УХВАЛАІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про зміну формулювання причини звільнення та стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом посилаючись на те, що з 17 травня 2004 року до 9 вересня 2014 року він працював на різних посадах на державному підприємстві «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі - ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»).

Наказом відповідача від 9 вересня 2014 року № 11-07/101011/п його звільнено з роботи за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України.

Зазначав, що у своїй заяві він просив звільнити його у зв'язку із виходом на пенсію, що надало б йому право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі семи посадових окладів, передбаченої Положенням про виплату одноразової допомоги працівникам підприємства, які виходять на пенсію, що є додатком до Колективного договору між адміністрацією та профспілкам ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на 2014 рік.

Враховуючи наведені обставини, просив змінити формулювання причини його звільнення, стягнути з ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на його користь одноразову грошову допомогу при звільненні у сумі 24 325 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення його позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, із висновком якого погодився апеляційний суд, та керуючись при цьому ст. 38 КЗпП України, ст. 54 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», виходив із того, що відсутні підстави для зміни формулювання причин звільнення та виплати одноразової допомоги, оскільки звільнення позивача із підстав виходу на пенсію за вислугою років вже відбулося 23 грудня 2003 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції, та не спростовують висновків судів і не дають підстав вважати, що ними при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про відмову у задоволенні позову.

Виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст. 11 ЦПК України, та заявлених позовних вимог, рішення судів попередніх інстанцій є правильними та законними, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель
Судді:А.О. Лесько
В.А. Черненко