11.06.2015 637/490/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

08 червня2015 року с.м.т. Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - Тордія Е.Н.

за участю секретаря - Поступного С.І.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду Харківської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

У судовому засіданні представник заявника, що діє на підставі довіреності просила вимоги заявника задовольнити. В обґрунтування вимог зазначила, що батько заявника ОСОБА_3, помер 03 серпня 2014 року. Вона є інвалідом ІІ ї групи та має право на отримання пенсії після втрати годувальника, за для чого звернулась до Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі Харківської області. При поданні документів у пенсійний відділ їй було повідомлено, що пенсію по втраті годувальника, вона оформити не може, оскільки в трудових книжках, та архівних довідках, помилково записано прізвище батька (годувальника) ОСОБА_4, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, тоді як в інших документах померлий значиться як - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Внаслідок допущених помилок в офіційних документах щодо написання прізвища її батька, заявник позбавлена можливості оформити собі пенсію по втраті годувальника.

В адміністративному порядку виправити зазначену помилку не має змоги, оскільки підприємства та колгоспа, в яких працював ОСОБА_3 на даний період не існують.

Тому ОСОБА_5 звернулася до суду та просить встановити, що трудова книжка від 6 серпня 1956 року, трудова книжка колгоспника №148 від 14 березня 1962 року, видані на прізвище ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та архівні довідки №02-24/89, №02-24/90 від 18 лютого 2015 року видані на прізвище ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, належать ОСОБА_3, померлому 03 серпня 2014 року та зроблені записи в них, стосуються його.

Заінтересована особа: представник Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі Харківської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якої прохає розглядати справу без своєї участі та проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечує.

Суд заслухавши пояснення представника заявника, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини.

З свідоцтва про шлюб (серія 1-ВЛ № 059055 ,виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ Харківської області від 12 червня 2007 року), вбачається, що батьки заявника одружилися 19 грудня 1951 року, та набули прізвища ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6

Відповідно до свідоцтва про народження (серія 1-ВЛ № 088245 ,виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ Харківської області від 15 червня 2007 року), ОСОБА_1 народилась 06 квітня 1951 році, її батьками зазначені: батько ОСОБА_3, мати ОСОБА_6.

Висновком про час настання інвалідності від 01 грудня 2014 року, та пенсійним посвідченням (серія АБ №161205) підтверджується той факт, що заявник є інвалідом ІІ-ї групи з дитинства.

6 серпня 1956 року, була виписана трудова книжка та трудова книжка колгоспника № 148 від 14 березня 1962 року, на прізвище ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, виходячи з яких він з 1956 року розпочав свою трудову діяльність, та працював на різних роботах в колгоспі та підприємствах.

Заявнику були видані архівні довідки №02-24/89, №02-90 від 18 лютого 2015 року, з нарахуванням заробітної плати її батькові, де його прізвище зазначено ОСОБА_4.

З архівних довідок №40 від 31 березня 2015 року, №41 від 09 квітня 2015 року історичних довідок, а також наданих довідок з реєстраційної служби Шевченківського РУЮ Харківської області від 01 квітня 2015 року, та Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 23 квітня 2015 року, вбачається, що внести зміни та виправлення в трудових книжках та архівних довідках про нарахування заробітної плати, що належать її батькові ОСОБА_3 неможливо, в звязку з відсутністю колгоспів та підприємств на яких працював батько заявника. В звязку з виявленими розбіжностями в написанні прізвища померлого батька - ОСОБА_3 в трудових книжках, архівних довідках та правовстановлюючих документах, заявнику запропоновано звернутися для вирішення даного питання до суду.

Допитані судом свідки: ОСОБА_7, ОСОБА_8 підтвердили, що ОСОБА_4, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є одна і таж особа і є батьком заявника.

Виходячи з вищевикладеного досліджених документі, пояснень свідків суд дійшов до висновку ,що ОСОБА_4, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є одна і таж особа і документи виданы на їм я одного стосуються іншого.

У відповідності з п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.6 ч.І ст. 256 Цивільного Процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами від 25. травня 1998 року, зазначено, щодо статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні- наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами діючого законодавства ст. 256-259 ЦПК України, 12 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами від 25 травня 1998 року, згідно яких суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановчих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущенні помилки у прізвищі, імені, по батькові.

Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Непрацездатними членами сім'ї зокрема вважаються діти, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

У відповідності до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з Положенням «Про порядок підтвердження трудового стажу», затвердженого Постановою Держкомітету СРСР по труду і соціальних питаннях та Секретаріату ВСРПС N369/16-52 від 12.09.1990 року - п.4 Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Згідно з п.1.1. Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях», затвердженої Постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20.06.1974 року N'162 з наступними змінами від 19.10.1990 року №412 - трудова книжка є основним документом про трудову діяльність.

Таким чином встановлення факту належності правоустановчого документу має для заявника юридичне значення, оскільки відповідно до норм діючого законодавства заявник має право на оформлення пенсії по втарті годувальника, але відсутність підтвердження вказаних обставин може позбавити її вказаних прав.

З таких обставин, з умов виваженості, розумності і справедливості , суд вважає заяву ОСОБА_1 доведеною та такою що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», заявник від сплати судового збору звільняється, так як є інвалідом II групи.

Керуючись ст.10,11,60,88,234, 256 ЦПК України , ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» , п. 1 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами від 25.05.1998 рокусуд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_9 - задовольнити.

Встановити факт того, що трудова книжка від 6 серпня 1956 року, трудова книжка колгоспника №148 від 14 березня 1962 року, видані на прізвище ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та архівні довідки №02-24/89, №02-24/90 від 18 лютого 2015 року видані на прізвище ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, належать ОСОБА_3, померлому 03 серпня 2014 року та зроблені записи в них, стосуються його.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: