Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Остапчука Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «УніверсалБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року публічне акціонерне товариство «УніверсалБанк» (далі - ПАТ «УніверсалБанк») звернулося до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 22 квітня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «УніверсалБанк», правонаступником якого є ПАТ «УніверсалБанк», та ОСОБА_3 було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № BL3613, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних у цьому договорі, у рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що відповідає 86 000 доларів США строком повернення не пізніше 01 квітня 2028 року.

За додатковою угодою № BL3613/KL+ (індивідуальна угода - кредитна лінія плюс) від 22 квітня 2008 року позичальник отримала кредитні кошти у розмірі 50 000 доларів США строком на 12 місяців до 31 березня 2009 року зі сплатою 14 % річних.

Відповідно до додаткової угоди № BL 4284/к-1 (індивідуальна угода - кредит без відстрочення) від 24 квітня 2008 року позичальник отримала кредитні кошти у розмірі 36 000 доларів США строком до 01 квітня 2028 року зі сплатою 14 % річних.

Виконання кредитних зобов'язань забезпечено порукою ОСОБА_4 за договорами від 22 квітня 2008 року та 24 квітня 2008 року № BL3613-П та № BL4284-П.

Внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту станом на 18 жовтня 2013 року за індивідуальною угодою № 1 утворилася заборгованість у розмірі 56 150, 29 доларів США, що еквівалентно 448 809, 27 грн, за індивідуальною угодою № 2 - 45 200, 89 доларів США, що еквівалентно 361 290, 71 грн, а всього 101 351, 18 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 810 099, 98 грн, які позивач просив стягнути солідарно із боржника та поручителя.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року, позов задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «УніверсалБанк» заборгованість за генеральним договором про надання кредитних послуг № BL3613 від 22 квітня 2008 року та додатків до нього у розмірі 101 351, 18 доларів США. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

У справі встановлено, що 22 квітня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «УніверсалБанк», правонаступником якого є ПАТ «УніверсалБанк», та ОСОБА_3 було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № BL3613, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних у цьому договорі, у рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що відповідає 86 000 доларів США строком повернення не пізніше 01 квітня 2028 року.

За додатковою угодою № BL3613/KL+ (індивідуальна угода - кредитна лінія плюс) від 22 квітня 2008 року позичальник отримала кредитні кошти у розмірі 50 000 доларів США строком на 12 місяців до 31 березня 2009 року зі сплатою 14 % річних.

Відповідно до додаткової угоди № BL 4284/к-1 (індивідуальна угода - кредит без відстрочення) від 24 квітня 2008 року позичальник отримала кредитні кошти у розмірі 36 000 доларів США строком до 01 квітня 2028 року зі сплатою 14 % річних.

Виконання кредитних зобов'язань забезпечено порукою ОСОБА_4 за договорами від 22 квітня 2008 року та 24 квітня 2008 року № BL3613-П та № BL4284-П.

Внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту станом на 18 жовтня 2013 року за індивідуальною угодою № 1 утворилася заборгованість у розмірі 56 150, 29 доларів США, що еквівалентно 448 809, 27 грн, за індивідуальною угодою № 2 - 45 200, 89 доларів США, що еквівалентно 361 290, 71 грн, а всього 101 351, 18 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 810 099, 98 грн, які позивач просив стягнути солідарно із боржника та поручителя.

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції про стягнення кредитної заборгованості в іноземній валюті, апеляційний суд посилався на те, що позивач має ліцензію на право здійснювати операції з іноземною валютою та просив стягнути борг у валюті боргу - доларах США.

Із такими висновками погодитися не можна.

Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього Декрету.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Висновок апеляційного суду про застосування ст. ст. 192, 533 ЦК України щодо необхідності з'ясування наявності у банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями у справах про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті є правильним.

Разом з тим, суд не звернув уваги на те, що процесуальний закон (ст. ст. 11, 303 ЦПК України) обмежує повноваження суду щодо покладення на відповідача обов'язку вчинити певні дії обсягом та змістом позовних вимог.

Вимоги про виконання кредитного зобов'язання та застосування заходів за його порушення заявлені позивачем у перерахунку до гривні за офіційним курсом Національного банку на день звернення до суду (799, 30 грн за 100 доларів США), тобто позивач визначив валютою платежу гривню та просив стягнути із відповідачів загальну суму у гривневому еквіваленті розміром 810 099, 98 грн.

За таких обставин, висновків про стягнення коштів за заявленим позовом в іноземній валюті апеляційний суд дійшов із перевищенням повноважень, передбачених ст. ст. 11, 303 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню відповідно до ст. 338 ЦПК України із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук