Справа № 209/1963/15-ц
Провадження № 2/209/1119/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Замкової Я.В.,

за участі секретаря Шепель О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків та стягнення курсової різниці, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача по справі на свою користь 394170 грн. нанесених збитків та судові витрати.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив, що 06.02.2012 року вони з відповідачем уклали договір завдатку, за яким він зобов'язався у відповідача придбати будинок за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Шаумяна, 30, у строк не пізніше 02.03.2012 року. Для підтвердження наміру купівлі будинку він надав відповідачу завдаток у розмірі 2000 доларів США, та зобов'язався оплатити 43000 доларів США відповідачу у день оформлення договору купівлі-продажу будинку, а саме до 02.03.2012 року. Далі 23.02.2012 року вони з відповідачем збільшили розмір завдатку до 30000 доларів США, та відстрочили продаж будинку до 31.03.2012 року. Проте, 31.03.2012 року відповідач не виконав свої зобов'язання щодо підготовки всіх необхідних документів на продаж будинку і в подальшому відмовився повертати 30000 доларів США позивачу. 18.09.2013 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.03.2014 року, частково задоволені позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення завдатку та відшкодування моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору завдатку дійсним та виселення з домоволодіння, та частково задоволені вимоги за зустрічним позовом, а саме стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 242302,60 грн. та виселено ОСОБА_1 з належного ОСОБА_2В будинку за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Шаумяна. На теперішній час відповідач не повернув йому вазані грошові кошти і ухиляється від виконання рішення суду. Вказує, що внаслідок невиконання зобов'язання позивач несе збитки, які пов'язані з підвищенням курсу долару США по відношенню до гривні. Аванс позивачем був сплачений відповідачу в доларах США.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю. На обґрунтування своїх позовних вимог навів доводи, що були ним зазначені в позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову, вважаючи позовні вимоги позивача необгрунтованими.

Суд, вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.09.2013 року, залишеного без змін ухвалою колегії судів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.03.2014 року, частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення завдатку та відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 239790,00 (двісті тридцять дев'ять тисяч сімсот дев'яносто) гривень сплачених в рахунок оплати житлового будинку та 2512,60 грн. сплаченого судового збору у справі, а всього 242302,60 гривень (двісті сорок дві тисячі триста дві гривень 60 коп). В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовлено. Частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору завдатку дійсним та виселення з домоволодіння. Згідно зазначеного рішення ОСОБА_1 виселено з належного ОСОБА_2 житлового будинку розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Шаумяна, 30. В іншій частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору завдатку дійсним та виселення з домоволодіння відмовлено. (а.с. 7-13).

Постановою державного виконавця ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області серії ВП № 43579890 від 29.05.2015 року про повернення виконавчого документу стягувачеві, на виконання виконавчого листа № 409/5898/12 від 27.05.2014 року виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 242302,60 грн. - закінчено виконавчий документ.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов'язання з ухваленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судового рішення про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань та не виключає відповідальності за порушення строків розрахунків.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлена відповідальність за невиконання грошового зобов'язання: «Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.»

Таким чином, законодавцем не передбачено стягнення з жодної із сторін договору після постановлення рішення суду про стягнення грошових коштів, сплачених в рахунок оплати житлового будинку, курсової різниці в разі збільшення або зменшення курсу іноземної валюти до національної грошової одиниці. Посилання ж позивача на зміну офіційного курсу гривні щодо долара США, не може бути прийнято судом як правомірність заявлених вимог, оскільки позивач, надаючи відповідачу аванс у доларах США, а не в гривні, брав на себе певні ризики щодо коливання курсу.

Враховуючи, що спір по суті про стягнення суми авансу вже вирішений судом, заборгованість стягнута у національній валюті - гривні, виходячи з офіційного курсу НБУ, рішення набрало законної сили і знаходилося на примусовому виконанні, а також те, що законодавством не передбачена відповідальність боржника за договором авансу за невиконання ним грошового зобов'язання шляхом стягнення курсової різниці, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог про стягнення курсової різниці, суд у відповідності до ст. 88 ЦПК України, відмовляє позивачу у задоволенні його вимог щодо стягнення з відповідача судових витрат по справі.

Керуючись ст. ст. 8, 10-11, 57, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків та стягнення курсової різниці - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Я.В. Замкова