Солом'янський районний суд м. києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2015 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

07.08.2015 ОСОБА_1 до подання позовної заяви звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд в порядку ст. ст. 151-153 ЦПК України забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 вчиняти перешкоди у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, також не чинити перешкоди при доступі працівникам міліції до житла, що належить сім`ї ОСОБА_4 при відібранні дітей, також шляхом зобов`язання ОСОБА_2 передати дітей заявнику для сумісного відпочинку. Окремо просить зобов`язати посадових осіб Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві відібрати дітей заявника від матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав, зобов`язати посадових осіб прокуратури району примусово направити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на судово-психіатричну експертизу, також шляхом зобов`язання і заявника, і в тому числі ОСОБА_2 та спільних дітей разом звернутися до психологів.

В обґрунтування своєї заяви наводить відомості про те, що його теща ОСОБА_3 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 займається окультними науками, є «відьмою» і коли вони здійсню свої обряди по наведенню «порчі» на людей, весь негатив відображається на його спільних із ОСОБА_2 дітях. Наводить класифікацію духів і стверджує, що в ОСОБА_3 «вселився» один з них. Крім того, заявник зазначає, що ОСОБА_3 протягом тривалого часу «травить» його дітей миш`яком.

Дослідивши подану заяву та долучені до неї документи, суд приходить до наступного висновку.

Так, з матеріалів заяви вбачається, що заявник просить забезпечити позов фактично без звернення до суду із таким позовом, викладаючи доводи, які не знайшли свого достовірного підтвердження в матеріалах справи, відтак є лише припущеннями.

Суд звертає увагу заявника на те, що акцентуючи фактично увагу на тому, що він згідно ст.141 СК України має рівні права із матір`ю своїх дітей, проте вона чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми, що в решті решт і привело його до суду, не звертається із відповідним позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, а, як зазначав суд вище, звертається із даною заявою.

Нормами матеріального цивільного права передбачено, що в разі коли той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися в суд з позовом про усунення цих перешкод (ч.1 ст.159 СК України)

Таким чином, заявник обрав неналежний спосіб захисту свого ймовірно порушеного права. Це ж стосується і вимоги про «відібрання» дітей. Зміст викладених заявником підстав своєї заяви дозволяє суду прийти до висновку, що останнього цікавить саме визначення місця проживання його дітей із ним, оскільки він вважає, що саме він забезпечить дітям належні умови виховання і зростання, що їх матір та її батьки «вбивають» дітей, застосовуючи миш`як, що також повинно бути розглянуто за правилами позовного провадження шляхом для початку звернення заявника із відповідним позовом про встановлення місця проживання дитини, або, як для себе вирішить заявник, встановлення графіків спілкування з дітьми тощо.

Також не підлягає задоволенню вищезазначена заява і в решті своїх вимог, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства. Так, вимога в порядку ст.151-153 ЦПК України, на чому наполягає заявник, не може бути розглянута і як наслідок задоволена щодо зобов`язанні працівників міліції примусити будь-яку особу за припущенням заявника, що вона є «відьмою», пройти будь-які тести чи судово-психіатричні експертизи, як і зобов`язання його самого, ОСОБА_2 та спільних дітей звернутися до психологів.

Відповідно до ст. ст. 151, 152 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

За встановлених судом обставин будь-який із вищезазначених судом позовів заявником на час подання даної заяви не подано.

Так, статтею 151 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В даному контексті суд знову зупиняється на тому, що в разі наявного порушеного права особа згідно ЦПК України повинна звернутися саме з позовом, який буде вирішуватися в судовому засіданні із повідомленням заінтересованих у справі осіб, аналізом та оцінкою як представлених доводів ініціатора процесу, так і його опонентів, а не в порядку скороченого розгляду, як то передбачено ст. ст. 151-153 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва.

Суддя: В.С. Кицюк