АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/9467/13-ц 22-ц/774/1370/К/15
Справа № 182/9467/13-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/1370/К/15 інстанції - Рибакова В.В.
Категорія № 24 (4) Доповідач - Братіщева Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Братіщевої Л.А.,

суддів: Грищенко Н.М., Чорнобук В.І.,

при секретарі: Чубіній А.В.,

за участю: відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2014 року по справі за позовом Нікопольського комунального підприємства «Нікопольтеплоенерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поновлення строку позовної давності, стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання, -

ВСТАНОВИЛА:

16 жовтня 2013 року позивач Нікопольське комунальне підприємство «Нікопольтеплоенерго» (надалі - НКП «Нікопольтеплоенерго») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поновлення строку позовної давності, стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання, який в ході судового розгляду уточнив. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачі є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1, проживають в ній та користуються послугами централізованого теплопостачання, однак за період з березня 2004 року по квітень 2013 року виникла заборгованість в розмірі 14574,31 грн., яку відповідачі відмовляються сплачувати добровільно.

27.12.2011 року НКП «Нікопольтеплоенерго» зверталось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в сумі 6941,36 грн., який судом був скасований за заявою боржника. Вважають, що в даному випадку позовна давність переривалась, а раніше вони були позбавлені звернутись до суду з даним позовом у зв'язку з відсутністю коштів для сплати судового збору.

Просив суд поновити строк позовної давності та стягнути з відповідачів на користь НКП «Нікопольтеплоенерго» заборгованість за надані послуги за теплову енергію в сумі 14574,31 грн. та судовий збір в сумі 229,40 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2014 року позов НКП «Нікопольтеплоенерго» задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь НКП «Нікопольтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 07.12.2010 року по 25.04.2013 року у розмірі 7203,22 грн. в рівних частках, з кожного по 3601,61 грн.

В іншому - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь НКП «Нікопольтеплоенерго» судовий збір у розмірі 229,40 грн. в рівних частках, з кожного по 114,70 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Крім того, суд не вірно зазначив про стягнення суми в рівних частках з нього та ОСОБА_3 та не вірно визначив, що вони в рівних частках володіють житлом за адресою: АДРЕСА_1. Також вважає вимогу щодо оплати послуг з теплопостачання - безпідставною, оскільки вони таких послуг не отримують та не укладали з позивачем договору з приводу надання послуг.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3заборгованості за надані послуги з теплопостачання у розмірі 7203,22 грн. в рівних частках, з кожного по 3601,61 грн. - скасуванню з підстав п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України,з ухваленням в цій частині нового рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

На підставі ч. 2 ст. 162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Стаття 322 ЦК України передбачає, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки КП «Нікопольське міжміське БТІ», станом на 31.12.2012 року за відповідачем ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 1/3 частку, а за відповідачем ОСОБА_2 - на 2/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 37), а тому вони є споживачами послуг з постачання теплової енергії, які надаються НКП «Нікопольтеплоенерго».

В апеляційній скарзі та апеляційному суду відповідач ОСОБА_2 підтвердив, що на теперішній час частки співвласників у нерухомому майні не змінились.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по особовому рахунку НОМЕР_1, відкритому на ім'я ОСОБА_2, відповідачі оплату за теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1 здійснювали не в повному обсязі, у зв'язку із чим в період з березня 2004 року по квітень 2013 року утворилась заборгованість в сумі 14574,31грн. (а.с. 3-4).

З матеріалів справи також вбачається, що ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2011 року скасовано судовий наказ від 27 грудня 2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь НКП «Нікопольтеплоенерго заборгованості за теплову енергію в сумі 6941,36 грн. та судових витрат (а.с. 17).

Задовольняючи частково позовні вимоги НКП «Нікопольтеплоенерго, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не пропущений строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом за період з 07.12.2010 року по 25.04.2013 року, а також з того, що відповідачі зобов'язані здійснювати оплату за надані НКП «Нікопольтеплоенерго» послуги з теплопостачання, а тому стягнув заборгованість за вказаний період.

Колегія суддів погоджується із даним висновком суд першої інстанції, з наступних підстав.

Суд дійшов вірного висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини фактичного користування житлово-комунальними послугами, які надавались позивачем надані НКП «Нікопольтеплоенерго» відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є власниками квартири АДРЕСА_1.

Щодо посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що він неодноразово звертався по позивача з листами про припинення постачання тепла через те, що його квартира відключена від центральної тепломережі, що свідчить про припинення договірних відносин, колегія суддів зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин, були чинними постанова Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» і наказ Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» (надалі - Наказ).

Пунктом 25 постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 року передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до Наказу № 4 від 22.11.2005 року, для вирішення питання відключення житлового будинку(будинків) від мереж централізованого опалення його власник(власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. При цьому обов'язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання. Якщо заявником є власник, наймач (орендар) окремого приміщення, Комісія має право не розглядати його заяву до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку.

Отже, виходячи з положення вищезазначених норм Закону, вбачається, що відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком процедури.

На підставі викладеного, колегія суддів не приймає до уваги вищезазначені доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, як безпідставні.

Частиною 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг».

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 в частині відсутності між сторонами договірних відносин у зв'язку із ненаданням позивачем укладеного між сторонами договору такими, що не заслуговують на увагу. Відсутність письмово укладеного договору з вини споживачів не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позову за період з 25.03.2004 року по 07.12.2010 року (дата звернення НКП «Нікопольтеплоенерго» з заявою про видачу судового наказу) заявлені позивачем з пропуском позовної давності, поважних причин пропуску строку позовної давності за цей період судом не встановлено, а тому підлягає задоволенню позов в частині вимог за період з 07.12.2010 року по 25.04.2013 року в сумі 7203,22 грн.

Разом з тим, на думку колегії, суд невірно визначився з розміром часток заборгованості, яка підлягає стягненню з кожного відповідача, як співвласника спірної квартири, оскільки, відповідно до довідки КП «Нікопольське міжміське БТІ», за відповідачем ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 1/3 частку, а за відповідачем ОСОБА_2 - на 2/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1, а тому погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає необхідним рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3заборгованості за надані послуги з теплопостачання у розмірі 7203,22 грн. в рівних частках, з кожного по 3601,61 грн. - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3заборгованості за надані послуги з теплопостачання у розмірі 7203,22 грн. в наступних частках: 1/3 частка - з ОСОБА_2 в розмірі 2401,07 грн. та 2/3 частки - з ОСОБА_3 в розмірі 4802,15 грн., залишивши рішення в іншій частині без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за надані послуги з теплопостачання у розмірі 7203,22 грн. в рівних частках, з кожного по 3601,61 грн. - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за надані послуги з теплопостачання в розмірі 2401 (дві тисячі чотириста одна) грн. 07 коп., виходячи із належної йому на праві власності 1/3 частки квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за надані послуги з теплопостачання в розмірі 4802 (чотири тисячі вісімсот дві) грн. 15 коп. виходячи із належної їй на праві власності 2/3 частки квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: