АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5184/15 Головуючий 1 інстанції Богдан М.В.
Справа № 641/5184/15 Доповідач: Коровін С.Г.
Категорія: права власності
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі :

Головуючого: ОСОБА_1,

Суддів : - ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

При секретарі: - ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в особі її представника ОСОБА_6 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7,ОСОБА_8 про визнання права власності на 1/3 частину квартири та зобовязання відновлення попереднього стану квартири та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5, ОСОБА_7 про збільшення частки у праві спільної часткової власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду із позовом в якому після уточнень просила: визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 з 2/3 частин спільної сумісної власності в даній квартирі ОСОБА_5 та ОСОБА_7; зобовязати співвласників квартири усунути наслідки самочинного будівництва шляхом відновлення попереднього стану квартири.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_5 посилалась на те, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 28 квітня 2014 року визнано 2/3 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_2 спільною сумісною власність позивача ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_7, які перебували у шлюбі з 1987року по 2009 рік. Позивач зазначала, що відповідно до ст.70 СК України вона, як колишня (на час придбання квартири) дружина має право на ? частину спільного майна

Крім того позивач ОСОБА_5 зазначала, що відповідачі самочинно, без її згоди, здійснили перепланування та перебудову спірної квартири, чим порушили її законні права, які підлягають захисту шляхом відновлення первісного стану квартири. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені уточнені позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_8 позов не визнав, та звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 О, та ОСОБА_7 в якому просив: збільшити частку ОСОБА_8 у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_3, визначивши, що його частка в цій квартирі складає 2/3 частини, а частка ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у праві спільної власності на спірну квартиру складає 1/3 частини. В обґрунтування свого позову ОСОБА_8 вказав, що у звязку із тим, що завдяки його зусиллям у вигляді ремонту вартість спірної квартири суттєво збільшилась, вважає, що має право на збільшення своєї частки у квартирі до 2/3.

В лютому 2015 року ОСОБА_7 в особі представника ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_8 і просив припинити право власності у спільному майні ОСОБА_5 на спірну квартиру з виплатою їй компенсації в розмірі 111400 грн.

Ухвалою суду від 10 лютого 2015 року зустрічну позовну заяву обєднано в одне провадження з основним позовом.

Ухвалою суду від 28 травня 2015 року зазначену зустрічну позовну заяву залишено без розгляду за заявою ОСОБА_7

Позивач ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_8 не визнала, наполягала на задоволенні своїх вимог.

Відповідач ОСОБА_7 позовні вимоги ОСОБА_5 також не визнв

Рішенням суду позовні вимоги ОСОБА_10 задовольнити частково.

Визнано за ОСОБА_10 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_10 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1114 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_10 та ОСОБА_7 про збільшення частки у праві спільної часткової власності відмовлено.

Апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати частково рішення Комінтернівського райсуду м. Харкова в частині відмови в позові ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні кв. 141 по вул. Польовій. 4 м. Харкова та постановити в цій частині нове рішення про задоволення позову ОСОБА_5 у повному обсязі, а також стягнути з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 судові витрати - 121,80 грн. судового збору, сплаченого за апеляцію.

ОСОБА_5 посилається на те, що задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_5 в частині визнання за нею права власності на 1/3 частину (з 2/3 частин спільної сумісної власності подружжя) спірної квартири АДРЕСА_4, суд першої інстанції, разом з тим, безпідставно і незаконно відмовив позивачу в частині позовних вимог про усунення перешкод в користуванні спірною квартирою, незважаючи на те, що суд з безспірністю встановив - у 2014 р. відповідачі самочинно, без згоди позивачки та без дозволу Харківського міськвиконкому, як того вимагає ст. 152 ЖК України, здійснилипереобладнання і перепланування спірної квартири - зєднали санвузол з ванною кімнатою й частиною коридору № 1, та заклали дверний пройом між коридором № 1 й кухнею № 4, зробивши двері з коридору № 1 до обєднаного санвузла і ванної кімнати, а також зробили «арочний» дверний пройом з кухні № 4 до кімнати № 7 площею 13 м і зменшили її площу до 12,8 м2. Відповідачі це вчинили навмисно, щоб з трьох ізольованих кімнат спірної квартири одну № 7 жилу кімнату зробити прохідною, а кухню № 4 запрохідним приміщенням з метою подальшого стверджування « що це вже зовсім інша квартира і як самочинно перебудована не може бути предметом спору » та « що це двокімнатна квартира і тільки для двох власників, а третьому власнику нема ізольованої кімнати ». Дані обставини довели суду самі відповідачі та надали суду технічний паспорт спірної квартири, як до самочинного її переобладнання, так і технічний НОМЕР_1 р. на спірну квартиру після самочинного реконструювання й довідку КП «ХарБТІ» № 223 від 30.05.14 р. щодо зафіксованого самочинного реконструювання в спірній квартирі. Незважаючи на наявні у матеріалах справи вищенаведені докази, суд 1 інстанції дослідивши їх в судовому засіданні, не надав їм належної правової оцінки, як того вимагає ст. 215 ЦПК України, а спромігся у рішенні тільки вказати, що «позивачем ОСОБА_5 не надано до суду належних та допустимих доказів порушення з боку інших співвласників її законних прав, як власника спірної квартири, у звязку з її реконструкцією».

Заслухавши доповідача, представника апелянта, відповідачів, їх представника, перевіривши обставини справи колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи у апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5 про зобовязання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відновити попередній стан квартири АДРЕСА_5 суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про порушення прав позивача та зобовязання усунути наслідки самочинного будівництва в квартирі без її згоди належним чином не доведені.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, зокрема обставин, встановлених судовим рішенням.

З матеріалів справи вбачається і проти цього не заперечують сторони, що власником частини спірної квартиру у встановленому законом порядку позивач ОСОБА_5 стала на підставі рішення апеляційного суду Харківської області від 28.04.2014 року. До цього часу власниками квартири були відповідачі у справі, а з 05.07.2014 року власником квартири був одноособово ОСОБА_8 Позивачка ОСОБА_5 раніше у спірній квартирі не була зареєстрована і тривалий час в квартирі не проживала. Відповідач ОСОБА_8, як власним квартири і його син ОСОБА_7, як зареєстрована і проживаюча в квартирі особа, мали право без згоди ОСОБА_5, як єдині власники спірного майна, зробити не заборонені законом переобладнання в квартирі. Позивачкою не спростовано, що переобладнання в квартирі зроблені в той час коли вона в квартирі не проживала і у відповідності до вимог закону право власності за нею на квартиру визнано не було.

Відповідачі не заперечували, що обєднали ванну кімнату і туалет у одному приміщенні і закриті вхід до однієї з кімнат з коридору, а влаштували в кімнату вхід через кухню. Але вони вважали, що згоди позивачі на такі переобладнання вони отримувати не були повинні, оскільки на час здійснення переобладнання квартири позивачка власником квартири не була. Згідно листа заступника начальника інспекції ДАБК у Харківській області (а.с.43) належним чином перевірка самочинної реконструкції в спірній квартирі не проводилася.

Позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що відповідачі здійснили суттєві перепланування спірної квартири, демонтаж чи монтаж капітальних стін, яка розділила квартиру на дві частини чи створили інші не передбачені планом приміщення, обладнали другий самостійний вхід або вихід з квартири, а тому вимоги є необґрунтованими та недоведеними.

Крім того відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції врахував, що позивачка не намагається вселятися в співну квартиру і не ставить питання, що відповідачі порушують її право на проживанні у приміщенні. В апеляційному суді представник позивача ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_5 на теперішній час проживає у квартирі, частину якої приватизувала, разом із матірю та іншими родичами.

При таких обставинах колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_5 про зобовязання відповідачів відновити квартиру до попереднього стану. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Колегія погоджується з рішенням суду і відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді - .