Справа № 373/1661/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді: Колодко Л.В.

при секретарі: Тітровій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ „Банк „Київська Русь про захист прав споживачів та стягнення коштів (повернення коштів на рахунку),

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2, який діє за довіреністю від 12.05.2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 і зареєстрованої в реєстрі за №645, звернулася до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача на користь позивача 217724,38 гривень, з них: суму коштів на рахунку в розмірі 190000,00 гривень, суму втрат від знецінення грошей (передбачених положеннями ст. 625 ЦК України) в сумі 3% річних 1124,38 гривень та індекс інфляції 26600,00 гривень.

В обґрунтування позовних посилається на те, що 19.03.2013 між позивачем та ПАТ «Банк «Київська Русь» укладено договір банківського рахунку №25126-44.16 в національній валюті. На виконання умов договору, позивач вніс відповідачу в національній валюті на відкритий в банку рахунок №001 грошові кошти у розмірі 190000,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №11 від 19.03.2015. Згідно з п.8 договору рахунок може бути закритий за заявою клієнта. У разі закриття рахунку залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові, або за його вказівкою перераховується на інший рахунок вказаний клієнтом. Позивач 15.04.2015 року подав заяву про повернення грошових коштів, однак відповідач свої зобов'язання не виконав, кошти на вимогу вкладника не повернув.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, який діє за довіреністю від 12.05.2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 і зареєстрованої в реєстрі за №645, в судове засідання не зявився. В заяві просить розгляд справи проводити у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач в особі представника ПАТ „Банк „Київська Русь ОСОБА_4, яка діє за довіреністю №251 від 19.06.2015 року, посвідченої уповноваженою особою ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ „Банк „Київська Русь ОСОБА_5, в судове засідання не зявилась. Про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. В письмових запереченнях позовні вимоги ОСОБА_1 просить залишити без задоволення, посилаючись на те, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників, тому позивач не може здійснити виплату належних позивачеві на праві приватної власності грошових коштів. Просила провести розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Дослідивши письмові докази, суд вважає необхідним позов ОСОБА_1 про захист прав споживачів та стягнення коштів задовольнити з наступних підстав.

19.03.2015 між ПАТ «Банк «Київська Русь» та позивачем укладено договір №25126-44.16 банківського рахунку в національній валюті, відповідно до якого банк відкрив позивачу поточний рахунок №001 в національній валюті України та здійснює його розрахунково-касове обслуговування, а клієнт зобовязується оплатити послуги банка в розмірі, встановленому тарифами на операції та послуги банку, що діють на дату надання послуги або проведення операції.

Відповідно до копії платіжного доручення №11 від 19.03.2015 та копії виписки по особовому рахунку від 08.04.2015, позивач вніс на рахунок №001 кошти в розмірі 190000,00 гривень.

Позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою від 15.04.2015 про закриття банківського рахунку та повернення наявних на ньому коштів, що підтверджується доданими копіями фіскального чеку «Укрпошта» від 15.04.2015 року, описом вкладення у цінний лист документів.

Разом з тим, відповідач за цією заявою не здійснив жодних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч.1 ст.1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Це передбачено п.8.1 Договору.

Відповідно до п.8.3 Договору у разі закриття рахунку залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові, або за його вказівкою перераховується на інший рахунок вказаний клієнтом.

Постановою правління Національного банку України від 19 березня 2015 року №190 публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 61 від 19.03.2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» 20 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 20 березня 2015 року по 19 червня 2015 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» ОСОБА_5

Згідно з п.1 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 ч.6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Грошові кошти згідно договору банківського рахунку належать позивачеві на праві приватної власності.

В силу вимог ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (Nо 2) зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховані відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невідємні для банківських операцій і повязаним з ними правом. Принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin i Perihan Sahin проти Туреччини, [ВП], §56, 20 жовтня 2011 року).

Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує також положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу є додатковою статтею Конвенції.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.

Цей принцип закріплено в ст. 41 Конституції України.

Отже, обмежуючи право власності позивача не у випадках і в порядку встановлених Законом, а посилаючись на положення підзаконного нормативно-правового акту, відповідач безпідставно порушує конституційні і основоположні права позивача.

Порушення вищезазначених норм позбавляє позивача права користуватися своїм майном грошовими коштами, які банк отримав від позивача на умовах строковості та платності і по даний період не повернув.

В силу ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Під час розгляду цивільної справи №6-140цс 13, Верховний Суд України сформулював правову позицію від 25.12.2013 року, згідно з якою прийшов до висновку, відповідно до якого за змістом ст.ст. 256 та 1058 ЦК України зобовязання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримання вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). Однак, ненадання вкладнику можливості використання цих коштів зобовязання банку з повернення вкладу не є виконанням і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобовязання, передбачену ч.2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Борг з врахуванням індексу інфляції за період з 26.03.2015 року по 05.06.2015 року складає 26600,00 гривень.

Позивачем правомірно нараховані 3% річних за порушення зобовязання, що складають 1124,38 гривень.

Загальна сума заборгованості складає 217724,38 гривень (190000,00 гривень + 26600,00 гривень + 1124,38 гривень).

Викладені обставини свідчать про доведеність вимог позивача та необхідність захисту порушених прав.

На основі викладеного, керуючись ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 509, 526, 610-612, 625, 627, 1066, 1067, 1075, 1212 ЦК України, ст. ст.209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ „Банк „Київська Русь про захист прав споживачів та стягнення коштів (повернення коштів на рахунку) задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» (04071, м. Київ, вул.Хорива,11-А, , МФО 319092) на користь ОСОБА_1 217724 (двісті сімнадцять тисяч сімсот двадцять чотири) гривні 38 копійок, з них: сума коштів на рахунку в розмірі 190000 (сто девяносто тисяч) гривень, сума втрат від знецінення грошей в сумі 3% річних 1124 (одна тисяча сто двадцять чотири) гривень 38 копійок та індекс інфляції 26600 (двадцять шість тисяч шістсот) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано в установлений строк.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Складання повного рішення виконано 09.07.2015 року.

Суддя: Л.В. Колодко