Номер провадження: 22-ц/785/3160/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Мартинової К.П.,

суддів Гірняк Л.А., Кварталової А.М.,

за участю секретаря Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа на боці відповідача- Будай ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», подану через представника ОСОБА_7, на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 січня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА :

У квітні 2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позов до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У січні 2015 року позивач доповнив позов вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності-незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Позивач посилався на те, що 12 травня 2006 року між банком та ОСОБА_8 укладений кредитний договір №705-н на суму 30 000 долларів США зі сплатою 12% річних за користування кредитом на строк до 12 травня 2011 року.

В забезпечення виконання зобовязань цього кредитного договору з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 укладено іпотечний договір, згідно з положенням якого вони виступають майновими поручителями за зобовязаннями ОСОБА_8 Предметом іпотечного договору є квартира АДРЕСА_1.

Однак, в обумовлені договором строки ОСОБА_8 свої зобовязання не виконав. Сума заборгованості за кредитним договором станом на 11 березня 2014 року складає 16 637,80 долларів США, з яких: прострочений основний борг по кредиту-6 698,63 долларів США, прострочені проценти за користування кредитом за період з 12 травня 2006 року по 07 жовтня 2014 року -2 052, 34 долларів США, пеня за прострочений основний борг- 6 843,50 долларів США, пеня за прострочені проценти- 1 043, 33 долларів США.

17 березня 2014 року відповідачам було вручено поштове повідомлення про усунення порушень та звільнення житлового приміщення.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 25 квітня 2012 року з ОСОБА_8 стягнута заборгованість за вказаним кредитним договором, але вона на теперішній час не погашена.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на відсутність іншого житла для проживання сім»ї, та просила застосувати дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 15 січня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа на боці відповідача ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах відмовлено.

В апеляційній скарзіПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» через представника ОСОБА_7 просить рішення суду скасувати, тому що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки суд першої інстанції посилався на дію Закону України від 07 червня 2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи та судом неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права, що, відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, є підставами доля скасування рішення суду з ухваленням нового.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов»язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов"язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов»язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов»язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 559 ЦК України передбачено, що зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12 травня 2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_8 укладено кредитний договір на суму 30 000 доларів США зі сплатою 12% за користування кредитом строком до 12 травня 2011 року.

В забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 був укладений іпотечний договір, предметом якого є двокімнатна квартира АДРЕСА_2, загальною площею 42,8 кв.м., житловою площею 29,2 кв.м..

В даній квартирі проживають відповідачі та позичальник ОСОБА_8, двоє малолітніх дітей: Давид - ІНФОРМАЦІЯ_1 та Катерина - ІНФОРМАЦІЯ_2. Іншого житла сім»я не має.

В зв»язку з неналежним виконанням позичальником зобов»язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка стягнута з ОСОБА_8 рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2012 року.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов»язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статті 33, 35 Закону України «Про іпотеку» визначають право іпотекодержателя у разі невиконання або неналежного виконання боржником свого основного зобов»язання задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотеко держателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житлове приміщення.

07 червня 2014 року набув чинності Закон України № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» згідно з пунктом 1 статті 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа його не перевищує 140 кв. м. для квартири та 250 кв. м. для житлового будинку.

Як зазначено в постанові № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» : При вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК).

Згідно розрахунку загальної заборгованості за договором №705-н від 12.05.2006 року станом на 30.06.2015 року загальна заборгованість за спірним кредитним договором складає 9496,79 доларів США, з яких: строковий основний борг по кредиту 0,00; прострочений основний борг по кредиту- 2858,22 дол. США; прострочені проценти за користування кредитом за період з 12.05.2006 року по 31.05.2015 року 3406,33 дол. США; пеня за прострочений основний борг за період з 23.03.2014 року по 30.06.2015 року 1911,87 дол. США; пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.04.2014 року по 30.06.2015 року 1320,37 дол. США.

Також встановлено та платіжними квитанціями підтверджено, що позичальник за спірним кредитним договором проводить виплати, остання була у червні 2015 року.

Пунктом 1.4. Іпотечного договору від 12 травня 2006 року сторонами визначена вартість предмета іпотеки у розмірі 240 000 гривень.

Звітом незалежної оцінки вартості житлової двохкімнатної квартири АДРЕСА_2, яка є предметом іпотечного договору від 12 травня 2006 року, складеним ПП «Цезар», вартість квартири натепер складає 984 334,00 гривень /45 496 дол. США/.

При встановлених обставинах, враховуючи оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, тобто вартість іпотечного майна значно перевищує суму заборгованості, також враховуючи, що боржники добровільно щомісячно погашають заборгованість за кредитним договором, відповідно до принципів справедливості, розумності та добросовісності /п. 6 ст. 3 ЦК України/, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні позову банку про стягнення на предмет іпотеки.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п. 3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», подану через представника ОСОБА_7, задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 січня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа на боці відповідача- Будай ОСОБА_6, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий К.П. Мартинова

Судді Л.А. Гірняк

ОСОБА_9