Малиновський районний суд м.Одеси
РІШЕННЯ

Іменем України

20 січня 2010р. Малиновський районний суд м.Одеси у складі: головуючого - судді Вербицької Н.В., при секретарі - Солтис О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 за участю третьої особи Одеського міського управління земельних ресурсів Державного комітету України по земельних ресурсах про усунення перешкод в приватизації земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

23 09.2009 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 за участю третьої особи Одеського міського управління земельних ресурсів Державного комітету України по земельних ресурсах про усунення перешкод в приватизації земельної ділянки, на якій розташований належний їй будинок, за адресою пров.СпартаківськійДЗ в м.Одесі. свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідачі - сусіди, користувачі рядом розташованих земельних ділянок не надають згоду на приватизацію нею земельної ділянки, нібито в звязку з тим, що в них недостає площі їх земельних ділянок. Проте, враховуючи, що межі між земельними ділянками позивача та відповідачів не змінювались протягом останніх 50 років, позивач вважає вимоги відповідачів надуманими та просить надати їй можливість приватизувати земельну ділянку без згоди відповідачів.

В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, зазначаючи, що він є власником земельної ділянки, яка межує з земельною ділянкою позивачки, за адресою пров.Спартаківській, 17 в м.Одесі. Належна йому земельна ділянка є площею 0,0471 га, яка не менше площі, що виділялась при першовідводі ділянки його батьку. Крім того, той факт, що йому повинна належати земельна ділянка більшої площі, ніж та, яку він займає, підтверджується довідкою ДПІ в Малиновському районі м.Одеси від 19.11.2009 року, що він є платником земельного податку та сплачує податок за ділянку, площею 0,0496 га. В звязку з наведеним, відповідач просив у позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа - Одеське міське управління земельних ресурсів Державного комітету України по земельних ресурсах в судове засідання не зявились, про день, час та місце судового засідання завчасно повідомлялись, що підтверджуються відповідними поштовими повідомленнями, про причини неявки не сповістили, в звязку з чим суд вважає їх неявку неповажною та можливим розглядати справу у відсутності осіб, що не зявились.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що на підставі рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 13.02.2006 року ОСОБА_1 є власником будинку 13 по пров.Спартаківському в м.Одесі. Право власності позивача зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 28.03.2006 року (а.с.5- 61. До цього часу житловий будинок з надвірними спорудами № 13 по пров.Спартаківському належав ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_4, яке видано 01.09.1993 року Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою.

Відповідно до договору на право забудови від 28.06.1941 року, укладеного між відділом комунального господарства Одеської міської ради та ОСОБА_4 - матір'ю позивачки, останній надається земельна ділянка, площею 645 кв.м., в м.Одесі, в районі Ближні Млини. Спартаківський зав. 7-6 (в теп.час пров.Спартаківський, 13) під забудову житловим будинком (а.с.13-16). Виділення матері позивачки цієї земельної ділянки за адресою,

яка в теперішній час є пров.Спартаківський, 13 в м.Одесі, підтверджується записом в технічному паспорті на домоволодіння 13 по пров.Спартаківському, який виданий 02.12.2005 року КП «ОМБТІ та РОН» на імя ОСОБА_1, про те, що земельна ділянка, площею 645 кв.м. зареєстрована на підставі вищезгаданого рішення № 559 від 15.07.1954 року (а.с.10 зв.).

Рішенням виконкому Одеської міської ради № 559 від 15.06.1954 року за ОСОБА_5 закріплена в користування земельна ділянка, площею 645 кв.м. для обслуговування житлового будинку (а.с.11-12).

Відповідно до ст.30 ЗК УРСР (в ред. 1991 року), якій діяв на час отримання позивачкою права власності на житловий будинок 13 по пров.Спартаківському в м.Одесі, при переході права власності на будівлю переходить також і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни й цільового призначення, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. Зазначені положення також викладені у пп. «ґ» п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ».

Таким чином, ОСОБА_6. набувши в 1993 році право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по пров.Спартаківському. 13 в м.Одесі. набула право користування земельною ділянкою за цією ж адресою.

Статтею 116 ЗК України передбачена можливість безоплатної передачі земельної ділянки у власність громадянина в тому числі і у разі приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні.

Згідно зі ст. 118 ЗК України, а також Інструкцією «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю ...», затвердженої наказом Держкомзему України № 43 від 04.05,1999 року (надалі Інструкція) встановлений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Відповідно до п.1.16 Інструкції технічна документація зі складання державного акта на право приватної власності на землю включає певний перелік документів, в тому числі кадастровий план земельної ділянки, складений за результатами зйомки.

Поняття кадастрової зйомки надано в ст.198 ЗК України, в якій зазначено, що кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок та включають:

-геодезичне встановлення меж земельної ділянки,

погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

-відновлення меж земельної ділянки на місцевості,

-встановлення меж частин земельної ділянки , які містять обтяження та обмеження щодо використання землі,

-виготовлення кадастрового плану.

В ході розгляду справи зясовано, що ОСОБА_6, намагаючись реалізувати належне їй право на приватизацію земельної ділянки, не може отримати державний акт на право власності на землю, оскільки суміжні землекористувачі - відповідачі по справі відмовляються надати згоду на приватизацію позивачем земельної ділянки, якою вона користується.

Допитаний в судовому засіданні відповідач ОСОБА_3, який проживає в будинку 17 по пров.Спартаківському в м.Одесі, та має у власності земельну ділянку за вказаною адресою на підставі державного акту на право власності на землю, який виданий 02.11.2004 року на підставі рішення Одеської міської ради № 2704-ХХІУ від 15.06.2004 року (а.с.31), пояснив, що не надає згоди на приватизацію ОСОБА_6 земельної ділянки, оскільки не згодний з межами його та позивачки земельних ділянок та вважає, що йому повинна належати площа земельної ділянки більша, ніж зазначена у державному акті, а саме на 25 кв.м.

Проте, з пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що межі земельних ділянок позивачки та відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_2 не змінювались' з часу першовідвіду, тобто з 50-х років минулого століття, та ні батьки відповідача ОСОБА_3. ні він сам не звертались з позовами до суду про відновлення або встановлення належних меж земельних ділянок.

Таким чином, між сторонами склався довготривалий порядок користування земельними ділянками, якій влаштовував відповідачів до часу звернення ОСОБА_6 за приватизацією земельної ділянки. Суд вважає, що такий порядок користування земельними ділянками влаштовує відповідачів і на сьогоднішній день, оскільки вони не звертались з позовами, предметом спору яких була б зміна меж земельних ділянок. Крім того, відповідач ОСОБА_3, отримавши в 2004

році державний акт на право власності на земельну ділянку, яку він займає, тим самим погодився з межами та розміром своєї земельної ділянки, та будь-яких претензій до позивача, яка надала йому зг оду на приватизацію земельної ділянки, не заявляв.

Посилання відповідача ОСОБА_3 на те, що площа земельної ділянки, яку позивачка намагається приватизувати, за розміром є більшою (660,86 кв.м.), ніж та, яку її мати отримала при першовідводі (645 кв.м.), тобто на 15 кв.м., які повинні відійти йому, суд вважає надуманими і безпідставними, враховуючи вищезазначене.

Розмір земельної ділянки, яку намагається приватизувати позивачка (660,86 кв.м.) не перевищує норму, встановлену пп. «г» ч.І ст.121 ЗК України (0,10 га).

З огляду на вищевказане, обєктивно оцінивши всі доводи сторін та надані докази, суд прийшов до висновку, що відповідач ОСОБА_3 не надав законних та обґрунтованих підстав для відмови в надані позивачці згоди на приватизацію земельної ділянки, відповідач ОСОБА_2Г . не з'явившись в жодне із судових засідань, підтвердив тим самим відсутність в нього будь- яких доказів та підстав, які б перешкоджали йому надати згоду позивачці на приватизацію земельної ділянки.

При цьому суд вважає, що дії відповідачів - суміжних землекористувачів мають ознаки зловживання цивільними правами, а ненадання ними згоди на приватизацію земельної ділянки вчинене навмисно, з метою завдання шкоди інтересам позивача, що є порушенням ст.ст.12,13 ЦК України, зокрема того, що при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватись від дій, які б могли б порушити права інших осіб. Суд розяснює, що не допускаються дії особи, що вчинюються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання право в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені ч.ч.2-5 ст.13 ЦК України, суд може зобовязати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

На підставі викладеного, захищаючи право позивача відповідно до пп..З ч.2 ст.16 ЦК України шляхом припинення дії, яка порушує право, суд зобовязує відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_6 у приватизації земельної ділянки, площею 660,86 кв.м., за адресою Спартаківський провулок, 13 в м.Одесі.

Відповідно до ст.217 ЦПК України суд вважає за необхідне визначити порядок виконання рішення суду, яким встановити можливість проведення приватизації земельної ділянки позивача без згоди відповідачів.

Керуючись ст.ст. 116,118,121,198,158 ЗК України, ст.ст.12,13,16 ЦК України, ст.ст.10,1 1,60,209,213-215,17 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Зобовязати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у приватизації земельної ділянки, площею 660,86 кв.м., за адресою: Одеса, пров.Спартаківський, 13.

Встановити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого після набрання ним законної сили воно є підставою для Одеського міського управління земельних ресурсів Державного комітету України по земельним ресурсам проводити приватизацію земельної ділянки ОСОБА_6 за адресою: Спартаківський провулок, 13 в м.Одесі, без згоди суміжних землекористувачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м.Одеси шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження на протязі 10 днів з дня проголошення рішення з подальшою подачею апеляційної скарги на протязі 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України. .

ОСОБА_7