09.09.2015 Єдиний унікальний № 371/1490/15-ц
Провадження №2/371/502/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року Миронівський районний суд Київської області

у складі : головуючого- судді Пархоменко В.М.

при секретарі - Овчаренко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миронівка в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миронівської міської ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_3.

З дитячих років він проживав разом з батьками у житловому будинку АДРЕСА_1, власником якого був батько. Після смерті батька у даному будинку були зареєстровані його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_5.

У 2015 році він вирішив оформити право власності на будинок на своє ім"я, звернувся за довідкою до КП КОР "Південне бюро технічної інвентаризації" та дізнався, що вказаний житловий будинок зареєстрований за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину № НОМЕР_1 від 10 травня 1962 року.

У подальшому в домашньому архіві він знайшов розписки, написані в 1965 році ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що вони отримали від батька гроші за будинок, але нотаріально договір купівлі-продажу укладено не було.

Оскільки він з ІНФОРМАЦІЯ_3 після смерті матері і по даний час добросовісно, безперервно володіє та відкрито користується даним житловим будинком та земельною ділянкою, на якій розташований даний будинок, відповідно до ст.344 ЦК України набув право власності на це майно.

У судове засідання представник позивача не з"явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Миронівської міської ради, позов визнається.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч.1ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно п. 13 постанови пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Згідно п.п. 9, 10 Постанови, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України).

Якщо особа, яка заявляє про давність володіння, заволоділа чужим майном на підставі договору з його власником (оренди, зберігання тощо), який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності за відповідними вимогами (частина третя статті 344 ЦК України).

При цьому строк позовної давності починає обчислюватись з моменту закінчення строку дії договору, якщо інший строк повернення речі не був установлений самим договором.

П. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р., а отже визнати право власності за набувальною давністю суд міг не раніше 1 січня 2001 року.

Судом установлено, що згідно довідки № 02-50/1555 від 18 червня 2015 року, виданої Миронівською міською радою позивач ОСОБА_1 зареєстрований та постійно проживає по АДРЕСА_1, разом з померлим ОСОБА_2 в одному будинку до дня смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17).

Згідно довідки № 300 від 12 серпня 2015 року, виданої Миронівською міською радою, ОСОБА_1 користується земельною ділянкою площею 0,1600 га, в т.ч. 0,1000 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 0,0600 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1, дана земельна ділянка сформована до 2004року (а.с.18).

Як убачається з копії будинкової книги будинковолодільцем по АДРЕСА_1 значився ОСОБА_2 (а.с.20).

У даному будинку з 1966 року зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3, а з 1978 року їх син ОСОБА_1-позивач у справі ( а.с.25-26).

Раніше у 1959 році у даному будинку була зареєстрована сім"я ОСОБА_6 (а.с.22), відповідно до наданих суду розписок у 1965 році будинок був проданий ОСОБА_2 (а.с.11, 12), але належним чином перехід права власності оформлений не був.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2, а ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвами про смерть (а.с.9, 10).

Позивач обробляє землю, господарює у будинку, здійснює поточні ремонти в будинку та господарських будівель, сплачує податки та послуги. На сьогодні він залишився єдиним добросовісним володільцем та користувачем вказаного житлового будинку.

Таким чином судом установлено, що протягом строку давнісного володіння жодна особа не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що є підстави для визнання за позивачем права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Згідно ч. 4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору позивач не ставить.

На підставі ст.344 ЦК України, керуючись ст.ст.8, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди по АДРЕСА_1, інвентаризаційна вартість яких становить 128914 грн - за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в Апеляційний суд Київської області через Миронівський районний суд в 10-денний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: підпис В.М.Пархоменко

Згідно з оригіналом

Суддя В.М.Пархоменко