"16" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:
головуючої судді Яровенко Н. О.
при секретарі Бондаревій Ю.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Комунальне підприємство «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», Головне управління Державної міграційної служби України у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що він є власником 132/300 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1. В даному домоволодінні зареєстрований позивач та його дочка ОСОБА_2 З 2002 року відповідачка не проживає в спірному домоволодінні, зокрема, будівля, після пожежі, не придатна для проживання. Реєстрація відповідача порушує права позивача вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, тому просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в приватному будинку АДРЕСА_1
Позивач, представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити.
Відповідач до суду не з'явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання.
Треті особи в судове засідання не з`явились, від ГУ ДМС України в м. Києві надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника.
Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 травня 2000 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: 10 Київська державна нотаріальна контора про поновлення строку для прийняття спадщини та визнання права власності на частину спадщини, усунення перешкод у користуванні житловою площею та вселення було задоволено (а.с.4-8). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2002 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розподіл жилого будинку, господарчих споруд та визнання права власності на них, про порядок користування земельною ділянкою задоволено (а.с.9-10). Даним рішенням, спірне домоволодіння було розподілено між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, якому було виділено у власність 47/100 долі власності домоволодіння, а ОСОБА_3 - 53/100 долі власності домоволодіння, що підтверджується копією технічного паспорту (а.с.12-17).
Згідно довідки Форми 3-А від 09.10.2015 року, в 132/300 частині будинку АДРЕСА_1 зареєстровані три особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.18).
Зазначене домоволодіння зазнало пожежі, що підтверджується копією акту 13-ї самосійної державної пожежної частини м. Києва (а.с.19).
В судовому засіданні будучи допитаною в якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що вона є сусідкою позивача з 1953 року. Відповідача бачила останній раз близько 12 років тому назад, коли та ще вчилась в школі. Спірне домоволодіння зазнало пожежі, для проживання на даний момент не придатне для проживання.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом позивача з народження - 1951 року. Знає, що відповідач є дочкою ОСОБА_1. Не бачив її більше 10 років, вона десь поїхала з матір`ю. У домоволодінні сталась пожежа, після якої там жити не можна, тому речей відповідача там нема і вселитись туди, вона не намагалась.
Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Таким чином, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у спірній квартирі, дійсно перешкоджає позивачу здійснювати його право власності, а позивач мають право вимагати усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном, у зв'язку з чим, суд, вважає за необхідне визнати відповідача такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1
Статтею 88 ЦК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Отже, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 487 грн. 20 коп. судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 213, 215, 218, 226 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Комунальне підприємство «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», Головне управління Державної міграційної служби України у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщеннямзадовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений в дохід держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя Н. О. Яровенко