Справа № 605/650/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"24" грудня 2015 р. Підгаєцький районний суд Тернопільської області в складі головуючоїсудді ОСОБА_1 присекретарі ОСОБА_2 за участю представника позивача ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Підгайці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Бронгалівської сільської ради про визнання права власності на спадков майно,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_4 звернулася в Підгаєцький районний суд з позовом до Бронгалівської сільської ради Підгаєцького району про визнання права власності на спадкове майно, що складається 1/3 ідеальної частки житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: вул.. Бічна,83 с. Михайлівка Підгаєцького району.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 01 грудня 1996 року померла мати позивачки ОСОБА_5 На випадок смерті вона заповіту не залишила. Позивач прийняла спадщину, однак не може оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на житловий будинок, оскільки такий у встановленому порядку не зареєстрований. Вказаний будинок побудований у 1965 році на земельній ділянці, відведеній для забудови. Згідно погосподарськогого обліку власником вказаного домоволодіння була покійна ОСОБА_6 Інших спадкоємців першої черги немає.. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Пояснила, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, яка прийняла спадщину за померлою ОСОБА_5, якій на час смерті належало 1/3 частина житлового будинку вул.. Бічна,83 с. Михайлівка Підгаєцького району, як власнику. Оформити спадщину та право власності на спадкове майно частину будинку не може, оскільки документів на право власності на житловий будинок відсутні у померлої..

Відповідач - представник Бронгалівської сільської ради в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу по суті в його відсутності, позов визнали в повному обсязі.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши пояснення представника позивача , дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

01 грудня 1996 року померла мати позивачки ОСОБА_5. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 ідеальну частину жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою вул.. Бічна,83 с. Михайлівка Підгаєцького району. Реального розподілу житлового будинку між членами сімї ОСОБА_5 не було.

Позивачка є єдиною спадкоємицею по закону, що підтверджено свідоцтвом про її народження, свідоцтвом про шлюб ( а.с.14.15) та довідкою Бронгалівської сільської ради виданої за № 505 від 23.12.2015 р.

Позивачка прийняла спадщину, оскільки постійно проживала з спадкодавицею та після смерті останньої продовжила проживати в будинку користуватись спадковим майном. Тому у відповідності до вимог ст.. 549 ЦК ( в редакції 1963 року) на час виникнення правовідносин вважається такою що прийняла спадщину вступивши в управління та володіння спадковим майном, але не оформила право власності на житловий будинок в установленому законом порядку.

Однак, вирішити питання оформлення спадкового майна на 1/3 ідеальної частини житлового будинку позивачка не може оскільки, у видачі свідоцтв про право на 1/3 частину будинку с. Михайлівка вул.. Бічна,83 Підгаєцького району в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5М позивачу державним нотаріусом відмовлено в зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа права власності на частину цього нерухомого майна у спадкодавці, про що свідчить така відмова від 07.12.2015 р. за № 1155/01-16.

Враховуючи вищезазначене, у позивача відсутні умови одержання в нотаріальній конторі свідоцтв про право власності на спадковий будинок.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

ОСОБА_6 не оформила за життя право власності на свою частку у вказаному житловому будинку, який станом на 15 квітня 1991 року належав до майна колишнього колгоспного двору за чинним раніш законодавством (ст. 120 ЦК УРСР), що підтверджується довідкою виконкому Бронгалівської сільської ради.

Житловий будинок, що входить у склад спадщини, був внесений у по господарську книгу та відносився до суспільної групи колгоспний двір, що підтверджується випискою з по господарської книги, долученою до матеріалів справи.

Згідно з положеннями статтей 120-127 ЦК УРСР 1963 року, ст. 17 Закону України «Про власність», постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року за № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», членами колгоспного двору вважалися особи, які приймали участь в громадському господарстві колгоспу, отримували в ньому основні прибутки і приймали участь своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

У зв'язку з введенням Закону України «Про власність» така організаційно-правова форма як колгоспи, і відповідно колгоспний двір були припинені.

Згідно з п. 4 постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Відповідно до п. 6 Інструкції ЦСУ СРСР від 15.05.1985 року № 5-24/26, жилі будинки, господарські, побутові будівлі у сільській місцевості, включені у господарські книги, до категорії самовільних відноситися не можуть.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речовий прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що

діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, зареєстроване в Мін'юсті 18.07.2002 року за № 157/6445.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК таЗаконом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відсутність державної реєстрації права власності ОСОБА_5 на частину цього житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами не дає підстав для висновку про те, що остання не була власником частини даного житлового будинку.

Ця позиція повністю відповідає практиці Верховного Суду України. Так, постановою ВСУ від 15 січня 2014 року у справі № 6-145цс13 сформована єдина правова позиція по даній категорії справ.

Порядок ведення по господарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69

Відповідно до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 р. № 121 обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введено лише з 29.06.1998 р. - дня набрання чинності Інструкції.

Таким чином, права, набуті у власність до 29.06.1998 р. з дотриманням установленого порядку набуття, однак без держреєстрації, є такими, що набуті в установленому законом порядку.

Відповідно до правових позицій ВССУ, викладених в п.1 Інформаційного листа № 10-1387/0/4-12д від 27.09.2012 р. «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» «…право власності на збудоване до набрання чинності законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (01.07.2004 р.) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає в зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення».

Право власності, згідно ст. 328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовну заявуОСОБА_4 до Бронгалівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 12, 60, 174, 212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328, 1228, 1269 ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ № 7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/3 ідеальної частини жилого будинку с. Михайлівка вул.. Бічна,83 Підгаєцького району Тернопільської області в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, померлої 01 грудня 1996 р.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Тернопільської області через Підгаєцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Головуючий: підпис ОСОБА_1