Справа № 357/651/15 Головуючий у І інстанції Буцмак Ю. Є.
Провадження № 22-ц/780/3782/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 01.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

01 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Данілова О.М., Олійника В.І.,

при секретарі Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2015 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 22.05.2007 р. ОСОБА_2 з ПАТ «УкрСиббанк» уклали кредитний договір № 0, відповідно до якого банк зобовязався надати ОСОБА_2 кредит в сумі 77000 СНF, а позичальник зобовязався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, що підтверджується відповідними документами. 12.12.2011 р. ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» відповідно до договору факторингу № 1 свої права вимоги за зобовязаннями відповідача по кредитному договору. Станом на 01.12.2013 р. заборгованість ОСОБА_2 перед ТОВ «Кей-Колект» за кредитом згідно кредитного договору складає 70073,53 СНF, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 1144861,33 грн., а саме заборгованість по основній сумі кредиту 40104,09 СНF, за офіційним курсом НБУ станом на 15.12.2014 р. складає 655220,62 грн.; заборгованість за процентами 29969,44 СНF, що за офіційним курсом НБУ станом на 15.12.2014 р. складає 489640,71 грн.; заборгованість за нарахованою комісією 0 грн. З метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором, 22.05.2007 р. ОСОБА_3 уклала з ПАТ «УкрСиббанк» договір поруки № 115486. Відповідно до умов договору поруки, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання умов основного зобовязання всім належним йому майном та грошовими коштами. Відповідно до умов кредитного договору позикодавець набуває право, в тому числи і в судовому порядку, вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту. Просить стягнути солідарно з відповідачів загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 70073,53 СНF, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 1144861,33 грн. та судовий збір в розмірі 3654 грн.

Представник позивача в суді позовні вимоги уточнив, просить стягнути із відповідачів загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 70073,53 СНF, з переведенням іноземної валюти в гривню за курсом НБУ на день ухвалення рішення, судовий збір у розмірі 3654 грн.. Просить позов задовольнити.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2015 року у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору було відмовлено.

Не погоджуючись із висновками, наведеними в рішенні апелянт звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Судом першої інстанції було встановлено наступне.

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 1054, 626, 627, 11, 553-555, 559 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За кредитним договором банк (позикодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У разі одержання вимоги кредитора поручитель зобовязаний повідомити про це боржника, а в разі предявлення до нього позову подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 р. відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання в повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Предявлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитором або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Колегією суддів були досліджені дані докази:

Довідка розрахунок заборгованості за кредитним договором № 0 від 22.05.2007 р., в якій вказано, що станом на 12.12.2011 р. загальна заборгованість ОСОБА_2 складала 55652,16 СНF. Заборгованість ОСОБА_2 перед ТОВ «Кей-Колект» за вказаним кредитним договором станом на 01.12.2013 р. складала 70073,53 СНF;

Договір про надання споживчого кредиту № 0 від 22.05.2007 р., укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» і ОСОБА_2, за яким банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 77000 франків, що дорівнює 316470 грн. за курсом НБУ. Позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені Графіком погашення кредиту, але не пізніше 22 травня 2011 р., зі сплатою протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентної ставки в розмірі 8,99 %. Після закінчення цього терміну та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору. Строк сплати процентів з 01 по 22 число кожного місяця. П.3.1.2 банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит у разі порушення позичальником умов цього договору. Строк дії договору встановлюється з дати його укладення (дати підписання) договору, до повного повернення всієї суми кредиту за договором та повного погашення плати за кредит і неустойки у разі її нарахування. Додаток № 1 Графік погашення кредиту, у якому одна із колонок має назву максимальний залишок по кредиту (дол.США);

Копія реєстру № 680/64 переданих в сховище угод для зберігання кредитної справи № НОМЕР_1 від 22.05.2007 р. (77000,00 франк.)

Договір поруки № 115486 від 22 травня 2007 р.. укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» і ОСОБА_3, за яким поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов»язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору № 0 від 22.05.2007 р.

Поручителю добре відомі усі умови кредитного договору, укладеного між кредитором і позичальником. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. У випадку невиконання позичальником своїх зобовязань по кредитному договору кредитор має право предявити свої вимоги безпосередньо до поручителя. Цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами. Порука припиняється з припиненням всіх зобовязань позичальника по вищенаведеному кредитному договору. Пункт 5.5 взаємовідносини сторін, не врегульовані цим договором, регулюються нормами Цивільного Кодексу України.

Ксерокопія паспорта ОСОБА_3 О.В.15.11.1956 року народження, ІПН;

Ксерокопія паспорта ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН;

Копія меморіального ордера від 22.05.2007 р. про надання банком 77000 франків ОСОБА_2;

Виписка з додатку № 1 до договору факторингу № 1 від 12.12.2011 р.;

Договір факторингу від 12.12.2011 р., укладений між ПАТ «Укрсиббанк» і ТОВ «Кей-Колект», за яким клієнт зобовязується передати у власність фактору, а фактор прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Обсяг (сума) прав вимоги станом на дату укладення цього договору, визначений у додатку 1 до цього договору. Одночасно з відступленням прав вимоги до фактора переходять усі права клієнта з усіма договорами забезпечення. П. 3.1 права вимоги переходять від клієнта до фактора у дату відступлення, після чого фактор одержує право вимагати від боржників і гарантів виконання усіх зобовязань за первинними договорами і договорами забезпечення.

Колегією суддів було встановлено, що 22.05.2007 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 0, за яким ОСОБА_2 по меморіальному ордеру від 22.05.2007 р. отримав 77000 франків, на строк по 22.05.2011 р.

Погашення кредиту, сплату відсотків за кредит ОСОБА_2 мав здійснювати в розмірах та строки відповідно до додатку № 1 до кредитного договору.

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором, банк та ОСОБА_3 уклали 22.05.2007 р. договір поруки, за яким вона поручились перед банком за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору № 0 від 22.05.2007 р., у т.ч. повернути до 22.05.2011 р. кредит в сумі 77000 франків, сплатити відсотки за користування кредитними коштами, інші платежі. Згідно з договором відповідальність поручителя і позичальника є солідарною.

Колегіє суддів встановлено, що у довідці позивача від 15.12.2014 р. зазначено, що станом на 12.12.2011 р. загальна заборгованість ОСОБА_2 перед банком складала 55652,16 СНF, а саме заборгованість по основній сумі кредиту 40104,09 СНF; заборгованість за процентами 15548,07 СНF; заборгованість за нарахованою комісією 0 грн.

Згідно з укладеним 12.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» і ТОВ «Кей-Колект» договором факторингу № 1, банк відступив ТОВ «Кей-Колект» права вимоги: права грошової вимоги, існуючі або майбутні, клієнта до боржників щодо погашення (стягнення, повернення) заборгованості, що виникли на підставі первинних договорів і договорів забезпечення, включають права вимоги: повернення суми кредиту; сплати процентів за користування кредитом; сплати сум комісійної винагороди за надання та користування кредитними коштами.

Згідно п.п. 1.2.2, 1.3 кредитного договору, позичальник зобовязаний повернути кредит, здійснити плату за кредит у вигляді оплати процентів, однак у додатку № 1 до цього кредитного договору Графіка погашення кредиту, відсутні конкретні дані, про те, коли (дата), в якому розмірі (сума, в якій валюті), та який саме платіж (призначення платежу, на які цілі: погашення кредиту, процентів за користування кредитом) мав позичальник вносити кошти в рахунок виконання своїх зобовязань перед банком.

Колегії суддів не надані належні докази, які б дозволяли перевірити правильність нарахованої позивачем суми можливої заборгованості позичальника відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором станом на 12.12.2011 р. перед АКІБ «УкрСиббанк», станом на 01.12.2013 р. перед позивачем.

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно Правового Висновку Верховного Суду України, висловленої у постанові від 29 січня 2014 р. при розгляді справи № 6-155цс13, відповідно до вимог частини другої ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Установивши, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за кредитним договором, та що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, не предявить протягом шести місяців вимоги до поручителя про виконання зобовязання, суд дійшов правильного висновку про те, що зобовязання за договором поруки припинилося.

Вказані у п. 3.2 договору поруки, строк припинення його дії «Порука припиняється з припиненням всіх зобовязань позичальника по вищеназваному кредитному договору» свідчить про те, що у договорі поруки не зазначений не вказаний конкретний строк, термін, після закінчення якого порука припиняється, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Відповідно до ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, з яким і погоджується колегія суддів, що позивач мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання по кредитному договору, предявити вимогу до поручителя про виконання зобовязання позичальника.

Позивачем не надані докази надіслання відповідачам, у т.ч. поручителю письмової вимоги про невиконання позичальником зобовязань і необхідності їх виконання самим позичальником, поручителем.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, що зобовязання поручителя ОСОБА_3 за договором поруки від 22.05.2007 р., припинилися, а тому позовні вимоги в частині стягнення з неї заборгованості за кредитним договором, не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 256-261, 264, 266, 267 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Особа, яка виконала зобовязання після спливу позовної давності не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачами подано до суду письмові заперечення проти позову, у яких вони просили застосувати до позовних вимог позивача позовну давність та відмови у задоволені позову.

Отже, відповідачами заявлено суду про застосування позовної давності до винесення судом рішення.

Право вимоги по стягненню заборгованості - кредиту, процентів за користування кредитом, збігло, тому, що предявити вимогу про виконання цього зобовязання у позивача виникло з 22.05.2011 р., із позовом до суду позивач звернувся 26.12.2014 р.

При цьому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідно до ч. 5 ст. 261, ст. 262 ЦК України, за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Заміна сторін у зобовязанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на зазначене майно тощо).

Позивач не звертались до суду із заявою про визнання поважними причини пропущення позовної давності.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів про те, що позов не підлягає задоволенню.

Посилання апелянта на те, що перебіг позовної давності є таким, що не розпочався, а тому застосування судом першої інстанції строків позовної давності передчасне та свідчить про порушення норм матеріального права, є безпідставним та не ґрунтується на належних та допустимих доказах.

За змістом ст. ст. 10 та 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України, надані суду докази мають бути належними та допустимими. Згідно з вимогами ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: