У Х В А Л А

21 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,

Сеніна Ю.Л., Яреми А.Г., -

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Житомирської міської ради, ОСОБА_5, третя особа Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради, про визнання частково незаконним рішення виконавчого комітету та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, Виконавчого комітету Житомирської міської ради, третя особа - комунальне підприємство «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» про часткове скасування рішень виконавчого комітету, встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на прибудови до будинку,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 10 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 28 липня 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено, позов ОСОБА_5 задоволено: встановлено факт, що рішення Житомирського міськвиконкому від 28 лютого 1991 року № 71 «Про затвердження актів прийомки в експлуатацію індивідуальних жилих будинків громадян міста» з додатком до нього в частині прийняття в експлуатацію прибудови до житлового будинку АДРЕСА_1 (нині АДРЕСА_1), жилою площею 20,40 кв. м і загальною площею 49,80 кв. м на ім'я ОСОБА_5 стосується ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1;

визнано незаконним та скасовано рішення Житомирського міськвиконкому від 25 жовтня 2001 року № 679 в частині зміни (встановлення) розміру ідеальних часток ОСОБА_4 і ОСОБА_6 у будинку АДРЕСА_1 відповідно 61/100 і 39/100 (п. 4 Переліку об'єктів нерухомості у додатку № 2 до цього рішення); визнано незаконним та скасовано рішення Житомирського міськвиконкому від 9 червня 2005 р. № 381 в частині внесення змін до рішення Житомирського міськвиконкому № 71 від 28 лютого 1991 року «Про затвердження актів прийомки в експлуатацію індивідуальних жилих будинків громадян міста» щодо зміни прізвища, імені та по-батькові ОСОБА_5 на ОСОБА_8 (п. 10 рішення); визнано за ОСОБА_5 право власності на частину будинку АДРЕСА_1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 вересня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_4 на підставі пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування постановленої ухвали суду касаційної інстанції та направлення справи на новий касаційний розгляд з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 261, 267 ЦК України.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 лютого 2012 року, від 30 січня 2013 року та від 4 березня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалах від 2 лютого 2012 року, від 30 січня 2013 року та від 4 березня 2015 року розглянув позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, про визнання права власності на частину будинку та визнання права на забудову чужої земельної ділянки (суперфіцію) та поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Зміст наданих ОСОБА_4 для порівняння судових рішень судів касаційної інстанції та їх порівняння із судовим рішенням, яке вона просить переглянути, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшли протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Житомирської міської ради, ОСОБА_5, третя особа Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради, про визнання часткове незаконним рішення виконавчого комітету та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, Виконавчого комітету Житомирської міської ради, третя особа - комунальне підприємство «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» про часткове скасування рішень виконавчого комітету, встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на прибудови до будинку до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
Ю.Л. Сенін
А.Г. Ярема