У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковалевича С.П.

суддів: Демянчук С.В., Рожина Ю.М.

секретар судового засідання - Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат, понесених на навчання неповнолітньої дитини.

Перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2: кошти в сумі 5200,00 грн. за навчання доньки ОСОБА_3 в Інституті права та психології Національного університету «Львівська політехніка» за 1 курс навчання за 2014/2015 роки; кошти в сумі 880,00 грн. за проживання доньки ОСОБА_3 у гуртожитку Національного університету «Львівська політехніка» у період навчання на першому курсі за 2014/2015 роки; кошти в сумі 2400,00 грн. за навчання доньки ОСОБА_3 у Приватному вищому навчальному закладі «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка С.Демянчука» у першому та другому півріччі 2014/2015 років та судові витрати по справі, а саме 2000,00 грн. витрат за надану правову допомогу та 243,60 грн. сплаченого судового збору.

Вважаючи дане рішення незаконним через порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу.

На обґрунтування скарги вказує, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що ним за 2014 рік оплачено аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 на загальну суму 32143,55 грн., вважає, вказана сума є достатньою для оплати навчання та проживання дочки в університеті та для нормального її матеріального забезпечення (харчування, одягу, та інш.).

Зазначає, що сума щомісячних аліментів на утримання дочки значно перевищує суму доходів його сім'ї. Крім того, на його утриманні перебуває важко хвора мама інвалід, їй постійно потрібні дорогі ліки. Погоджується, з урахуванням мотивації суду, надати кошти в сумі 2400 грн. на оплатуза навчання дочки у Приватному вищому навчальному закладі «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка С.Демянчука».

Не може погодитись і з рішенням суду відносно стягнення з нього витрат на надання правової допомоги адвокату в сумі 2000 грн., вважає, що вказана сума не відповідає дійсним послугам.

Посилаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково на суму 2400 грн. на оплату за навчання дочки у Приватному вищому навчальному закладі «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка С.Демянчука».

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що за рішенням суду від 28 листопада 2001р. ОСОБА_1 сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання їх доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У 2014р., після закінчення Рівненського економіко - правового ліцею, ОСОБА_3 поступила на платну денну форму навчання у Національний університет „Львівська політехніка".

У цьому ж 2014р. ОСОБА_3 також поступила на заочну платну форму навчання у „Міжнародний економіко - гуманітарний університет імені академіка Степана Демянчука".

Договори про платні послуги у зв"язку з навчанням доньки укладалися між навчальними закладами та позивачкою по справі ОСОБА_2, оскільки ОСОБА_3 не має можливості працювати, не має власного майна чи будь якого доходу.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_2 несе додаткові витрати на навчання доньки, придбання необхідних підручників, проживання в гуртожитку, харчування та проїзди.

За наведених обставин, суд першої інстанції правильно, на переконання колегія суддів, визнав вказані обставини особливими, оскільки значно зросли витрати на навчання дитини, на її розумовий фізичний та духовний розвиток, на належний рівень життя, а отже правильно керуючись ст. 185 СК України, ст. ст. 3, 6, 27 Конвенції про права дитини постановив рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та стягнув на її користь з ОСОБА_1 половину понесених нею додаткових витрат.

Доводи апелянта, які викладені в його апеляційній скарзі не спростовують висновків суду, з якими погоджується і колегія суддів.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини по справі, дав належну оцінку зібраним доказам і постановив рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 307, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2015 року залишити без змін

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони по справі мають право оскаржити рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної інстанції в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: С.П. Ковалевич

Судді: С.В. Демянчук

Ю.М. Рожин