№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5373/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Лозинська М.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Пікало К.В.

за участю: представника позивача - Федорова С.В.

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5 на рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 19 лютого 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 5 листопада 2007 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_5 укладений кредитний договір №77.1/АА-00142.07.2, відповідно до умов якого банк відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 32 579, 37 доларів США, з терміном погашення кредиту до 5 листопада 2014 року включно, зі сплатою 7,7 % річних за час фактичного користування кредитом.

У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_5 5 листопада 2007 року укладений договір застави транспортного засобу Skoda Superb Classic, 2007 року випуску, чорного кольору, шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

У зв'язку тим, що відповідач порушує умови договору, не сплачує суму заборгованості по кредиту, у останнього утворилась заборгованість у розмірі 18 183,49 доларів США по тілу кредиту; процентам за користування кредитом - 4 059,82 долари США, платі за проведення розрахунків - 40 304,19 грн., 3% річних - 18 803,86 грн., пені у сумі 3 662 183,78 грн. та інфляційні втрати у сумі 6 070,47 грн., яку просив стягнути з відповідача.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року задоволені частково позовні вимоги ПАТ «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 77.1/АА-00142.07.2 від 5 листопада 2007 року у розмірі 588 705,56 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 18 183,49 доларів США, що еквівалентно 235 476, 19 грн., процентів у розмірі 4 059, 82 доларів США, що еквівалентно 52 574,66 грн., плати за проведення розрахунків у розмірі 40 304,19 грн., три відсотків річних у розмірі 18 803,86 грн., інфляційних втрат у розмірі 6 070,47 грн., пені у розмірі 235 476,19 грн.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, позивач ПАТ «Родовід Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та в цій частині ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором №77.1/АА-00142.07.2 від5 листопада 2007 року, яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 18 183,49 доларів США, процентів у розмірі 4 059, 82 доларів США, плати за проведення розрахунків у розмірі 40 304,19 грн., три відсотків річних у розмірі 18 803,86 грн., інфляційних втрат у розмірі 6 070,47 грн., пені у розмірі 235 476,19 грн.

Вважає, що рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки стягнув заборгованість з відповідача на користь банку у гривневому еквіваленті, хоча позивач просив стягнути заборгованість у валюті кредитування (в іноземній валюті), тобто в доларах США, що відповідає вимогам ч.3 ст. 533 ЦК України.

В свою чергу не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5, подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вважає, що судом не повно були з'ясовані обставини, що мають значення для її вирішення, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зазначила, що суд безпідставно не застосував до правовідносин, що виникли між сторонами, Закон України «Про захист прав споживачів». Зокрема, зазначила, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що банк звернувся до суду з позовом 24 жовтня 2014 року до закінчення строку дії кредитного договору - 5 листопада 2014 року, не пред'явивши жодної досудової вимоги про сплату всієї суми. У зв'язку з відсутністю повідомлення від банку, у відповідача не настав обов'язок щодо погашення кредитних зобов'язань, а тому позов є передчасно заявленим, що є підставою для відмови у задоволенні такого.

Також, суд першої інстанції не вірно застосував положення ч.1 ст. 88 ЦПК України, а саме: задовольнивши позовні вимоги частково, не вірно розподілив судові витрати у справі, стягнувши такі у повному обсязі з відповідача.

В судовому засіданні представник ПАТ «Родовід Банк» апеляційну скаргу підтримала, проти апеляційної скарги представника відповідача заперечувала і просила її відхилити, а рішення змінити.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_4 свою апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити, апеляційну скаргу ПАТ «Родовід Банк» відхилити.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Родовід Банк» підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_4, поданої в інтересах ОСОБА_5, має бути відхилена з наступних підстав.

Судом встановлено, що 5 листопада 2007 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №77.1/АА- 00142.07.2, відповідно до умов якого банк відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 32 579 доларів США, з терміном погашення кредиту до 05 листопада 2014 року включно, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 7,7 % річних.

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_5 5 листопада 2007 року укладено договір застави транспортного засобу Skoda Superb Classic, 2007 року випуску, чорного кольору, шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором повністю не виконав, грошові кошти не повернув, проценти за користування кредитними коштами не сплатив.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вірно виходив із того, що ОСОБА_5 свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, що призвело до виникнення заборгованості за цим договором, у зв'язку з чим на підставі статей 526, 527, 625, 1050,1054 ЦК України стягнув заборгованість за кредитним договором з відповідача, при цьому зменшивши розмір пені на підставі ч.3 ст.551 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що вимоги позивача є передчасними з огляду на вимоги ч.2 п.10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживача» не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За умовами кредитного договору позичальник зобов'язався кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 387 доларів США 85 центів на рахунок вказаний у пункті 1.3 цього договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку. Крім того, позичальник зобов'язався сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитами щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 5 листопада 2014 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами. Відповідно до п.3.3.1 позичальник щомісячно до 10-го числа ( включно) зобов'язався сплачувати банку плату за обслуговування кредиту згідно п.1.5.1 цього Договору.

Згідно з п.5.2 кредитного договору банк у разі недотримання позичальником умов цього договору має право вимагати дострокового його розірвання, повернення одержаних кредитів, сплати нарахованих за ними процентів, відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в п.29, постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування коштами неналежним чином виконує, що фактично не заперечується останнім.

Отже, за встановлених обставин висновок суду першої інстанції про наявність у кредитора права вимагати дострокового повернення отриманих грошових коштів, сплати процентів, плати за обслуговування кредиту шляхом пред'явлення позову до суду ґрунтується на вимогах закону та відповідає умовам укладеного між сторонами договору.

Судом встановлено, що заборгованість ОСОБА_5 перед кредитором складається із заборгованості по кредиту в сумі 18183,49 доларів США, процентам за користування кредитними коштами в сумі 4059,82 доларів США, плати за проведення розрахунків в сумі 40304 грн.19 коп., трьох процентів річних в сумі 18803 грн.86 коп., інфляційних втрат в сумі 6070 грн.47 коп.( три проценти річних та інфляційні втрати нараховані на суму заборгованості по платі за проведення розрахунків). Крім того, суд першої інстанції визначив суму пені, яка підлягає стягненню з відповідача з урахуванням положень ч.3 ст.551 ЦК України в розмірі 235476 грн.19 коп.

Зазначений розмір заборгованості сторонами у справі не оскаржується.

Разом з тим, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника ПАТ «Родовід Банк» в тій частині, що суд першої інстанції безпідставно зазначив у резолютивній частині рішення заборгованість за кредитом та процентами у гривні з огляду на наступне.

Звертаючись з позовом до суду, позивач просив достроково стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 18183,49 доларів США, за процентами в сумі 4059,82 доларів США.

Відповідно до ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в п.12 постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Отже, враховуючи вимоги позивача, суд першої інстанції безпідставно визначив еквівалент суми заборгованості по кредиту та процентам в гривнях, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні з викладенням резолютивної частини в новій редакції.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_5 в тій частині, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, не зменшив відповідно до ст..88 ЦПК України суму судового збору, колегія суддів відхиляє, оскільки один процент від задоволених позовних вимог значно більше від максимальної суми судового збору. А отже, підстави для зменшення суми судового збору відсутні.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів , -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5, - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року - змінити, виклавши резолютивну частину рішення в новій редакції.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 77.1/АА-00142.07.02 від 5 листопада 2007 року, яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 18183,49 доларів США, процентів за користування кредитними коштами в сумі 4059,82 доларів США, плати за проведення розрахунків в сумі 40304 грн.19 коп., трьох процентів річних у сумі 18803 грн.86 коп., інфляційних втрат в сумі 6070 грн.47 коп., пені в сумі 235476 грн.19 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: