Справа № 463/3745/12 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/783/959/15 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, ОСОБА_5, представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 05 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третіх осіб Львівської міської ради, відділ Держземагенства у м. Львові про розподіл земельної ділянки та визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 05 листопада 2014 року позов задоволено. Проведено поділ земельної ділянки площею 0,0988 га за адресою: АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_2, ОСОБА_3 у спільну часткову власність у рівних частках земельну ділянку площею 0,0130 га. з наступними геометричними розмірами по ходу годинникової стрілки: 15,62м, 4,97м, 1,03м, 12,4м, 2,92м, 10,1м, 2,92м, 8,33м, 7,22м; ОСОБА_5 виділено у власність земельну ділянку площею 0,0624га. з наступними геометричними розмірами по ходу годинникової стрілки: 20,24м, 5,8м, 4,2м, 16,2м, 19,00м, 21,2м, 8,2м, 14,2м, 9,0м, 11,0м, 3,60м, 1,03м, 4,97м, 15,62м, 3,47м, 2,29м; Виділено ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 у спільну часткову власність у рівних частках земельну ділянку загальною площею 0,0234 га, з яких: земельна ділянка площею 0,0211га - під будинком за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0023 га для обслуговування будинку з наступними геометричними розмірами по ходу годинникової стрілки: 1,0м, 2,29м, 3,47м, 7,22м, 8,33м, 2,29м, 1,0м, 3,33м, 8,33м, 5,08м, 3,47м, 3,28м. Вирішено питання судових витрат

Дане рішення оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подавши апеляційну скаргу, у якій з урахуванням доповнення зазначають, що рішення ухвалене з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального й процесуального права. Вказують, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і ОСОБА_3 фактично погоджено реальний порядок користування земельною ділянкою та на ній вже більше 15 років встановлено тверді межові знаки - мурований паркан, який розділяє земельні ділянки, а тому розподіл земельної ділянки мав би здійснюватися відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 14.08.1998 р., згідно якої вони дали згоду на встановлення порядку користування земельною ділянкою, визначеного у плані, виготовленому Львівським МБТІ 14.10.1996р., згідно з яким у власність власника квартири НОМЕР_1 - ОСОБА_7 переходить земельна ділянка площею 715.2 кв.м., а у власність власників квартири НОМЕР_2 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 переходить земельна ділянка площею 273.3 кв. Звертають увагу, що поділ земельної ділянки повинен був здійснюватися на засадах рівності часток співвласників земельної ділянки.

Просять скасувати рішення Личаківського районного суду м. Львова від 05 листопада 2014 року, відмовити ОСОБА_5 в задоволенні позову за безпідставністю, а судові витрати покласти на позивача.

Представники Львівської міської ради, відділу Держземагенства у м. Львові в судове засідання не з'явилися, хоча про розгляд справи були повідомленні належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 270-271), про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, ОСОБА_5, представника ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача - ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 29.03.2012 року №282719 (а.с.5).

Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3 була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0988 га за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку (а.с. 8).

Згідно нотаріально завіреної заяви серія ААО № 796779 від 14.08.1998 року між ОСОБА_7, ОСОБА_2, та ОСОБА_3 було погоджено реальний порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом визначення ОСОБА_7 - земельної ділянки площею 715,2 кв.м., а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - 273,3 кв.м. (а.с. 9)

Районним судом встановлено, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_7, який вчасно звернувся із заявою про прийняття спадщини та у встановленому законом порядку прийняв її, є ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.10.2012 року зареєстрованого в реєстрі за № 956.

Згідно даного свідоцтва, спадщина складається із 11/20 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1, яке належним чином зареєстровано в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», що підтверджується витягом про реєстрацію прав від 16.10.2012 року реєстраційний номер 37646669.

Таким чином з підстав, передбачених ст.ст. 1218, 1225-1226, 1268-1270 ЦК України, позивач вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7, в тому числі на її частку у праві спільної власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з листа Четвертої Львівської державної нотаріальної контори від 05.03.2013 року № 404/02-14 у зв'язку з невизначеністю часток у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку у видачі свідоцтва про право на спадщину на неї позивачу було відмовлено (а.с.101).

Згідно висновку №1/12 від 11.12.2012р. судової будівельно-технічної експертизи визначено варіанти реального розподілу земельної ділянки (а.с.39-47).

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 05.03.2013р. призначено у справі повторну судову будівельно-технічну експертизу з метою визначення, зокрема, варіантів реального розподілу земельної ділянки площею 0,0988 га за адресою: АДРЕСА_1, згідно з встановленими в натурі межовими знаками на вказаній земельній ділянці.

Судом встановлено, що відповідно до висновку повторної судової інженерно-технічної експертизи №901 від 30.05.2014 року експертом встановлено наступний варіант реального розподілу спірної земельної ділянки згідно з розмірами меж зазначеними в Державному акті та наявними на ділянці межовими знаками: Першому співвласнику (ОСОБА_2, ОСОБА_3) виділити земельну ділянку з наступними геометричними розмірами по ходу годинникової стрілки: 15,62м, 4,97м, 1,03м, 12,4м, 2,92м, 10,1м, 2,92м, 8,33м, 7,22м - площею 0,0130 га; Другому співвласнику (ОСОБА_5) виділити земельну ділянку з наступними геометричними розмірами по ходу годинникової стрілки: 20,24м, 5,8м, 4,2м, 16,2м, 19,00 м, 21,2м, 8,2м, 14,2м, 9,0м, 11,0м, 3,60м, 1,03м, 4,97м, 15,62м, 3,47м, 2,29м - площею 0,0624га; Обом співвласникам надати в спільне користування земельну ділянку під будинком (площею - 0,0211га) та ділянку для обслуговування будинку з наступними геометричними розмірами по ходу годинникової стрілки: 1,0м, 2,29м, 3,47м, 7,22м, 8,33м, 2,29м, 1,0м, 3,33м, 8,33м, 5,08м, 3,47м, 3,28м - площею 0,0023га. (а.с. 133-139)

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч.1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно з ч.1 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" у випадках, передбачених статтями 86 - 89 ЗК, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду, а при перебуванні ділянки в спільній сумісній власності (у подружжя, членів фермерського господарства, якщо інше не передбачалось угодою між ними, співвласників жилого будинку) - за договором або законом. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. Учаснику спільної сумісної власності зазначене право належить за умови попереднього визначення розміру рівних земельних часток, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Згідно п. 21 вищезазначеної постанови, виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦК України, співвласниками майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Як встановлено матеріалами справи, що сторони узгодили реальний порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом визначення ОСОБА_7 - земельної ділянки площею 715,2 кв.м., а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - 273,3 кв.м., що підтверджується нотаріально завіреною заявою серія ААО № 796779 від 14.08.1998 року між ОСОБА_7, ОСОБА_2, та ОСОБА_3 (а.с. 9)

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 районний суд виходив з того, що єдиними способом захисту права власності позивача на спадкове майно є визначення часток у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку та її реальний поділ.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції.

Клопотання в апеляційному суді щодо призначення повторної експертизи колегія суддів вважає таким, що не відповідає вимогам закону, а саме ч.2 ст. 150 ЦПК України, оскільки питання які зазначені в клопотанні не були предметом дослідження при призначенні повторної експертизи в суді першої інстанції відповідно до ухвали Личаківського районного суду м. Львові від 05 березня 2015 року та такі при розгляді справи в суді першої інстанції не заявлялись та подані не були, що суперечить вимогам ч.2 ст. 303 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були дослідженні з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі такі погодили порядок користування земельною ділянкою та на даний час фактично здійснюється користування вказаною земельною ділянкою, на спірній земельній ділянці вже більше 15 років встановлено тверді межові знаки (мурований паркан, який розділяє земельні ділянки).

Допитана апеляційному суді експерт ОСОБА_9 зазначила, що експертиза проводилась методом проведення обмірювання земельних ділянок тахеометром «FOCUS 6» на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 та нотаріально завіреної заяви серія ААО № 796779 від 14.08.1998 року між ОСОБА_7, ОСОБА_2, та ОСОБА_3, якою було погоджено реальний порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0988 га та по наявних межових знаках, що відображено в таблиці №3 до висновку експертизи № 901. (а.с. 139)

Колегія суддів вважає, що з огляду на зазначені вимоги закону, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, застосувавши до спірних правовідносин норму закону, яка підлягала до застосування, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що відповідно до ст. 89 ЗК України співвласник земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, має право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Запропонований експертом варіант виділу ОСОБА_5 частки земельної ділянки у натурі для забезпечення доступу та підходу до ділянки ОСОБА_5 у розмірах, які визначені висновком судової будівельно-технічної експертизи, не суперечить вимогам закону та нотаріально посвідченій заяві від 14.08.1998 року, якою між власниками квартир в будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_1, визначено порядок користування спірною земельною ділянкою та відповідає інтересам всіх співвласників земельної ділянки.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що районний суд повно та всебічно дослідив та оцінив обставини у справі, подані сторонами докази та правильно визначив характер спірних правовідносин.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення Личаківського районного суду м. Львова від 05 листопада 2014 року ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні, оскільки таке ухвалене у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 05 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Н.Л. Шумська