, було накладено арешт на підставі ухвали Іллічівського районного суду м. Одеси від 24.01.2002 року. Позивач вважає, що вищевказана обставина може у подальшому ускладнити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Позивач у судове засідання зявився, позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив суд її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання зявився, позовні вимоги просив задовольнити, вказував на те, що батько був згоден на проживання позивача в квартирі аби його син зміг розрахуватися по боргам, які виникли в нього перед позивачем.

Представник третьої особи ОСОБА_6 в судове засідання зявилася, позовні вимоги просила задовольнити.

Суд вислухав учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обстави, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, можливість предявлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст. 15,16 ЦК, а також ч.4 ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У звязку з цим, особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідно до наданого договору купівлі-продажу від 26.12.2001 року встановлено, що квартира №138 за адресою: м. Одеса, вул.. Ільфа і Петрова, 13, корпус «а» на даний час належить ОСОБА_2.

Даний факт в ході судового засідання сторонами визнався та був відомий позивачу на момент звернення до суду.

Крім того, відповідно до довідки №1292 від 09.07.2015 року, наданої КП ЖКС «Чорноморський» встановлено, що у квартирі №138 за адресою: м.Одеса, вул.. Ільфа і Петрова, 13-А зареєстровані та проживають 4 особи: ОСОБА_2 (власник), ОСОБА_7 (дружина), ОСОБА_3 (син) та ОСОБА_5 (син).

ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, який перебував у дружніх відносинах з позивачем ОСОБА_1, тобто будь-яких відносин з приводу боргу між позивачем та відповідачем по справі не виникало.

Ст. 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Ознаками володіння, які є необхідними для набутті права власності на річ за набувальною давністю є добросовісність, відкритість, безперервність і тривалість володіння.

При зверненні до суду з позовом про визнання права власності за набувальною давністю давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння майном.

Із позовної заяви вбачається та в ході судового засідання підтвердилося, що позивач знав кому належить квартира.

Для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України необхідні такі умови: річ, що опинилась у володінні особи, є об'єктивно чужою; володілець суб'єктивно вважає майно своїм; володілець майна має бути добросовісним набувачем; володіння здійснювалось протягом усього строку відкрито; володіння майном продовжувалось безперервно; строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років, рухомим - 5 років.

Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішення спорів про набувальну давність підлягає врахуванню добросовісність саме на момент передачі позивачу майна /речі/, тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом усього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

Позов про право власності за давністю володіння не може пред'являтися законним володільцем, тобто особою, яка володіє майном по волі власника і завжди знає хто є власником майна.

Вказані обставини свідчать про відсутність такої умови набувальної давності, як добросовісність володіння ОСОБА_1 спірною квартирою.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Оскільки позивач не надав суду доказів наявності умов набувальної давності на квартиру, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Крім того, слід зазначити, що в ході судового засідання позивач просив його клопотання про забезпечення доказів залишити без розгляду, оскільки необхідність в її витребуванні відпала.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 344 ЦК, ст.ст. 60,208,209,213,215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 «про визнання права власності на нерухоме майно за набивальною давністю, зняття арешту, зняття з реєстрації»,- відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Маломуж А. І.