Справа № 588/1782/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2015 року м.Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючої судді Линник О.С., при секретарі Ноздріної В.О., з участю заявниці ОСОБА_1, представника заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тростянець цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Управління соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення в якій зазначає, що вона у період з 1990 року по 07.09.2014 року включно проживала в м.Луганськ, де на даний час проводиться антитерористична операція. Згідно відомостей у паспорті заявниці, вона з 11.02.2006 року була зареєстрована за адресою: кв.50 років Оборони Луганська, 15 «А», кв.44, м.Луганськ, з 27.03.2014 року вона була знята з реєстрації за вищевказаною адресою та з 08.04.2014 року зареєстроване місце її проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Заявниця вказує, що вона є фактично вимушеним переселенцем і відповідно до ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» має право на щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно п.2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою КМУ №505 від 01.10.2014 року. Крім того, заявниця хоча і зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 08.04.2014 року, однак до 07.09.2014 року фактично проживала в м.Луганськ, що підтверджується довідкою ТОВ «Менпауер Україна», де вона працювала консультантом з фінансових послуг у період з 18.04.2012 року по 07.09.2014 року. З метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, проявів насильства та масових порушень прав людини, заявниця була вимушена звільнитися з роботи, покинути своє місце проживання та переїхати до Тростянецького району Сумської області. Однак, формальна відсутність реєстрації місця проживання в м.Луганськ на момент початку бойових дій позбавляє заявницю отримувати адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Посилаючись на вказані обставини заявниця просить встановити факт, що довідка видана ТОВ «Менпауер Україна» №290/06 від 15.06.2015 за місцем якої вона дійсно працювала у ТОВ «Менпауер Україна» з 18.04.2012 року (наказ №К-121) по 07.09.2014 р. (наказ №К-566) на посаді консультанта з фінансових послуг м.Луганськ з фактичним місцем роботи у м.Луганськ (що також підтверджується відомостями у трудовій книжці серії АХ №105912, виданої на імя заявниці), свідчить про те, що заявниця фактично проживала на території, де виникли обставини, зазначені в ст..1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» на момент виникнення (початок) бойових дій. Також заявниця просить встановити факт, що вона фактично проживала у м.Луганськ у період з 1990 року по 07.09.2014 року включно.

В судовому засідання заявниця підтримала свою заяву у повному обсязі та крім обставин, зазначених у позові, також показала, що з 1990 року, майже від народження вона проживала разом із батьками у м.Луганську, де здобувала середню та вищі освіти, де працювала. Однак через початок бойових дій у м.Луганську вона була вимушена покинути місце постійного проживання за адресою кв.44 у будинку 15 «а» кварталу 50 років Оборони Луганська у м.Луганськ (гуртожиток Луганської обласної клінічної лікарні) та разом із сімєю тимчасово переїхати у с. Білка Тростянецького району Сумської області. Так, у червні 2014 року спершу вона привезла до Тростянецького району Сумської області свою дочку ОСОБА_3, а 08.09.2014 року вона виїздила звідти, залишивши все майно у м.Луганську. Коли вона звернулась до Управління соцзахисту населення Тростянецької РДА за допомогою, як внутрішньо переміщена особа - їй відмовили, бо місце реєстрації у паспорті заявниці зазначено із 08.04.2014 року по вул.Перемоги,10 у с.Микитівка Тростянецького району Сумської області. Так, хоча вона не змінювала свого місця проживання у Луганську за адресою кв.44 у будинку 15 «а» кварталу 50 років Оборони Луганська, однак знялась із реєстрації 27.03.2014 року за вказаною адресою через приватизацію цієї квартири на її матір та брата, та коли у червні 2014 року вона звернулась до ЖЕКу з метою прописки - їй повідомили, що довідок не видають через бойові дії. Заявниця працювала консультантом з фінансових послуг ТОВ «Менпауер Україна» з фактичним місцем роботи у м.Луганську, про що мається довідка з місця роботи, і лише завдяки тому, що головний офіс товариства розміщений у м.Києві, їй видалось за можливе офіційно припинити трудову угоду 07.09.2014 року.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні вказав, що із 13.04.2014 року розпочалась Антитерористична операція на території частини Донецької та Луганської областей із того моменту управління соцзахист у населення бере на облік внутрішньо переміщених осіб, однак заявниця не була взята на облік як така, що не була зареєстрована на вказану дату у м.Луганську. За розясненням управління зверталось до Департаменту, однак відповіді не отримало. З приводу встановлення юридичного факту за заявою ОСОБА_1 - заінтересована особа заперечень не має.

Заслухавши пояснення заявниці, представника заінтересованої особи, покази свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Встановлено, що згідно з паспортом громадянина України ОСОБА_1 з 11.02.2006 року по 27.03.2014 рік була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3. Із 08.04.2014 року заявниця зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8,9).

Ордер на житлову площу в гуртожитку за адресою у житловому блоці №44, квартал 50 років Оборони Луганська, 15а, м.Луганськ виданий від 22.05.2014 року ОСОБА_4 та члену її сімї - синові ОСОБА_5 (а.с.10).

У трудовій книжці заявниці маються записи про навчання з 01.09.04 р. по 01.03.08 р. у Відокремленому підрозділі «Політехнічний коледж Луганського національного аграрного університету» на денному відділенні; перебування у трудових відносинах із ТОВ «Менпауер Україна» на посаді консультанта з фінансових послуг м.Луганськ із 18.04.12 р. по 07.09.14 р.; виплату допомоги по безробіттю згідно ст..22 п.1 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» із 17.09.2014 р. по 11.09.2015 р. ( а.с.12,13, 50).

У наданих заявницею документах, що підтверджують її освіту, вбачається її навчання у комунальній спеціалізованій школі №60 ім.200-річчя м.Луганська, яку закінчила у 2004 році (а.с.25), у Відокремленому підрозділі «Політехнічний коледж Луганського національного аграрного університету», який закінчила у 2008 році (а.с.26-28).

Довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Менпауер Україна» від 15 червня 2015 року вихідний № 290/06 встановлено, що ОСОБА_1 дійсно працювала у ТОВ «Менпауер Україна» з 18 квітня 2012 року (наказ №К-121) по 07 вересня 2014 року (наказ №К-566) на посаді консультанта з фінансових послуг (м.Луганськ) з фактичним місцем роботи в місті Луганськ (а.с.11).

Крім того, із копії строкового трудового договору від 18 квітня 2012 року, укладеного між ТОВ «Менпауер Україна» та працівником ОСОБА_1 встановлено, що заявниця прийнята на посаду консультанта з фінансових послуг м.Луганськ з фактичним місцем роботи в місті Луганськ (а.с.19-21), та відповідно до угоди про припинення строкового трудового договору - 07.09.2014 р. припинила свою роботу у вказаному товаристві на підставі п.2 ст.36 КЗпП України (а.с.41).

Згідно до картки фізичної особи-платника податку Ленінської міжрайонної ДПІ у м.Луганськ встановлено, що ОСОБА_1 одержала ідентифікаційний номер та її занесено до Державного реєстру фізичних осіб 23.06.2004 року (а.с.9).

Чоловіком заявниці є ОСОБА_6, шлюб між якими укладено 10.05.2008 р. (а.с.14-16), та він без реєстрації проживав з 10.08.2012 року АДРЕСА_1, як встановлено довідкою Луганської обласної клінічної лікарні (а.с.17), та з 13.12.2012 р. по 16.09.2013 р. отримував в Луганському міському центрі зайнятості допомогу по безробіттю, а із 17.09.2013 р. по 29.04.2015 року працював у Комунальному підприємстві «Луганський центр утилізації відходів», що підтверджено записами у його трудовій книжці (а.с.38-40).

У подружжя ОСОБА_6 і ОСОБА_1 народилась 29.09.2008 року дочка ОСОБА_3, місце народження - м.Луганськ (а.с.18). Місцем перебування дитини на лікарському обліку є Луганська міська дитяча лікарня №1, остання дата лікування дитини - 05.09.2014 року (як встановлено амбулаторною карткою історії розвитку дитини а.с.22-24).

Факт проживання заявниці в м. Луганську підтверджується також і дослідженою у суді амбулаторною карткою заявниці, якою встановлено, що із 1990 року маються записи про лікування ОСОБА_1 у лікарських закладах м.Луганська, останній запис про її перебування на лікуванні вказаний із 24.03.2014 р. по 28.03.2014 р. (а.с.51-53).

Лікарською довідкою від 19.07.2014 р. Луганської обласної клінічної лікарні підтверджено проходження заявницею у вказаному закладі ультразвукового сканування (а.с.54).

В судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_4, мати заявниці, яка повідомила, що, приблизно із 1990 року вона із чоловіком та дочкою - заявницею переїхали проживати у м.Луганськ, та у 1997 році вона отримала кімнату у малосімейному гуртожитку за адресою кв.44 у будинку 15 «а» кварталу 50 років Оборони Луганська, яке належало Луганській обласній клінічні лікарні. У вказаному житлі були зареєстровані також свідок, її діти - дочка ОСОБА_1 (заявниця) та син ОСОБА_5 Оскільки у квітні 2014 року було прийняте рішення компетентним органом про передачу гуртожитку під приватизацію, то на сімейній нараді вирішили, що заявниця зніметься із реєстрації та ордер на житло, а потім і приватизацію, буде здійснено на свідка та її сина. Так, заявниця у березні місяці 2014 р. знялася із реєстрації за своїм постійним місцем проживання та прописалась у ІНФОРМАЦІЯ_2 у будинку, належному родичам чоловіка дочки. Однак, заявниця продовжила проживати та працювати у м.Луганську. Після початку бойових дій у м.Луганську через загрозу фізичному та психічному здоровю, свідок влітку взяла відпустку на роботі та виїхала до Тростянецького району Сумської області, а її дочка (заявниця) покинула м.Луганськ на початку вересня 2014 року, залишивши всі речі. Дочку заявниці - ОСОБА_3, вивезли із м.Луганська ще у червні 2014 року, яка проживає наразі у с.Білка разом із батьками.

Аналогічні покази надав свідок ОСОБА_6, чоловік заявниці.

Також допитані у суді свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 показали, що заявниця у 2008 році вийшла заміж за ОСОБА_6, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, тоді вони вперше познайомились із заявницею. Після одруження заявниця повернулась проживати у м.Луганськ, де навчалась та працювала. Чоловік заявниці ОСОБА_6 також виїздив до заявниці у місто Луганськ. Свідки стверджують, що заявниця приїхала через початок бойових дій у м.Луганськ - до с.Білка, Тростянецького району Сумської області у вересні 2014 року, де вона зараз проживає ІНФОРМАЦІЯ_6 разом із родиною. За своїм місцем реєстрації по вул.Перемоги, 10 у с.Микитівка Тростянецького району заявниця ніколи не проживала.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Враховуючи наведені та проаналізовані докази у сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, та відповідно до ст..256 ЦПК України необхідно встановити факт, що довідка видана ТОВ «Менпауер Україна» №290/06 від 15.06.2015 року заявниці про її роботу у ТОВ «Менпауер Україна» з 18.04.2012 року (наказ №К-121) по 07.09.2014 р. (наказ №К-566) на посаді консультанта з фінансових послуг м.Луганськ з фактичним місцем роботи у м.Луганськ, свідчить про її фактичне проживання на момент виникнення (початок) бойових дій на території, де виникли обставини, зазначені в ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Крім того, зібраними та дослідженими у сукупності доказами також встановлено факт проживання заявниці у м.Луганську у період з 1990 року до 07 вересня 2014 року включно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 209, 212-214, ч.2 ст.256, ст.259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

заяву задоволено повністю

Встановити факт, що довідка видана Товариством з обмеженою відповідальністю «Менпауер Україна» №290/06 від 15.06.2015 року ОСОБА_1 про її роботу у ТОВ «Менпауер Україна» з 18.04.2012 року (наказ №К-121) по 07.09.2014 р. (наказ №К-566) на посаді консультанта з фінансових послуг м.Луганськ з фактичним місцем роботи у м.Луганськ, свідчить про її фактичне проживання на момент виникнення (початок) бойових дій на території, де виникли обставини, зазначені в ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Встановити факт проживання ОСОБА_1 у м.Луганськ у період з 1990 року до 07 вересня 2014 року включно.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.С. Линник