АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/1162/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2946/15Головуючий у 1-й інстанції Солоха О. В. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.

при секретарі Філоненко О.В.

за участю: відповідача ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3

позивача - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_5

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 липня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 липня 2015 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням задоволено повністю.

Зобов»язано ОСОБА_2 та ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні ОСОБА_4 житловим будинком з господарськими будівлями по АДРЕСА_1, в м. Комсомольську, Полтавської області шляхом надання доступу ОСОБА_4 та працівникам комунального підприємства «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» до житлового будинку та усіх господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1, в м. Комсомольську, Полтавської області для проведення інвентаризаційних робіт.

Вирішено питання судових витрат.

З вказаним рішенням не погодились відповідачі, які в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просять рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким вимоги апеляційної скарги задовольнити.

В обґрунтування доводів скарги зазначають, що розподіл спільного домоволодіння було здійснено безпідставно, оскільки позивачка не вкладала коштів у його придбання, на ремонт та добровільно припинила проживати в даному будинку у грудні 2010 року.

Також вважають, що позивачем не доведено факт вчинення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком та господарськими спорудами.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Як установлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 1996 по 1997 рік та повторно зареєстрували шлюб 30.07.2004 року, а 25.02.2011 року шлюб було розірвано за рішенням Комсомольського міського суду, яке набрало законної сили 09.03.2011 року (а.с.62-66).

Згідно договору купівлі-продажу серії ВЕМ №787413 від 26.02.2007р. ОСОБА_2 придбав у власність житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1, в м. Комсомольську, Полтавської області (а.с.5).

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.11.2013р. по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, відділу Держкомзему у м. Комсомольську Полтавської області, Реєстраційної служби Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області, Комсомольської міської ради Полтавської області про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання частково недійсною приватизації прибудинкової земельної ділянки за рішенням Комсомольської міської ради від 23.08.2011 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та визнання такою, що втратила право користування житловим будинком, позов ОСОБА_5 задоволено повністю.

Визнано право власності за ОСОБА_5 на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1

В задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

Визнано право власності за ОСОБА_2 на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1

Визнано ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим будинком, що знаходяться в АДРЕСА_1

Додатковим рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 07.02.2014 року вирішено питання судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 02 липня 2014 року рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 25 листопада 2013 року та додаткове рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 07 лютого 2014 року скасоване, ухвалено нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями відмовлено.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Відділу Держкомзему у м. Комсомольську Полтавської області, Реєстраційної служби Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області, Комсомольської міської Ради Полтавської області про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання частково недійсною приватизацію прибудинкової земельної ділянки за рішенням Комсомольської міської Ради від 23.08.2011 року та державного акту на право власності на земельну ділянку задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового будиноку з господарськими будівлями за АДРЕСА_1

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та визнання такою, що втратила право користування житловим будинком відмовлено (а.с.6-8, 59-61).

Вказаним судовим рішенням установлено, що перебування у шлюбі ОСОБА_4 з ОСОБА_2 на час посвідчення договору купівлі-продажу спірного домоволодіння 26.02.2007 року, а також надання ОСОБА_4 відповідної згоди на придбання чоловіком майна, у відповідності до вимог ст.ст. 60,65,70 СК України свідчить про те, що дане домоволодіння є спільною сумісною власністю подружжя та належить по 1/2 частині кожному з них.

Згідно довідки КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» №61/257 від 29.01.2015р. проведення обстеження житлового будинку з господарськими будівлями в м. Комсомольськ, по АДРЕСА_1, для виготовлення технічного паспорту по замовленню позивача є неможливим, оскільки ОСОБА_2 заперечує та не надає доступу для обстеження (а.с.9).

Унаслідок зазначеної обставини Державним реєстратором прав на нерухоме майна Салтан Є.В. прийнято рішення №19026509 від 02.02.2015 року про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, оскільки крім всього іншого, для проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна необхідно подати технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна (а.с.10).

06.02.2015 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Салтан Є.В. було прийнято рішення №19155634 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки заявником не усунуто обставини, які стали підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви (а.с.11).

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 09.07.2015 року до участі у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, залучено ОСОБА_7 (АДРЕСА_1, м. Комсомольськ, Полтавської області) (а.с.43).

Ухвалюючи оскаржуване рішення місцевий суд вірно виходив із того, що право позивача на користування та розпорядження належним їй майном є порушеним незаконними діями відповідачів, а тому підлягає захисту за судовим рішенням.

Такий висновок відповідає обставинам справи та ґрунтується на законі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до вимог ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність.

Згідно з вимогами ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

За змістом статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Право позивачів на звернення з даним позовом передбачено ст.ст.15,16,391,386 ЦК України, згідно з якими власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

За змістом статті 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом.

Як убачається з матеріалів справи відповідачами здійснюються перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_4, а тому вона правомірно скористалася своїм правом вимагати усунення вказаних перешкод.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачкою не доведено факту вчинення перешкод в користуванні та розпорядженні житловим будинком та господарськими будівлями по АДРЕСА_1 у м. Комсомольську, спростовуються наявними у справі доказами, зокрема, довідкою КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» №61/257 від 29.01.2015р., де зазначено, що ОСОБА_2 заперечує та не надає доступу для обстеження до вказаного домоволодіння (а.с.9).

Також, свідком ОСОБА_8, було повідомлено місцевому суду, обставини перешкоджання позивачу у користуванні спірним будинком (а.с.92-93).

Факт перешкоджання ОСОБА_4 у доступі до спірного домоволодіння та користування своєю власністю підтверджується також наявними у матеріалах справи письмовими поясненнями третьої особи ОСОБА_7 (а.с.81-82).

Зазначені в апеляційній скарзі обставини стосовно того, що ОСОБА_4 не довела факту купівлі вказаного домоволодіння за спільні кошти та те, що вона не брала участі в ремонтних роботах, судом до уваги не беруться, оскільки ці обставити були предметом іншого судового розгляду, по якому вже винесені судові рішення, які набрали законної сили.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують та зводяться фактично до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права.

Таким чином, суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

При цьому суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права відповідно до характеру правовідносин, що склалися між сторонами та в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_5, - відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 липня 2015 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ Т.О. Кривчун

СУДДІ Л.І. Пилипчук

О.В. Чумак