Ухвала

20 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Рокитнянська районна державна адміністрація Київської області, про визнання договору дарування недійсним,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору дарування недійсним. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що їй на праві власності належить 1/2 частина квартири за вказаною адресою. 01 квітня 2014 року Деснянським районним судом м. Києва відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 1/2 частину квартири, яка належить ОСОБА_7 Вказує на те, що у травні 2014 року їй стало відомо про наявність договору дарування спірної частини квартири, відповідно якого ОСОБА_7 подарував її малолітній дитині ОСОБА_6 Вважає договір фіктивним, оскільки вони не мали на меті створення правових наслідків, а його укладення направлено на унеможливлення їй набути право власності на спірну частину квартири.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у вказаній справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

У лютому 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2014 року з підстав неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, зокрема ст. 234 ЦК України.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення заявник посилається на:

· ухвалу Верховного Суду України від 08 вересня 2010 року в справі про визнання правочинів недійсними, якою рішення апеляційного суду скасовано, а рішення місцевого суду залишено в силі;

· ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 липня 2011 року в справі про визнання договору дарування недійсним, якою рішення апеляційного суду скасовано, а рішення місцевого суду залишено в силі;

· ухвалу Верховного Суду України від 17 лютого 2010 року в справі про визнання договору дарування недійсним, якою рішення апеляційного суду скасовано, а рішення місцевого суду залишено в силі;

· ухвалу Верховного Суду України від 06 квітня 2011 року в справі про визнання договору дарування частини квартири недійсним і скасування державної реєстрації права власності на неї, якою рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353 - 360 ЦПК України» під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Наведені заявником у вказаній заяві доводи є необґрунтованими, оскільки в ухвалах Верховного Суду України від 08 вересня 2010 року, від 17 лютого 2010 року та ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 липня 2011 року норми матеріального права, на які посилається заявник, застосовувались у справах, правовідносини в яких є подібними, однак фактичні обставини відрізняються від тих, що встановлені у даній цивільній справі.

Крім того, посилання на ухвали суду касаційної інстанції, якими справу передано на новий розгляд, не є підставою для допуску справи для перегляду Верховним Судом України, оскільки у них не висловлено правових позицій щодо застосування норм матеріального права, а стосується процесу доказування, встановлення фактичних обставин, що є застосуванням норм процесуального права. Таким чином, на ухвалу Верховного Суду України від 06 квітня 2011 року не може здійснюватися посилання як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Отже, заява представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про перегляд судового рішення не містить ознак, які згідно вимог ст. 355 ЦПК України є підставами для перегляду судових рішень.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Рокитнянська районна державна адміністрація Київської області, про визнання договору дарування недійсним, за заявою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2014 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська