Справа № 308/1396/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

Головуючого судді - Ференца А.М.

при секретарі - Пазяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованих осіб Виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області, Будинкового комітету "Беркут" про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, за участю заінтересованих осіб Виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області, Будинкового комітету "Беркут", звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факт постійного її місця проживання за адресою АДРЕСА_1.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з'явилася та явку уповноваженого представника не забезпечила. Однак, надала суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності.

В судове засідання представники заінтересованих осіб не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином, проте також подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

З'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у період з 02.02.1993 р. по 05.04.2000 р. ОСОБА_1 працювала у професійно-технічному училищі № 6 м. Ужгород (у 2002 р. перейменованого на Ужгородське професійний ліцей сфери послуг Закарпатської області, а з 2007 р. - Ужгородське вище комерційне училище Київського національного торгівельно-економічного університету) на посаді чергової гуртожитку та у цей період, разом із сином ОСОБА_2, була поселена у гуртожиток за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Ужгородського вищого комерційного училища КНТЕУ № 738 від 11.12.2014 р.

Також встановлено, що факт постійного проживання ОСОБА_1 у гуртожитку АДРЕСА_1 (з моменту поселення у вказаний гуртожиток по теперішній час) підтверджується наявними у матеріалах судової справи письмовими доказами: повіркою лічильника КП "Водоканал м. Ужгород" від 16.10.2009 р та актом обстеження водомірного вузла КП "Водоканал м. Ужгород" від 11.12.2009 р., згідно яких посадовими особами КП "Водоканал м. Ужгород" проводилося обстеження виконання вимог Правил користування системами комунального водопостачання за адресою АДРЕСА_1 у присутності користувача житла ОСОБА_1; договором на надання послуг з вивезення твердих побутових відходів № 1212795 від 01.01.2013 р. укладеного між ТОВ "АВЕ Ужгород" та ОСОБА_1, яка є користувачем квартири АДРЕСА_1; договором на користування електричною енергією № 04-15027 від 24.07.2003 р.; довідкою Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради № 1981 від 31.07.2014 р., яка видання на ім'я ОСОБА_1 щодо присвоєння після реконструкції гуртожитку у житловий будинок квартирі поштової адреси АДРЕСА_1; розрахунковими книжками по оплаті за послуги з вивезення твердих побутових відходів та по розрахунках за водопостачання та водовідведення, а також квитанцій по оплаті за водопостачання, рахунками за електроенергію та квитанція про оплату за електроенергію.

Згідно наявної у матеріалах справи довідки Будинкового комітету "Беркут" (в оперативному управління якого знаходиться відповідний житловий будинок) № 12 від 02.04.2015 р. також підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно постійно проживає за адресою АДРЕСА_1.

Імперативними нормами прямої дії статті 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч. 2. ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ч. 1 та ч. 6. ст. 29 Цивільного кодексу України встановлено, що місце проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Статтею 379 цього ж Кодексу передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Ужгородської міської ради № 1497 від 16.07.2010 р. було вирішено прийняти у комунальну власність міста частини будівлі гуртожитку по вул. Українській, 18 у м. Ужгород.

Також згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 26.07.2011 р. вбачається, що відповідний гуртожиток було реконструйовано під житловий будинок, який згідно рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 128 від 16.04.2014 р. передано у комунальну власність громади міста та залишено в оперативному управлінні будинкового комітету "Беркут".

29 жовтня 2014 року виконавчим комітетом Ужгородської міської ради прийнято рішення № 429 стосовно укладення договорів найму на 32-х квартирний житловий будинок по АДРЕСА_1. Водночас, згідно п. 4.21. цього Рішення ОСОБА_1 в укладенні договору найму на квартиру № 17 було відмовлено у зв'язку з недотриманням вимог статей 64, 65 Житлового кодексу Української РСР та статей 6, 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Таким чином суд констатує, що у період з 2010 року по жовтень 2014 рік мали місце обставини пов'язанні із переданням гуртожитку по АДРЕСА_1 до комунальної власності міста Ужгорода, проведення його реконструкції у житловий будинок та укладення із мешканцями такого будинку договорів найму квартир з метою подальшої їх приватизації. Проте заявниці в укладені відповідного договорів найму квартири АДРЕСА_1 відмовлено у зв'язку з відсутністю здійснення нею реєстрації фактичного місця проживання за вказаною адресою у територіальному органі Державної міграційної служби України.

Відтак, задоволення заяви ОСОБА_1 має для неї юридичне значення, бо необхідне задля можливості отримання у безстрокове користування житла шляхом укладення договору найму квартири АДРЕСА_1, з метою здійснення подальшої її приватизації у встановленому законом порядку.

Відповідно до приписів норм ст. 234 ч.2 п.5 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ст. 256 ч. 2 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою і підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 234, 256-258, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, за участі заінтересованих осіб Виконавчий комітет Ужгородської міської ради Закарпатської області, Будинковий комітет "Беркут", про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного місця проживання ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1) за адресою АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ференц А.М.