АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/9015/2015 Головуючий в 1 інстанції - Українець В.В.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Рубан С.М.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 року про відмову в задоволені заяви про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Головне управління юстиції в м. Києві про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, усунення перешкод у користування житловим приміщенням шляхом виселення, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2, через свого представника, звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ГУЮ в м. Києві про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, усунення перешкод та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Також представником позивача було подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 21.05.2015 року в задоволені заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

В скарзі посилалася на те, що судом порушено норми процесуального права. Суд не врахував, що представником позивача наведені доводи та надано докази на підтвердження обґрунтування заяви. Причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов були вказані заявником та сумніву в суду не викликали. Тобто, необхідність застосування забезпечення позову була доведена.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи скарги підтримав.

Відповідачі заперечували проти задоволення заяви.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відмовляючи в задоволені заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що порушуючи питання про накладення арешту на автомобіль, заявник не зазначила жодного доказу на підтвердження того, що відповідачі, не будучи його власниками зможуть його відчужити. Посилання заявника на те, що ОСОБА_4 може знищити чи навмисно пошкодити, розібрати на запасні частини, передати автомобіль іншим особам не впливає на вирішення спору про визнання права власності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає встановленим обставинам та вимогам Закону.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ГУЮ в м. Києві про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, усунення перешкод у користуванні майном, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 За життя останній склав заповіт, згідно якого заповідав все майно позивачу ОСОБА_2.

Як було встановлено судом і це не заперечувалось в судовому засіданні апеляційного, суду, що на даний час автомобіль зареєстрований на праві власності за покійним ОСОБА_5 Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачі не зможуть його відчужити, до вирішення питання про право власності на вказане майно в порядку спадкування.

Тобто, не накладення судом арешту на автомобіль не вплине на можливість виконання судового рішення в даній справі.

В іншій частині заяви, а саме забезпечення позову шляхом: вилучення у ОСОБА_4 автомобіля марки «КІА РІО»держаний реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу і ключів від нього та передання автомобіля ОСОБА_2, суд також обґрунтовано відмовив, виходячи з наступного.

Зміст заявлених позовних вимог про витребування вказаного автомобіля, повністю співпадає із способом забезпечення в частині вилучення вказаного транспортного засобу у відповідачів.

Таким чином , колегія вважає, що в такий спосіб позов забезпечений бути не може, тому, що позивач фактично просить в порядку забезпечення позову, задовольнити його вимоги до вирішення спору , що не відповідає загальним принципам цивільного судочинства.

Разом з тим, колегія суддів , роз'яснює позивачу, що остання має право звернутись до суду з заявою про забезпечення її позову в інший спосіб, прямо передбачений ст. 152 ЦПК України, або до нотаріальної контори, де відкрито спадкову справу з заявою про вжиття заходів щодо охорони спадкового майна в порядку ст. 1283 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстави передбачені ст. 312 ЦПК України для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 151-153, 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: