У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до відділу Держземагенства у Старосамбірському районі Львівської області, реєстраційної служби Старосамбірського районного управління юстиції, третя особа - ОСОБА_5, про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав на земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 29 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 22 січня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до Старосамбірського районного суду Львівської області з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням XXXXIX сесії у демократичного скликання Старосамбірської міської ради № 1572 від 16 вересня 2009 року ОСОБА_5 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0529 га по АДРЕСА_1. На підставі цього рішення управлінням Держкомзему ОСОБА_5 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2012 року рішення Старосамбірської міської ради № 1572 від 16 вересня 2009 року було скасовано.

Позивач вважає, що оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 19 травня 2010 року, виданий ОСОБА_6 на підставі скасованого рішення органу місцевого самоврядування, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати його недійсним та скасувати державну реєстрацію прав на вищезазначену земельну ділянку.

Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 29 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 22 січня 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0529 га, що знаходиться у АДРЕСА_1, серія НОМЕР_1, виданий 16 вересня 2009 року управлінням Держкомзему у Старосамбірському районі на ім1я ОСОБА_5

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_4, не погоджуючись з даними судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції з висновками якого погодився апеляційний суд дійшов правильного висновку щодо визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 19 травня 2010 року, виданого ОСОБА_5, оскільки рішення органу місцевого самоврядування на підставі якого він виданий скасоване на підставі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2012 року, що відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині позовних вимог про скасування державної реєстрації прав ОСОБА_5 на земельну ділянку та документів на підставі яких проведено реєстрацію цих прав, суд першої інстанції з висновками якого погодився апеляційний суд, прийшов до правильного висновку, що вказані вимоги є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано доказів про реєстрацію будь-яких прав ОСОБА_5 (на право власності, користування, чи оренди земельної ділянки).

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 29 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 22 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Т.Л. Ізмайлова
М.І. Наумчук
Г.І. Мостова