У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Касьяна О.П.,Мостової Г.І.,
Мартинюка В.І.,Наумчука М.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом прокурора міста Ірпеня Київської області в інтересах держави до Коцюбинської селищної ради Київської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: Комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство», про визнання недійсним рішення селищної ради, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою заступника прокурора Київської області на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 листопада 2013 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 30 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року прокурор міста Ірпеня Київської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави до Коцюбинської селищної ради Київської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: Комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство» (далі - КП «Святошинське лісопаркове господарство»), просив визнати недійсним рішення Коцюбинської селищної ради Київської області від 24 грудня 2008 року №1901/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1», визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, серії НОМЕР_2, виданий ім'я на ОСОБА_6, з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_7, та просив визнати право власності держави на спірну земельну ділянку площею 0,15 га. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Коцюбинською селищною радою рішення про відчуження вказаної земельної ділянки прийнято з перевищенням повноважень, оскільки земельна ділянка розташована за межами селища.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 15 листопада 2013 року позов задоволено частково. Визнано недійсними рішення Коцюбинської селищної ради Київської області від 25 грудня 2008 року №1901/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Садовій, 45 у смт Коцюбинське». Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданий на ім'я ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,15 га кадастровий номер НОМЕР_1 з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_7 та скасовано державну реєстрацію даного державного акта. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової лати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 30 січня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого на ім'я ОСОБА_6, на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_7 та скасування державної реєстрації даного державного акта скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким визнано недійсним державний акт, виданий на ім'я ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за згаданою адресою. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 червня 2014 року зазначене судове рішення апеляційного суду залишено без змін.

Постановою Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 03 червня 2015 року заяву заступника Генерального прокурора України у порядку глави 3 розділу V ЦПК України задоволено, ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 червня 2014 року скасовано, справу направлено на новий касаційний розгляд до суду касаційної інстанції.

У касаційній скарзі заступник прокурора Київської області просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання права власності держави на спірну земельну ділянку, змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції шляхом виключення посилання на те, що договір купівлі-продажу земельної ділянки не є нікчемним, замінивши положення про нікчемність вказаного договору, скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним оспорюваного державного акта та ухвалити в цій частині рішення про задоволення позовних вимог, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині визнання недійсними оспорюваного рішення Коцюбинської селищної ради від 24 грудня 2008 року №1901/25-5 та державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, суд першої інстанції виходив з того, що це рішення прийняте Коцюбинською селищною радою з перевищенням її повноважень. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності держави на спірну земельну ділянку суд першої інстанції виходив з безпідставності таких вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним державного акта на право власності та відмовляючи у задоволенні позовних вимог у цій частині, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_7 набув право власності на спірну земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу, який не визнаний судом недійсним та не є нікчемним, а тому підстави для визнання недійсною відмітки про перехід права власності відсутні.

Проте з такими висновками апеляційного суду повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що рішенням Коцюбинської селищної ради Київської області від 24 грудня 2008 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Садовій, 45 в смт. Коцюбинське» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_6 На підставі вказаного рішення 30 січня 2009 року ОСОБА_6 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2.

05 квітня 2009 року ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу відчужив належну йому земельну ділянку ОСОБА_7, про що на державному акті зроблено відмітку про перехід права власності.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 173 ЗК України визначено, що межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Таким чином, оскільки зазначені норми встановлювали нерозривний зв'язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов'язковим одержанням її власником державного акта на право власності, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, безпідставно скасував рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 листопада 2013 року в частині визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку з відміткою про перехід права власності.

Висновок суду апеляційної інстанції про неправильне застосування судом першої інстанції вищенаведених норм матеріального права з огляду на те, що після переходу права власності на земельну ділянку до ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, який не визнано судом недійсним, саме державний акт посвідчує право власності, є безпідставним, оскільки відповідно до статті 125, частини другої статті 126 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час укладення договору купівлі-продажу) право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. У разі набуття права власності на земельну ділянку за цивільно-правовою угодою воно посвідчується не державним актом, а відповідною цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, який установлений законом.

Вчинення в такому разі на державному акті (визнаному судом недійсним) відмітки про відчуження земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу не змінює суті такого державного акта як недійсного.

За таких обставин апеляційний суд невірно застосував норми статей 125, 126 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) при ухваленні рішення про відмову в позові про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, що виданий ОСОБА_6

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 28 січня 2015 року (справа № 6-221цс14).

Перелік правочинів, які є нікчемними та порушують публічний порядок, встановлено статтею 228 ЦК України.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Також при кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК України повинна враховуватись вина сторін або однієї з них у намірі порушити публічний порядок, проте наявність такої вини судом не встановлювалась.

На викладене вище суд апеляційної інстанції уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації.

За таких обставин рішення апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу заступника прокурора Київської області задовольнити частково.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 10 березня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.П. Касьян
В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук