Справа №: 398/1437/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"05" травня 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого - судді Ковальової О.Б.,

при секретарі - Дудченко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, де просить:

- встановити факт належності договору купівлі - продажу житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями АДРЕСА_1, посвідченого секретарем виконавчого комітету Пантаївської селищної ради м. Олександрії Кіровоградської області 27.06.1988 року, рег.№66, зареєстрованого Олександрійському МБТІ 23.02.1998 року, рег. № 9/1, ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3;

- визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, на житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, згідно технічного паспорта на жилий будинок індивідуального житлового фонду, виготовленого Олександрійським КМБТІ Кіровоградської області станом на 24.03.2014 року, що належав ОСОБА_3 на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку з господарського - побутовими будівлями АДРЕСА_1 посвідченого секретарем виконавчого комітету Пантаївської селищної ради м.Олександрії Кіровоградської області 27.06.1988 року, рег.№66, зареєстрованого Олександрійському МБТІ 23.02.1998 року, рег.№ 9/1, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, який прийняв у спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3, але не оформив своїх спадкових прав.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її бабуся ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями АДРЕСА_1, який належить їй на підставі договору купівлі - продажу посвідченого секретарем виконавчого комітету Пантаївської селищної ради м.Олександрії Кіровоградської області 27.06.1988 року, рег.№66.

В 1988 році даний будинок та надвірні будівлі були знесені та самочинно на протязі 1989 - 1991 років був побудований новий жилий будинок та господарського - побутові будівлі.

ОСОБА_3 своєчасно не оформила право власності на нього.

Оформити право власності на самочинне будівництво в теперішній час на ОСОБА_3 є неможливим у зв'язку з її смертю. Але на підставі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 був її батько ОСОБА_4, який прийняв спадщину, але не оформив її та помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Після його смерті відкрилась спадщина в склад якої входить і жилий будинок по АДРЕСА_1.

Після смерті батька спадкоємцем першої черги є вона - дочка померлого та дружина померлого, тобто її матір, яка не претендує на спадкове майно.

Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку тим, що в договорі купівлі - продажу будинку АДРЕСА_1 посвідченого секретарем виконавчого комітету Пантаївської селищної ради м. Олександрії Кіровоградської області 27.06.1988 року прізвище її бабусі вказане «ОСОБА_3» замість «ОСОБА_3», а по - батькові «ОСОБА_3» замість «ОСОБА_3»; а також тому, що батько, прийнявши спадщину, не оформив свої спадкові права, тобто не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3.

Посилаючись на ст., ст. 15, 16, 1218, 1268, 1261, ч.3 ст.376 ЦК України просить її вимоги задовольнити.

Сторони про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача та відповідачка подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, де представник позивача вказав, що на позовних вимогах наполягає, а відповідач (а.с. 31) зазначила, що визнає позовні вимоги та просить їх задовольнити. За таких обставин, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність сторін, постановивши рішення на підставі наявних матеріалів справи.

Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено наступне.

ОСОБА_5 згідно договору купівлі - продажу від 27.06.1988 року купила житловий будинок загальною площею 12,7 кв.м, саманний, до якого примикають надвірні будівлі: сарай- 2-В, уборна дерев'яна - 3-В, огорожа дерев'яна - 4-Н, водопровід труби металічні - 5-г, що знаходиться в АДРЕСА_1. Даний договір зареєстрований в Олександрійському МБТІ 23.02.1988 р. (а.с.10 - 11).

Встановлено, що вищевказаний будинок та господарсько - побутові будівлі були знесені та на місці даного будинку до 1992 року було збудовано новий житловий будинок з господарськими спорудами, що підтверджується технічним паспортом, який складений 24.03.2014 року (а.с. 12 - 14).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8).

Після її смерті відкрилось право на спадщину.

Спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року, тому підлягають застосуванню до спадкових відносин норми ЦК УРСР у редакції від 18 липня 1963 року.

Згідно зі статтею 525 цього Кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Статтею 529 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачалося, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки.

Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги по закону є син спадкодавця - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.22)

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно довідки виданої виконкомом Пантазіївської сільської ради Знамянського р-ну Кіровоградської області № 16 від 13.09.2013 року - ОСОБА_3, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5, була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_2 з 1957 року по день смерті (ІНФОРМАЦІЯ_3). На час смерті разом з нею були зареєстровані та постійно проживали члени сім'ї: син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (з1957 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4) (а.с.28).

З копії паспорту позивачки вбачається, що на день смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, позивач була зареєстрована з 30.06.1988 року за адресою - АДРЕСА_1 (а.с. 30).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9)

Позивач вважає, що після смерті батька відкрилась спадщина, в склад якої входить і жилий будинок по АДРЕСА_1.

До суду не надано доказів того, що ОСОБА_4 фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або, що він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, тобто не надано доказів набуття спадкодавцем ОСОБА_4 права власності на спадкове майно його матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки на день смерті його матері він був зареєстрований та проживав в іншому будинку, за адресою: АДРЕСА_2.

При цьому позивач не ставить вимоги про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті спадкодавиці ОСОБА_3, а тому суд вважає безпідставними доводи позивачки, що в склад спадщини, яка відкрилась після смерті її батька входить і жилий будинок по АДРЕСА_1.

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житловібудинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Таким чином, право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 згідно договору купівлі - продажу від 27.06.1988 року купила житловий будинок, який знесла та на даній земельній ділянці було збудовано новий житловий будинок з господарськими спорудами до 1992 року.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

31 січня 1966 року заступником Міністра комунального господарства Української РСР затверджено погоджену із заступником голови Верховного Суду Української РСР Інструкцію про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56), згідно з якою реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності.

Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих (п. 4). Реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком № 1, за яким до правовстановлюючих документів, на підставі яких здійснюється реєстрація жилих будинків, віднесено нотаріально посвідчені договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затверджений виконкомом місцевої Ради акт про прийняття будинку в експлуатацію. Реєстрація права власності на будинок або домоволодіння здійснюється місцевими бюро технічної інвентаризації.

Аналогічні підстави реєстрації права власності на житлові будинки встановлені в Правилах державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 31 грудня 1995 року № 56 (втратив чинність на підставі наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 02 липня 2012 року № 327).

Наведені нормативно-правові акти були чинними за життя ОСОБА_3 та регулювали питання оформлення права власності на об'єкти нерухомості, однак забудовником не виконані.

До компетентних органів виконавчої влади із заявами про прийняття домоволодіння в експлуатацію та реєстрацію за нею права власності не зверталася.

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється, що оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року (ОСОБА_3 збудувала будинок до 05 серпня 1992 р.), могли, за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями, отримати правовстановлюючі документи на будинок.

Наявними в матеріалах справи документами встановлено, що будівництво спірного житлового будинку було здійснено на земельній ділянці, яка перебувала у неї в користування, однак будинок не був прийнятий в експлуатацію. На момент смерті ОСОБА_3 власності за нею в установленому порядку не було оформлене, правовстановлюючі документи на спірне майно відсутні.

Таким чином, за умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, затвердженого проекту, якщо будинок у встановленому законом порядку не було введено в експлуатацію, таке будівництво є незавершеним.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разу смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво, до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Разом з тим,з матеріалів справи вбачається, що будинок побудований на земельній ділянці, де був старий будинок, тобто є самочинним будівництвом.

Оскільки будівництво будинку в АДРЕСА_1 здійснювалось ОСОБА_6 не у відповідності до закону, то права та обов'язки забудовника ( в тому числі обов'язок здати будинок до експлуатації) увійшли до складу спадщини, яка залишилась після її смерті.

Крім того, відповідно до ст. 3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним Кодексом України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що в позові слід відмовити, оскільки позивач вибрала не той спосіб захисту своїх порушених прав, тобто звернулась до суду не з тими вимогами.

Керуючись ст., ст. 10, 11, 59, 60, 61, 88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд.

Суддя