Провадження № 2/537/703/2015
Справа № 537/1799/15-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2015 р. м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді - Степури А.А., за участю секретаря - Грицькової Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Професійно-технічного училища №26 м.Кременчука, треті особи - Управління пенсійного фонду України в м.Кременчуці, Департамент світи і науки Полтавської обласної державної адміністрації про визнання дійсним запису в трудовій книжці, видачу уточнюючої довідки для підтвердження спеціального трудового стажу, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Професійно-технічного училища № 26 м.Кременчука про визнання дійсним запису в трудовій книжці, видачу уточнюючої довідки для підтвердження спеціального трудового стажу, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позову вказала, що 19.12.1986 року була прийнята до ПТУ-16 м. Кременчука на посаду викладача хімії і працювала там до моменту ліквідації закладу, а саме до 27.08.1997 року. З 27.08.1997 року звільнена і переведена до ПТУ-22 на посаду заступника директора. В лютому 2012 року, відповідно до ч.І ст.7 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» звернулась Управління пенсійного фонду України (далі - УПФ) в м. Кременчуці із заявою про призначення пільгової пенсії як працівнику освіти. 02.03.2012 року надійшла відповідь УПФ в м. Кременчуці про відмову в нарахуванні пенсії за вислугу років, оскільки згідно копії її трудової книжки, посади, які зазначені за період з 1986 по 1990 рік не входять до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, і відповідно не дають їй право на призначення пільгової пенсії як працівнику освіти.

Для підтвердження перебування на посаді викладача вона звернулась з позовом до суду. 06.07.2012 року рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука зобов'язано ПТУ-26 м. Кременчука внести запис до її трудової книжки, щодо її перебування на викладацькій посаді в період з 19.12.1986 року по 25.08.1990 року, що і було зроблено ПТУ-26 м. Кременчука. Однак, при повторному зверненні до УПФ в м. Кременчуці з заявою про призначення даного виду пенсії, їй знову відмовлено, на підставі того, що посади які були зазначені за період з 25.08.1990 року по 04.10.1994 рік ( про який раніше не зазначали в УПФ в м.Кременчуці) не дають їй право на призначення даного виду пенсії.

У зв'язку з чим, вона знову звернулась до суду. Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 22.07.2013 року зобов'язано ПТУ-26 м.Кременчука також внести до її трудової книжки запис про перебування на посаді викладача і в період з 25.08.1990 року по 04.10.1994 рік. Ухвалою Апеляційного суду м.Кременчука від 31.10.2013 року дане рішення суду м.Кременчука залишено без змін.

На піцдситаві зазначених рішень судів, 12.12.2013 року їй була призначена пенсія за вислугу років як працівнику освіти і 28.01.2014 року отримала пенсійне посвідчення № серія ААЗ №671824 та з січня 2014 року отримувала пенсію.

В подальшому, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 19.03.2014 року рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 22.07.2013 року та ухвала Апеляційного суду Полтавської області 31.10.2013 року були скасовані і справа повернута на новий розгляд до Крюківського районного районного суду м.Кременчука.

І з 01.05.2014 року УПФ в м. Кременчуці припинило виплату позивачці раніше призначеної пенсії за вислугу років як працівнику освіти.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 суду додатково пояснили, що під час розгляду справи Крюківським районним судом м.Кременчука в 2013 році представниками відповідача ПТУ №26 м.Кременчука навмисно приховано той факт, що з 2012 року даний навчальний заклад є правонаступником ліквідованого ПТУ№16 м.Кременчука, відповідно до внесених 20.12.2012 року змін до Статуту ПТУ-26 м.Кременчука, в результаті чого позивачці припинено виплату призначеної пенсії за вислугу років, тому своїми діями відповідачем була завдана їй матеріальна шкода в розмірі не отриманої нею пенсії за вислугу років як працівнику освіти, що становить 24 191 грн.40 коп. Діями посадових осіб ПТУ-26 м.Кременчука Полтавської області їй була завдана моральна шкода в розмірі 5 000 грн., яку позивачка обґрунтовує тими обставинами, що вона як особа, яка перебувала на керівних посадах у професійно-технічних училищах та має достатній як загальний так і спеціальний стаж для отримання пенсії за вислугу років, передбаченої ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» через недбалість та халатне відношення до своїх посадових обов'язків працівників ПТУ№26 м.Кременчука щодо надання недостовірної інформації стосовного її перебування на посаді викладача у спірний період з 1990 року по 1994 рік, вже два роки намагається відстояти свої порушені права в судах, УПФ в м. Кременчуці, Головному Управлінні Пенсійного Фонду Полтавської області. Вважає, що на даний час її репутації, як колишнього керівника навчального закладу, завдано значної шкоди, оскільки їй доводиться доводити своє право на отримання пільгової пенсії за вислугу років як працівнику освіти, неодноразово звертатись до директора ПТУ №26 м.Кременчука з проханням надати достовірну інформацію стосовного її перебування на посаді викладача. Оскільки, відповідно до чинного пенсійного законодавства, позивачці довелось звільнитись з попереднього місця роботи, отримувана нею пенсія була єдиним її доходом. На даний час вона залишилась без засобів до існування, тому що враховуючи вік не має змоги знову ж таки влаштуватись на роботу тому через постійні хвилювання за подальше своє існування, від даної конфліктної ситуації значно погіршився стан її здоров'я.

В дійсності рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 22.07.2013 року встановлено перебування ОСОБА_1 на посаді викладача в період з 25.08.1990 року по 04.10.1994 рік, тому, внесений раніше правонаступником ліквідованого ПТУ-16 м.Кременчука - ПТУ №26 м.Кременчука, в трудову книжку ОСОБА_1 запис про її перебування на посаді викладача в ПТУ-16 м.Кременчука в період з 25.08.1990 року по 04.10.1994 рік, є законним та таким що відповідає дійсності. Вважає також, що ПТУ №26 м.Кременчука були неправомірно визнані недійсними видані раніше позивачці цим же навчальним закладом довідки №689 від 30.07.2014р. «Про роботу в ПТУ-16 м.Кременчука та про роботу в ПТУ-22 м.Кременчука», №611 від 04.07.2014р. «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», №610/2 від 04.07.2014 року «Про відсутність відпусток без збереження заробітної плати та про відсутність наказів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, про суміщення і сумісництво в період роботи з 19.12.1986 року».

Представники відповідача ПТУ №26 м.Кременчука Бондаренко П.І., Шиндель Т.Ю. в судовому засіданні прохали відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі, посилаючись на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими в зв'язку із тим, що рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 22.07.2013 року скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.03.2014 року, тому підстав для визнання дійсним запису в трудовій книжці ОСОБА_1 не має, окрім того, відсутні підстави визнання дійсними довідок №689 від 30.07.2014р. «Про роботу в ПТУ-16 м.Кременчука та про роботу в ПТУ-22 м.Кременчука», №611 від 04.07.2014р. «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», №610/2 від 04.07.2014 року «Про відсутність відпусток без збереження заробітної плати та про відсутність наказів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, про суміщення і сумісництво в період роботи з 19.12.1986 року, оскільки дані довідки містять дані не підтверджуються первинними документами, що знаходяться на зберіганні в навчальному закладі; також заперечують проти видачі уточнюючої довідки про підтвердження спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти, оскільки позивач працювала в проміжок часу з 19.12.1986 р. по 04.10.1994 р. на посадах, які не дають права на призначення пенсії за вислугу років, як працівнику освіти. З приводу стягнення з ПТУ №26 м. Кременчука на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди заперечують, оскільки 25.09.2014.р до УПФ в м. Кременчуці директором ПТУ-26 м. Кременчука було направлено лист № 838 в якому зазначалося що ПТУ №26 є правонаступником ПТУ-16. І вся ця інформація була перевірена УПФ в м. Кременчуці. Тому, проти стягнення матеріальної та моральної шкоди з ПТУ №26 в м.Кременчуці на користь ОСОБА_1 заперечують.

Представник третьої особи - Департамент освіти та науки Полтавської обласної державної адміністрації в судове засідання свого представника не направив, але завчасно направив до суду листа, згідно якого, прохає справу розглянути за відсутності їх представника.

Представник третьої особи - Управління пенсійного фонду в м. Кременчуці, Полтавської області Щепілов О.В. в судовому засіданні прохав відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі, посилаючись на те, що надані докази не підтверджують роботу позивача на викладацьких посадах за основним місцем роботи, оскільки за основною посадою, відповідно до наказів по ПТУ-16 в період з 1990-1994 років вона працювала на посаді лаборанта та завідуючої методичним кабінетом, а викладацькою діяльністю замчалась тільки за сумісництвом, і відповідно позивач не має права на призначення пільгової пенсії.

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 19.12.1986 року по 27.08.1997 року працювала на різних посадах, в тому числі виборних в ПТУ №16 (СПТУ №16 до реорганізації в 1989 році) до часу ліквідації даного учбового закладу.

Так, наказами Міністерства освіти і науки від 04.06.1997 р. № 190 «Про вдосконалення мережі професійно-технічних навчальних закладів Полтавської області» та Управління освіти Полтавської обласної державної адміністрації від 09.06.1997 р. № 197 «Про вдосконалення мережі професійно - технічних навчальних закладів» Професійно-технічне училище №16 було ліквідовано. На виконання п.п. 8.3 п. 8 цього Наказу будівлі, споруди, грошові кошти та інше майно ліквідованого Професійно-технічного училища № 16 м. Кременчука, окрім майна, що також було передано ПТУ-22 м.Кременчука та ПТУ-7 м.Кременчука, передано Професійно-технічному училищу № 26 м.Кременчука.

Наказом Міністерства освіти і науки, молоді і спорту України від 17.07.2012 року №823 було прийнято рішення про припинення діяльності ПТУ-22 м.Кременчука і передачу майна, що належало даному учбовому закладу - ПТУ №26 м.Кременчука.

У лютому 2012 року позивач, відповідно до ст.7 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», звернулась до УПФ м. Кременчука із заявою про призначення пільгової пенсії як працівнику освіти, на яку отримала відповідь УПФ в м. Кременчуці про відмову в призначенні пенсії за вислугу років в зв'язку з відсутністю необхідного стажу роботи, підтвердженого в установленому законом порядку. Свою відмову відповідач обґрунтував тим, що згідно копії трудової книжки позивача, остання за період з 19.12.1986 року по 15.03.1989 року, працювала на посаді секретар; комітету комсомолу ПТУ -16, з 15.03.1989 року по 03.10.1989 року - на посаді лаборанта в ПТУ-І6 м.Кременчука; з 04.10.1989 року по 25.08.1990 року - на посаді голови учнівського комітету профспілки полтавському обком профспілки робітників будівництва та ПСМ, з 25.08.1990 по 03.10.1994 року на посаді завідуюча методичним кабінетом методистом в ПТУ№16 м.Кременчука, що відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, зазначені в трудовій книжці посади не входять до зазначеного списку для призначення пенсії за вислугу років.

З метою підтвердження права на отримання пенсії за вислугу років позивач звернулась до суду з позовом. За результатами розгляду даного позову, рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06.07.2012 року, встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на посаді викладача в ПТУ №16 з 19.12.1986 року, по 25.08.1990 року, та зобов'язано ПТУ №26 внести запис про те, що з 19.12.1986 року, по 25.08.1990 року ОСОБА_1 працювала на посаді викладача. Рішення набрало законної сили.

На виконання даного рішення до трудової книжки позивача в ПТУ №26 м.Кременчука внесені відповідні відомості.

Після чого, ОСОБА_1 знову звернулась УПФ в м. Кременчуці з заявою про призначення пенсії з урахуванням рішення суду. Однак, 12.10.2012 року рішенням колегіального органу з призначення пенсій УПФ м.Кременчука позивачці ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років як працівнику освіти на тій підставі, що посади, які містяться в трудовій книжці позивачки тепер вже за період з 25.08.1990 року по 04.10.1994 рік, а саме - завідуюча методичним кабінетом та методист в СПТУ-16 м.Кременчука знову не дають їй право на призначення даного виду пенсії, оскільки вони не входять до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909.

За результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_1, рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 22.07.2013 року було зобов'язано ПТУ-26 м.Кременчука внести до трудової книжки позивача ОСОБА_1 запис про її перебування на посаді викладача в період з 25.08.1990 року по 04.10.1994 рік.

Ухвалою Апеляційного суду м.Кременчука від 31 жовтня 2013 року рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 22 липня 2013 року було залишено без змін.

Після чого, в ПТУ №26 внесено запис до трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 від 22.09.1978 року про її перебування на посаді викладача в ПТУ-16 м. Кременчука в період з 25.08.1990 року по 04.10.1994 рік, відповідно до наказу №179 к/тр «Про внесення записів до трудової книжки ОСОБА_1», а подальшому їй видано довідки: №689 від 30.07.2014 року «Про роботу в ПТУ-16 м. Кременчука та про роботу в ПТУ-22 м. Кременчука», №611 від 04.07.2014 року «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», №610/2 від 04.07.2014 року «Про відсутність відпусток без збереження заробітної плати та про відсутність наказів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, про суміщення і сумісництво в період роботи з 19.12.1986 року».

Управлінням пенсійного фонду України в м. Кременчуці, згідно наданої довідки від 16.01.2014 року ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років як працівнику освіти відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» з 12.12.2013 року розмір пенсії визначено з урахуванням страхового стажу тривалістю 34 роки 2 місяці 9 днів, з яких 25 років 10 місяців 22 дні педагогічного стажу та проводилась її виплата до квітня 2014 року.

У подальшому, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.03.2014 року рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 22.07.2013 року та ухвала Апеляційного суду Полтавської області від 31.10.2013 року були скасовані і справа повернута на новий розгляд до Крюківського районного суду м.Кременчука, з тих підстав, що, суд не мав права приймати рішення про зобов'язання ПТУ-26 м.Кременчука вносити записи до трудової книжки позивачки, в разі ліквідації установи без визначення правонаступників. При цьому зазначено, оскільки ПТУ №16 ліквідовано без правонаступника, в цьому випадку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років здійснюється Комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

У зв'язку зі скасуванням рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 22 липня 2013 року, з 01.05.2014 року УПФ в м. Кременчуці припинило виплату позивачці раніше призначеної пенсії за вислугу років як працівнику освіти.

Відповідно до ст. 52 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів т; інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

Згідно пункту "е" статті 55 працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до ЗО років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно зі ст.48. КЗпП України, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 - основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Пунктами 2.6, 2.8 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, і Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту України від 29.07.1993 р. №58 передбачено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідовано, відповідний запис робить правонаступник і засвідчує печаткою та підписом, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Судом достовірно встановлено, що відповідно до рішення загальних зборів колективу ПТУ№26 м.Кременчука (протокол №3 від 10 жовтня 2012 року) внесені зміни до Статуту ПТУ-26 м.Кременчука стосовно правонаступництва ліквідованого ПТУ-16 м.Кременчука та ПТУ-22 м.Кременчука, тобто з цього часу ПТУ-26 м.Кременчука має статус правонаступника ПТУ-16 м.Кременчука.

Таким чином, підтверджено обов'язок саме ПТУ-26 м.Кременчука вносити записи до трудової книжки позивачки, у випадку підтвердження її трудового стажу на викладацьких посадах в ПТУ-16 м.Кременчука.

Відповідно до п. 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого постановою КМУ від 12.08.1991 року, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як визначено п.3 даного Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом для підтвердження стажу роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Факт перебування ОСОБА_1 на посаді викладача в ПТУ № 16 м.Кременчука на протязі періоду з 25.08.1990 року по 04.10.1994 року підтверджується:

- довідкою ПТУ -16 від березня і 99 і року, згідно якої остання за 1990-1991 роки мала 240 напрацьованих годин викладачем хімік довідкою ПТУ№ 26 м.Кременчука від 16 вересня 1997 року, згідно якої остання працювала викладачем основ ринкової економіки, фізіології, сировини, та матеріалів з погодинною оплатою праці, та за 1991-1992 рік мала 360 напрацьованих годин викладачем, за 1992-1993 рік 374 години, за 1993-1994 рік - 380 годин, за 1994-1995 рік - 386 годин;

- довідкою ПТУ №26 від 19.03.2012 року за №203, згідно якої позивач з 1986 року по 1991 рік працювала в ПТУ №716 викладачем хімії з почасовою оплатою, а з 1991 року по 1997 рік працювала в ПТУ №16 викладачем ринкової економіки, фізіології, сировини та матеріалів з почасовою оплатою праці;

- особовою карткою по обліку кадрів на ОСОБА_1 від 28.08.1997 рік;

- особовими рахунками в період з 1987,1988,1989,1990,1992,1993 р.р. відповідно до яких ОСОБА_1 отримувала заробітну плату за посаду викладача, педгодини, класне керівництво;

- довідкою ПТУ-16 м.Кременчука від березня 1991 року про перебування ОСОБА_1 на посаді викладача хімії;

- довідка ПТУ-16 м.Кременчука від 09.1997 року про перебування ОСОБА_1 на посаді викладача ринкової економіки, сировини та матеріалів;

- довідкою ПТУ-22 м.Кременчука від 06.08.2012р. про розмір педагогічного стажу ОСОБА_1;

- уточнюючою довідкою ПТУ-26 м.Кременчука віл 13.11.2012р. №834;

- довідкою ПТУ-26 м.Кременчука №610/4 від 04.07.2014р. про педагогічне навантаження у період з 25.08.1990 р. по 04.10.1994р.;

- довідкою ПТУ-26 м.Кременчука №610/1 від 04.07.2014. про роботу в ПТУ№16 м.Кременчука на посаді викладача в період з 19.12.1986р. по 27.08.1997р.; .

- довідкою ПТУ-26 м.Кременчука від 15.97.2014р. №656 про педагогічне навантаження у період з 19.12.1986р. по 25.08.1990р.;

- довідкою ПТУ-26 м.Кременчука від 04.07.2014р. №610/5 про відсутність наказів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, про надання відпусток без збереження заробітної плати, про сумісництво і суміщення в період роботи з 25.08.1990 р. по 04.10.1994р.;

- довідкою ПТУ-26 м.Кременчука від 14.07.2014р. №654/2 про внесення запису до трудової книжки ОСОБА_1 серії СБ-І №3339943, виданої 22.09.1978р.;

- довідкою ПТУ-26 м.Кременчука від 13.10.2014р. №1010 про те, що викладацька робота позивачки також підтверджується розрахунковими відомостями про заробітну плату та особовими рахунками за період з 1987 року по 1994 рік.

- копіями атестаційних листів про проведення атестації робочих місць педагогічних працівників, що були проведені відповідно до Типового положення про атестацію педагогічних працівників України, затверджений наказом Міністерством освіти України №310 від 20.08.1983р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 грудня 1993 року за №176, ч.4 ст.54 ЗУ «Про освіту», які згідно до проводяться за основним місцем роботи педагогічного працівника, що має безпосередній стаж роботи не менше 3-х років.

Як вбачається із рішення атестаційної комісії ПТУ-22 м.Кременчука ОСОБА_1 присвоєно як педагогічному працівнику кваліфікаційний рівень «спеціаліст I-ї категорії».

Відповідно до п.5.1. розділу V вищезазначеного Типового положення кваліфікаційна категорія «спеціаліст І-ї категорії» присвоюється педагогічним працівникам, які виявили ґрунтовний рівень професіоналізму, добре володіють ефективними формами і методами педагогічної діяльності, досягли значних результатів у вирішенні навчально-виховних завдань. Стаж безпосередньої педагогічної діяльності - не менше 5 років.

Відповідно до висновків атестаційної комісії від 2 вересня 1992 року підтверджує факт виконання позивачем роботи викладача на основному місці роботи так наявність у неї на момент проведення даної атестації робочого місця 5,5 років педагогічного стажу, копіями наказів про надання щорічної відпустки ОСОБА_1 як особі, що входила до педагогічного складу ПТУ-16 м.Кременчука в період з 1990-1994 р.р.

З наказів №43 від 26.06.1991 року, №44 від липня в1992 року, №24 за 1993 рік, №35 за 1994 рік ПТУ-16 м.Кременчука «Про надання щорічної відпустки викладачам» вбачається, що ОСОБА_1 з 1991 року по 1994 рік перебувала в складі викладачів та мала право на щорічну відпустку відповідно до ЗУ «Про відпустки» в вина посаді викладача та мала право на отримання даної відпустки в розмірі 24 доби за начитані педагогічні години та 24 години за суміщувані посади.

Відповідно до ухвали суду під час розгляду даної справи із архіву ПТУ №26 м.Кременчука витребувані архівні документи ПТУ-16 м.Кременчука що підтверджують факт перебування ОСОБА_1 на посаді викладача в період з 19.12.1986 року по 04.10.1990 року по 1997 рік.

Згідно особовими рахунками та розрахунковими відомостями про нарахування заробітної плати ПТУ-16 м.Кременчука встановлено, що починаючи із серпня 1987 року ОСОБА_1, перебуваючи на посаді лаборанта отримувала заробітну плату саме за виконання роботи на посаді викладача.

Як слідує з наказу №28 від 16 березня 1989 року по ПТУ-16 м.Кременчука, викладача хімії ОСОБА_1 тимчасово оформлено на посаду лаборанта з 15.03.1989 року, що підтверджується копією заяви ОСОБА_1 від 14.03.1989 р., саме як викладача хімії. Одночасно, перебуваючи на посаді викладача хімії, позивачка виконувала посадові обов'язки лаборанта, що підтверджується копією особового рахунку ОСОБА_1 за 1989 рік.

І основним документом на підтвердження того, що в період з 1986 по 1994 рік позивачка працюючи на посаді лаборанта, за основним місцем роботи, займалась і викладацькою діяльністю, яка дає право на пенсію за вислугою років, як працівнику освіти є рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 06.07.2012 року, яке ніким не оскаржувалось і не скасовувалось. Даним рішенням встановлено, що не зважаючи на записи в трудовій книжці позивачки про роботу на виборних посадах та лаборантом в ПТУ -16, при аналогічних обставинах, судом визнано, що в період з 19.12.1986 року по 25.08.1990 року ОСОБА_1 працювала за професією викладача. При цьому взято до уваги довідки ПТУ №26 від 06.07.2011 року №493, наказ №40-к від 2612.1986 року про те, що позивачка працювала в ПТУ-16 з погодинною оплатою на посаді викладача хімії з 1986 року по 1991 рік, а відповідно до наказу №347-а від 05.09.1989 року була переведена на посаду викладача ринкової економіки, сировини та матеріалів з погодинною платою праці. І відповідачами та представником УПФ в м.Кременчуці ніяким чином не спростовано факт здійснення викладацької діяльності на останній посаді упродовж всього періоду до 04.10.1994 року. Навпаки досліджені в судовому засіданні розрахункові відомості та накази, зазначені вище вказують на наявність педагогічного навантаження, оплати праці викладача та отримання додаткової відпустки позивачкою упродовж часу з 25.08.1990 року по 04.10.1994 рік, про що відсутні відповідні записи в її трудовій книжці.

За даних обставин суд, не приймає заперечень представників відповідача та пояснень представника третьої особи - УПФ в м.Кременчуці, що для нарахування пенсії позивачці недостатньо доказів, що підтверджують роботу позивача на викладацьких посадах та дають підстави для визнання наявності спеціального стажу, оскільки на думку суду позивачем надано достатньо доказів, які зазначено вище. Натомість, відповідачами та представником третьої особи, під час заперечень зроблені посилання тільки на ті архівні документи (накази, відомості і інш.), які не містять відомості щодо роботи позивача на викладацьких посадах і свідомо ігнорувались перелічені вище і досліджені в судовому засіданні документи, які підтверджують роботу позивача на посаді викладача в період з 25.08.1990 року по 04.10.1994 рік, і які відповідають вимогам п.3 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній».

З цих же підстав, суд не приймає твердження представників відповідачів та третьої особи - УПФ в м.Кременчуці, які крім того вважають, що позов не підлягає задоволенню з тих підстав, що згідно трудової книжки основною посадою, за якою працювала позивачки у спірний період є лаборант та завідуючий методичним кабінетом, а відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти за наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років. І однією з умов для призначення пенсії за вислугу років є вимога про те, що зайнятість на цих посадах має бути основним місцем роботи. Тому, позивачці не можу бути зараховано викладацьку роботу за сумісництвом, як роботу за основним місцем роботи.

Однак, суд вважає, що представниками відповідача та третьої особи невірно трактуються поняття «основне місце роботи» як робота за «основною посадою», оскільки основним місцем роботи є ПТУ-16, де і працювала позивачка за сумісництвом на викладацьких посадах. А робота за сумісництвом, як зазначав і сам представник третьої особи УПФ в м.Кременчуці дозволялась на той час роботи саме на одному і тому ж підприємстві, в установі, організації, відповідно до п.2 Постанови Ради Міністрів СРСР від 04.12.1981 року «Про порядок і умови суміщення професій».

Тому, суд вважає достовірно встановленим що позивачка у період з 25.08.1990 року по 04.10.1994 рік як за сумісництвом, так і за основною посадою працювала за професією викладача і має право на включення даного періоду роботи до спеціального стажу, який дає право на тримання пенсії за вислугою років, як працівнику освіти.

І за результатами дослідження доказів приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 в частині визнання дійсним запису про перебування ОСОБА_1 на посаді викладача в ПТУ-16 м. Кременчука в період з 25.08.1990 року по 04.10.1994 рік, який був внесений ПТУ-26 м. Кременчука до трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 від 22.09.1978 року, відповідно до наказу №179 к/тр «Про внесення записів до трудової книжки ОСОБА_1», довідок виданих ОСОБА_1: №689 від 30.07.2014 року «Про роботу в ПТУ-16 м. Кременчука та про роботу в ПТУ-22 м. Кременчука», №611 від 04.07.2014 року «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», №610/2 від 04.07.2014 року «Про відсутність відпусток без збереження заробітної плати та про відсутність наказів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, про суміщення і сумісництво в період роботи з 19.12.1986 року» та зобов'язання Професійно-технічного училища №26 видати уточнюючу довідку установленого зразка на підтвердження спеціального трудового стажу ОСОБА_1, що передбачена п.20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 г. № 637 - підлягає задоволенню.

Натомість, вирішуючи питання про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд виходить з загальних положень про відшкодування шкоди передбачених Цивільним кодексом України.

Так, ч.1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Позивачка на підтвердження своїх вимог в цій частині зазначила, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.03.2014 року рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 22.07.2013 року та ухвала Апеляційного суду Полтавської області 31.10.2013 року були скасовані по причині того, що відповідачем ПТУ №26 умисно приховано під час розгляду даної справи відомості про правонаступництво ПТУ-26 м.Кременчука після ліквідованого ПТУ-16 м.Кременчука.

Однак, як вбачається з матеріалів дослідженої у судовому засіданні цивільної справи №537/1489/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ПТУ №26 м.Кременчука про внесення запису до трудової книжки, питання щодо встановлення правонаступництва після ліквідованого ПТУ-16 сторонами: позивачем та відповідачем не піднімались і дана обставина не досліджувалась судом, про що і зазначав у своїй касаційній скарзі представник третьої особи - УПФ в м.Кременчуці та наголошував у своїх письмових поясненнях, під час розгляду даної справи. Суд, за клопотанням сторін витребував тільки накази Міністерства освіти і науки від 04.06.1997 р. № 190 «Про вдосконалення мережі професійно-технічних навчальних закладів Полтавської області» та Управління освіти Полтавської обласної державної адміністрації від 09.06.1997 р. № 197 «Про вдосконалення мережі професійно - технічних навчальних закладів», відповідно до яких слідує, що Професійно-технічне училище №16 ліквідовано. На час розгляду вищезазначеної справи, за клопотанням представника третьої особи УПФ м.Кременчука щодо вирішення питання про правонаступництво після ліквідованого ПТУ-16 м.Кременчука Департаментом освіти і науки Полтавської обласної адміністрації був наданий суду наказ Міністерства освіти і науки від 04.06.1997 р. № 190 «Про вдосконалення мережі професійно-технічних навчальних закладів Полтавської області». Однак, відомості про правонаступництво накази не містіть. Не містять цих відомостей і наступні накази про реорганізацію ПТУ, які витребувані та досліджені в даному судовому засіданні, а саме наказ Міністерства освіти і науки, молоді і спорту України від 17.07.2012 року №823, яким прийнято рішення про припинення діяльності ПТУ-22 м.Кременчука і передачу майна, що належало даному учбовому закладу - ПТУ №26 м.Кременчука. Тобто, за даних обставин, суд не приймає твердження позивачки, про умисне приховування факту правонаступництва відповідачем, оскілки дане питання залишилось повністю не дослідженим і з цього приводу сама позивачка більш ніяких клопотань не заявляла.

Крім того, позивачка в обґрунтування своїх вимого про стягнення матеріальної та моральної шкоди зазначила про те, що відповідач усілякими способами намагався приховати та не видавав протягом тривалого часу їх необхідні документи для підтвердження свого стажу роботи на викладацьких посадах. Однак, це твердження позивачки спростовується дослідженою у судовому засіданні заявою позивачки 24.09.2014 року, наданою на ім'я директора ПТУ №26, про те, що вона отримала пакет документів на підтвердження періоду роботизна посаді викладача за період з 1986 року по 1997 рік і претензій не має.

Також, позивачкою на підтвердження позовних вимог в цій частині крім того зазначено, що в результаті того що відповідачем 28.05.2014 року на адресу УПФ м.Кременчука директором ПТУ-26 м.Кременчука направлено лист який містить зміст про відсутність правонаступництва ПТУ №26 м.Кременчука після ліквідованого ПТУ-16 м.Кременчука і 12.09.2014 року комісією при Головному УПФ в Полтавській області та 19.11.2014 року комісією УПФ в м.Кременчуці прийнято рішення про відмову їй у поновленні виплати призначеної раніше пенсії за вислугу років та підставі даної довідки та надання директором ПТУ-26 м.Кременчука пояснюючої про визнання виданих раніше довідок ОСОБА_1, які підтверджують перебування останньої на посаді викладача в період з 19.12.1986р. по 04.10.1994р. не дійсними. Відповідно до пояснюючої від 30.10.2014 року, що була надана директором ПТУ-26 м.Кременчука Зайченко Р.М. представникам УПФ України в м.Кременчуці, вищезазначені довідки, які були в липні 2014 року видані позивачці ПТУ-26 м.Кременчука для пред»явлення до УПФ м.Кременчука з питання поновлення виплати призначеної їй раніше пенсії за вислугу років, а саме: довідка №689 від 30.07.2014р. про роботу в ПТУ-16 м.Кременчука та про роботу в ПТУ-22 м.Кременчука, довідка №611 від 04.07.2014р. про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, довідка №610/2 від 04.07.2014 року про відсутність відпусток без збереження заробітної плати та про вісутність наказів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, про суміщення і сумісництво в період роботи з 19.12.1986 року визнані не дійсними за недостатністю підстав.

Однак, судом встановлено, що 12.09.2014 року комісією при Головному УПФ в Полтавській області прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у поновленні виплати призначеної раніше пенсії за вислугу років, у зв'язку постановленням Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.03.2014 року ухвали про скасування рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 22.07.2013 року та ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 31.10.2013 року. А 19.11.2014 року комісією УПФ в м.Кременчуці прийнято рішення про відмову їй у поновленні виплати призначеної раніше пенсії за вислугу років на підставі перевірки проведеної комісією УПФ в м.Кременчуці, згідно акту перевірки характеру виконуваної роботи та умов праці для підтвердження права працівника на пільгове пенсійне забезпечення та довідок про заробітну плату №1788 від 30.10.2014 року і цим же актом визнано невідповідність виданих позивачці в ПТУ №26 довідок №689 від 30.07.2014 року «Про роботу в ПТУ-16 м. Кременчука та про роботу в ПТУ-22 м. Кременчука», №611 від 04.07.2014 року «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», №610/2 від 04.07.2014 року «Про відсутність відпусток без збереження заробітної плати та про відсутність наказів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, про суміщення і сумісництво в період роботи з 19.12.1986 року». При цьому, як комісією 12.09.2014 року, так і комісією 19.11.2014 року довідка 28.05.2014 року, видана ПТУ-26 м.Кременчука про відсутність правонаступництва ПТУ №26 м.Кременчука після ліквідованого ПТУ-16 м.Кременчука, при розгляді заяв ОСОБА_1 та винесенні рішень до уваги не брались. І пояснення директора ПТУ №26 м.Кременчука Зайченко Р.М. про недійсніть довідок №689 від 30.07.2014р., №611 від 04.07.2014р., №610/2 від 04.07.2014 було надано вже після, проведеної перевірки за рекомендацією комісії УПФ в м.Кременчуці і дана заява ніяк не вплинула на прийняті рішення комісій від 12.09.2014 року, та 19.11.2014 року.

Хоча в судовому засіданні і встановлено, що довідка ПТУ №26 від 28.05.2009 року за підписом в.о. директора Жаврова Є.С. про відсутність правонаступництва ПТУ №26 м.Кременчука після ліквідованого ПТУ-16 м.Кременчука і не відповідає дійсності, однак, позивачкою не надано доказів яким чином вказана довідка вплинула на прийняті рішення про відмову їй у нарахуванні пенсії за вислугу років та невиплаті пенсії з 01.05.2014 року і тим самим завдано позивачці матеріальної та моральної шкоди..

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа,якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч.1 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Таким чином, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 58 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У відповідності до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Враховуючи, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів наявності причинного зв'язку між вищезазначеними діями та бездіяльністю ПТУ №26 та рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.03.2014 року про скасування рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 22.07.2013 року та ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 31.10.2013 року, і подальшою відмовою УПФ в м.Кременчуці та Головного управління УПФ в Полтавській області у призначенні та виплаті пенсії за вислугу років, суд приходить до висновку про відмовлення у задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 48 КЗпП України, ст..23, 280, 1166, 1167 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Професійно-технічного училища №26 м. Кременчука про визнання дійсним запису в трудовій книжці, видачу уточнюючої довідки для підтвердження спеціального трудового стажу, стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати дійсним запис про перебування ОСОБА_1 на посаді викладача в ПТУ-16 м. Кременчука в період з 25.08.1990 року по 04.10.1994 рік, який був внесений ПТУ-26 м. Кременчука до трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 від 22.09.1978 року, відповідно до наказу №179 к/тр «Про внесення записів до трудової книжки ОСОБА_1».

Визнати дійсними довідки видані ОСОБА_1: №689 від 30.07.2014 року «Про роботу в ПТУ-16 м. Кременчука та про роботу в ПТУ-22 м. Кременчука», №611 від 04.07.2014 року «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», №610/2 від 04.07.2014 року «Про відсутність відпусток без збереження заробітної плати та про відсутність наказів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, про суміщення і сумісництво в період роботи з 19.12.1986 року».

Зобов'язати видати Професійно-технічне училище №26 уточнюючу довідку установленого зразка на підтвердження спеціального трудового стажу ОСОБА_1, що передбачена п.20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 г. № 637.

Стягнути з Професійно-технічного училища №26 м.Кременчука на користь ОСОБА_1 судові витрати - судовий збір у сумі 264 грн. 04 коп.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 28.10.2015 року.

Суддя: Степура А.А.