У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О., Касьяна О.П., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області до ОСОБА_6, ОСОБА_7, відділу Держкомзему у Комінтернівському районі Одеської області про визнання недійсними державного акта на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу земельної ділянки та повернення її до земель запасу комунальної власності, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року заступник прокурора <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843241/ed_2015_02_07/pravo1/T030435.html?pravo=1> Одеської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області з указаним позовом, посилаючись на те, що під час досудового слідства у кримінальній справі відносно ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, порушеної прокурором Одеської області 01 червня 2011 року за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України, встановлено, що ОСОБА_8, будучи сільським головою Фонтанської сільської ради, використовуючи <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843439/ed_2015_02_07/pravo1/T030435.html?pravo=1>службове становище, всупереч інтересам держави та в інтересах третіх осіб вніс завідомо неправдиві відомості до офіційних документів (витяг з рішення Фонтанської сільської ради від 12 березня 1998 року № 7, довідки та листи Фонтанської сільської ради) щодо передачі у власність ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,099 га вартістю 225 000 грн, в АДРЕСА_1, з призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

На підставі цих документів 18 лютого 2008 року ОСОБА_6 видано державний акт на право власності на вказану земельну ділянку.

20 листопада 2009 року між ОСОБА_11, яка діяла від імені ОСОБА_6 за довіреністю, та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки. Проте згідно з матеріалами кримінальної справи № 9, показаннями свідків та даними державного архіву Комінтернівської районної державної адміністрації 12 березня 1998 року сесією Фонтанської сільської ради рішення про надання земельної ділянки ОСОБА_6 не приймалось.

Вважаючи, що земельна ділянка, розташована в АДРЕСА_1, передана із земель запасу комунальної власності територіальної громади с. Фонтанка у власність ОСОБА_6 на порушення закону та встановленої процедури, прокурор просив державний акт від 18 лютого 2008 року на право власності на земельну ділянку площею 0,099 га по АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_6, визнати недійсним.

Оскільки земельна ділянка вибула з володіння власника, територіальної громади с. Фонтанка, не з волі органу, який уповноважений розпоряджатися землями, заступник прокурора Одеської області також просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 20 листопада 2009 року земельної ділянки площею 0,099 га по АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_11, яка діяла від імені ОСОБА_6 за довіреністю, та ОСОБА_7, та зобов'язати ОСОБА_7 повернути до комунальної влас <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1853/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>ності земельну ділянку площею 0,099 га вартістю 225 00 грн, по АДРЕСА_1. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2105/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>

заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 березня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги заступника прокурора <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843241/ed_2015_02_07/pravo1/T030435.html?pravo=1> Одеської області в інтересах держави в особі Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області задоволено.

Визнано недійсним державний акт НОМЕР_1 від 18 лютого 2008 року на право власності на земельну ділянку площею 0,099 га по АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_6

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 20 листопада 2009 року земельної ділянки площею 0,099 га по АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_11, яка діяла від імені ОСОБА_6 за довіреністю, та ОСОБА_7

Зобов'язано ОСОБА_7 повернути до комунальної власності земельну ділянку площею 0,099 га вартістю 225 000 грн, по АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь держави судовий збір у розмірі 1 125 грн у рівних частках.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 порушує питання про скасування оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції із залишенням у силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_8, обіймаючи посаду голови Фонтанської сільської ради, використовуючи службове становище, всупереч інтересам служби та в інтересах третіх осіб вніс завідомо неправдиві відомості до офіційних документів (витяг з рішення сесії Фонтанської сільської ради від 12 березня 1998 року № 7, довідки та листи Фонтанської сільської ради) щодо передачі у власність ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,099 га вартістю 225 000 грн, в АДРЕСА_1 з призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

На підставі цих документів 18 лютого 2008 року ОСОБА_6 видано державний акт на право власності на вказану земельну ділянку.

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2014 року встановлено вину ОСОБА_8, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у незаконному заволодінні спірною земельною ділянкою шляхом незаконного надання її ОСОБА_6 з подальшим перепродажем.

20 листопада 2009 року між ОСОБА_11, яка діяла від імені ОСОБА_6 за довіреністю, та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки.

20 листопада 2009 року ОСОБА_11 від імені ОСОБА_6 уклала договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, відповідно до якого право власності на цю земельну ділянку перейшло до ОСОБА_7

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що земельна ділянка передана ОСОБА_6 з порушенням земельного законодавства, однак позивачем пропущено позовну давність, про застосування якої заявлено стороною у спорі.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як роз'яснено у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції на порушення ст. ст. 303, 309 ЦПК України у своєму рішення не зазначив мотивів скасування рішення суду першої інстанції, висновків щодо наявності підстав для застосування строку позовної давності або їх відсутності, а також помилковості висновку суду першої інстанції в цій частині не зробив, як наслідок - дійшов передчасних висновків про задоволення позову, обмежившись лише доведенням позивачем позову, не врахувавши, що у разі пропущення без поважної причини строку для звернення з позовом, коли про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, таке є самостійною підставою для відмови в позові.

Разом з тим, як роз'яснено у п. п. 5, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», особа, яка не є стороною договору, може вимагати визнання його недійсним у тому разі, якщо вона не домагається повернення їй переданого на виконання цього договору майна, а її порушене право може бути відновлене шляхом повернення сторін цього договору до первісного стану. Реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

Задовольняючи позов про зобов'язання ОСОБА_7 повернути до комунальної власності земельну ділянку, суд апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 303, 316 ЦПК України на вказані норми матеріального права уваги не звернув, не врахував, що позивач, який не є стороною оспорюваного правочину, може лише вимагати визнання його недійсним, вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороною недійсного правочину, а вимога про витребування майна в порядку ст. 388 ЦК України не заявлялася, обставини щодо добросовісності/недобросовісності набуття майна ОСОБА_7 не встановлювалися.

Порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому рішення суду апеляційної інстанції не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього ж суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до цього ж суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко О.П. Касьян Г.І. Мостова