Справа № 442/1401/15 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/783/4478/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Цяцяка Р.П.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 квітня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

В лютому 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись в суд із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, котра є дружиною позивача ОСОБА_3 та матір'ю позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, перебуваючи в салоні автомобіля «Рено», під керуванням відповідача ОСОБА_2, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, отримала тілесні ушкодження, внаслідок яких, не приходячи до свідомості, померла. По факту ДТП, була порушена кримінальна справа, однак влітку 2014 року отримали копію постанови про закриття кримінальної справи від 21.05.2012 року, з якої їм стало відомо, що в діях відповідача не виявлено ознак злочину, так як причиною ДТП стала раптова розгерметизація шини лівого переднього колеса автомобіля відповідача, що призвело до втрати керування автомобілем. В добровільному порядку відповідач відмовився компенсувати понесені ними витрати у зв'язку із смертю ОСОБА_6, зокрема проведення поминок в день захоронення, на 9 днів, на 40 днів та на річницю смерті, виготовлення та встановлення пам'ятника, а всього на загальну суму 23104,88 гривень. Крім витрат понесених позивачами у зв'язку із смертю ОСОБА_6, їм спричинено також і моральну шкоду, яку останні оцінють у 90000 гривень.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 квітня 2015 рокупозов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 23104 грнивень 88 коп. та моральну шкоду в розмірі 30 000 гривень заподіяну ім. смертю ОСОБА_6, а всього 53 104 гривень 88 копійок. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду підлягає до скасування, оскільки таке ухвалене з порушенням норм матеріального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам. Вважає, що суд не звернув уваги, що відповідно до постанови ДТП СУ УМВСУ в Житомирській області від 07.03.2012 року в якій зазначено, що автомобіль знаходився в технічно справному стані. Звертає увагу, що судово-технічною експертизою №3/340 від 09.11.2011 року встановлено, що раптова розгерметизація та втрата тиску в шині переднього лівого колеса автомобіля Renault, реєстраційний номер НОМЕР_1, яка виникла внаслідок руйнації матеріалу її внутрішньої боковини, може знаходитись в прямому причинному зв'язку з виникненням ДТП, а тому причиною аварійної ситуації, яка переросла у ДТП - виїзд автомобіля за межі проїзної частини - у кювет, є раптова розгерметизація шини, дану несправність водій не міг виявити до пригоди та під час руху. Вважає що витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодувати які зобов'язаний заподіювач шкоди відповідно до вимог ст..1201 ЦПК України, а відтак стягненню не підлягають, також не погоджується з витрати пов'язаними з поминальним обідом, оскільки виходячи із визначення ст..1201 ЦК України, до поняття поховання відносяться ті витрати, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу. Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.04.2015року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні, яке було призначене на 22.10.2015р. відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 дали пояснення на підтримання доводів апеляційної скарги і просили таку задоволити, а представник позивача - ОСОБА_8 дав пояснення на заперечення доводів апеляційної скарги та просив таку відхилити і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Сторони в судове засідання, яке було призначено на 24 грудня 2015р. повторно не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, а тому відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності та без фіксації судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України. На думку колегії суддів матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1,3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 повинен відшкодувати шкоду, оскільки відсутність складу злочину, не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності.

Проте, погодитись з такими висновками суду, колегія суддів не може з таких підстав.

Відповідно до змісту ст.ст. 3, 60 ЦПК України, ст. 15 ЦК України кожна особа може звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорених прав, свобод чи інтересів та повинна довести порушення, невизнання чи оспорення таких саме вказаним нею відповідачем (відповідачами) та необхідність їх відновлення у визначений нею спосіб.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, що беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Відповідно до вказаних норм закону позивач звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення, невизнання чи оспорення його прав, свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами) та вказати на спосіб їх відновлення. Разом з тим і суд зобов'язаний роз'яснити позивачу наслідки подання позову до неналежного відповідача (відповідачів) та його право подати клопотання про залучення належного, заміни неналежного належним, тощо.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 17 год. на 188 км. автодороги Київ-Чоп, відбувся з'їзд за межі проїзної частини у кювет автомобіля Renault-Clio, реєстраційний номер НОМЕР_1, яким у напрямку м.Новоград-Волинський керував ОСОБА_2. В результаті даного ДТП пасажир ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, від яких померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у відділенні інтенсивної терапії Червоноградсьткої ЦРЛ.

Постановою про закриття кримінальної справи від 21.05.2012 року, порушену кримінальну справу по факту ДТП за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, під час якої загинула ОСОБА_6, закрити на підставі п.2 ст.6 КПК України, за відсутністю в діях водія ОСОБА_2 ознак складу вказаного злочину.

З наведеної вище постанови вбачається, що причиною аварійної ситуації, яка переросла у дорожньо-транспортну пригоду - виїзд автомобіля за межі проїзної частини - у кювет, в результаті чого наступила смерть пасажира ОСОБА_6, є раптова розгерметизація шини лівого переднього колеса автомобіля Renault, реєстраційний номер НОМЕР_1. Дану несправність водій не міг виявити до пригоди та під час руху.

Разом з тим, встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 застрахована у АТ «СК «АХА Страхування» згідно полісу АА №4632244 від 23.05.2011 року, однак родичі померлої, а саме ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із відповідними вимогами про виплату відшкодувань не звертались, що підтверджується відповіддю директора ЦВ у м.Львові АТ «СК «АХА Страхування» №02301/14 від 26.03.2015 року (а.с.63).

Судом першої інстанції не залучено до участі у справі в якості відповідача страховика АТ «СК «АХА Страхування».

У частині 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 23 вищезазначеного Закону передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана, серед іншого, із смертю потерпілого.

За змістом положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик.

Про необхідність залучення до участі у справі страхових компаній у яких відповідачі, як володільці транспортних засобів, застрахували свою цивільно-правову відповідальності наголошується і в п.16 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», зокрема при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Суд апеляційної інстанції під час розгляду справи в апеляційному порядку позбавлений можливості вчинення процесуальних дій, передбачених ч.1 ст.33 ЦПК України.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України однією з підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

При цьому, відповідно до ч.3 цієї статті порушення норм процесуально права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду про стягнення моральної та матеріальної ОСОБА_2 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, 309, ч.2 ст.314, ст.316, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 квітня 2015 року- скасувати та ухвалити нове, яким у позовних вимогах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих джерелом підвищеної небезпеки- відмовити.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : О.М.Ванівський

Судді: М.Я.Богонюк

Р.П. Цяцяк