УХВАЛА

23 березня 2015 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, департамент земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, третя особа ОСОБА_12, про визнання державного акту та договору дарування недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

02.03.2015 позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

04.03.2015 відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями відбулося визначення судді з розгляду даної справи та 05.03.2015 матеріали позову отримані головуючим по справі.

20.03.2015 на виконання ч. 3 ст. 122 ЦПК України отримано відповідь адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в м. Києві, про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів.

Дослідивши позовну заяву та оглянувши додані до неї документи, приходжу до наступного висновку.

Позивач просить суд ухвалити рішення, яким

- визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданий ОСОБА_13 Київською міською державною адміністрацією 25 березня 1999 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №72-2-001121 щодо земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 площею 0,0455 га, кадастровий номер НОМЕР_3,

-визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2, виданий ОСОБА_3 Київською міською державною адміністрацією 25 березня 1999 року т зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №72-2-00122 щодо земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 площею 0,0455 га, кадастровий номер НОМЕР_3,

-визнати недійсним договір дарування №3350 від 29 жовтня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Ганчук Ю.Я.,

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 7337720 від 29 жовтня 2013 року державного реєстратора приватного нотаріуса КМНО Ганчук Ю.Я.,

-внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності №3119515 від 29 жовтня 2013 року, внесеного державним реєстратором приватним нотаріусом КМНО Ганчук Ю.Я.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В свою чергу, в порядку цивільного судочинства суди розглядають справи щодо захисту порушених, оспорюваних або невизнаних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (ст.15 ЦПК України)

Аналіз заявлених позивачем вимог дає підстави суду стверджувати, що вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 7337720 від 29 жовтня 2013 року державного реєстратора приватного нотаріуса КМНО Ганчук Ю.Я. та внесення зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності №3119515 від 29 жовтня 2013 року, внесеного державним реєстратором приватним нотаріусом КМНО Ганчук Ю.Я., не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки пов`язані із зобов`язанням представника Головного управління юстиції вчинити ті чи інші дії, відмова від здійснення яких може бути предметом адміністративної судочинства. Крім того, зазначені вимоги не висуваються самостійно, а взаємопов`язані із першими вимогами про визнання недійсними державних актів та договору дарування, відтак в разі задоволення позову, саме рішення суду, яке набуде чинності, буде підлягати обов`язковому виконанню, в протилежному випадку може бути предметом розгляду, зокрема, суду адміністративної юрисдикції за відмову від вчинення тих чи інших дій, як про це зазначалося вище.

Також, суд звертає увагу позивача на невідповідність його позовної заяви імперативним вимогам п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України, оскільки позивач не зазначає доказів на підтвердження кожної обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги.

Так, позивач стверджує, що свідоцтво про право власності не є правовою підставою, що підтверджує право власності на частину земельної ділянки по вул. Головка, 3, оскільки в розпорядженні КМДА №215 від 05.02.1998 року визначена інша площа ділянка (менша). В даному випадку позивач сам критично ставиться до правовстановлюючого документа і таким самим чином просить віднестися до нього суд, проте не зазначає доказів на підтвердження цього або підстав для звільнення від доказування цих обставин.

Крім того, позивач без зазначення доказів стверджує, що таке збільшення площі землі відбулося саме за рахунок частини земельної ділянки, що виділялась позивачу, наполягає на порушенні меж сусідніх земельних ділянок. Не викладено згідно п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України обставин на підтвердження вимог про те, що позивача було позбавлено можливості приватизувати свою земельну ділянку.

Не викладено згідно п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України обставин на підтвердження вимог про те, що позивача було позбавлено можливості приватизувати свою земельну ділянку.

Не зазначено доказів на підтвердження звернення з цього приводу до органів земельних ресурсів.

Також як вбачається із позову позивачем заявлено вимогу про визнання недійсним договору дарування, проте всупереч положенням п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України позивачем не викладено обставин, якими він обґрунтовує це, а саме підстави недійсності правочину, передбачені ЦК України.

Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначаючи про порушення свого цивільного права, позивач не розкриває його змісту.

Також позивач стверджує про те, що певне майно було успадковане рядом відповідачів, проте доказів на підтвердження цього також не надає.

Відповідно до ч 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон) за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір. Підстави, за якими особи звільняються від сплати судового збору за подачу позову або заяви, зазначені у ч. 1 ст. 5 Закону.

Оскільки вимоги позивача носять нематеріальний характер, позивачу необхідно сплатити судовий збір із позовних заяв немайнового характеру і надати суду відповідний документ на підтвердження сплати судового збору за вимогу немайнового характеру окремим платіжним документом (ч. 5 ст. 119 ЦПК України)

Судовий збір відповідно до Закону становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати - 243,60 грн.

При чому як звертає увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.10 Постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах» від 17.10.2014 року, подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору.

В такому випадку, в разі звернення до суду із позовною заявою в новій редакції, в якій буде виправлено зазначені судом недоліки, позивачу необхідно сплатити судовий збір за кожну вимогу.

Вказані кошти повинні бути сплачені на наступні реквізити

- за сплату судового збору: УДКСУ у Солом'янському районі

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812

Банк отримувача ГУ ДКУ у м. Києві

Код банку отримувача (МФО) 82 00 19

Рахунок отримувача 312 122 067 000 10

Код класифікації доходів бюджету 220 300 01

Призначення платежу Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Солом'янський районний суд міста Києва (назва суду, де розглядається справа), (суду, де розглядається справа).

Дотримання вимог ст. 119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, департамент земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, третя особа ОСОБА_12, про визнання державного акту та договору дарування недійсним, - залишити без руху.

Роз'яснити позивачеві, що зазначені в ухвалі недоліки ним можуть бути усунені протягом двох днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі позовної заяви у редакції, яка буде відповідати вимогам ст. 119 ЦПК України.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Кицюк