У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

09 липня 2015 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Петренко Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання та повернення права власності,

встановила:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просила розірвати договір довічного утримання укладений 03 грудня 2007 року між нею та відповідачем, посвідчений державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 3899, припинити право власності ОСОБА_2 на квартиру № 6 загальною площею 36,3кв.м., яка розташована за адресою: вул. Куйбишева, буд. 38 у м. Токмак Запорізької області та поновити право власності ОСОБА_1 на квартиру № 6 загальною площею 36,3кв.м., яка розташована за адресою: вул. Куйбишева, буд. 38 у м. Токмак Запорізької області.

Вивчивши позов та додані матеріали, приходжу до висновку про необхідність залишити позов без руху.

Розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

В позовній заяві поєднані вимоги майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 80 ЦПК України у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, ціна позову визначається загальною сумою всіх вимог.

Як розяснено в п.п. 10, 12 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» подані до суду позовні заяви чи заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є обєктом справляння судового збору. У випадках обєднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Відповідно до ч.2 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України в позовній заяві щодо вимог майнового характеру обовязково повинна бути зазначена ціна позову, тобто тягар доказування вартості майна несе позивач, тому він повинен вказати у позовній заяві ціну позову, обґрунтувати її та надати суду відповідні докази цього.

Відповідно до ст.80 Цивільного процесуального кодексу України ціна позову визначається дійсною вартістю спірного майна.

В порушення п.4 ч.2 ст. 119 ЦПК України в позовній заяві ціна позову щодо вимог про повернення права власності на квартиру зазначена 6082 грн., тобто така, що не відповідає дійсній вартості майна. Так, згідно до п.9 ч.1 ст.80 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна. При цьому суду не надано експертний висновок щодо дійсної вартості квартири на даний час.

Позивачем не надано документу, що підтверджує сплату судового збору за вимогу майнового характеру. Крім того, не надано доказів або поважних причин від звільнення сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, перелік платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору з 01 листопада 2011 року визначаються на підставі Закону України Про судовий збір.

Відповідно до Закону України Про судовий збір - судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення звязку. Судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 40 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати визначається в Законі про Державний бюджет на відповідний рік.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Враховуючи, що позов містить вимогу як нематеріального так і матеріального характеру, а позивачем сплачено лише 243,60грн., то необхідно додати квитанцію щодо сплати судового збору у розмірі 1-го відсотку ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

З урахуванням наведених норм позивачу необхідно сплатити судовий збір на наступні реквізити: отримувач коштів Токмацьке УДКСУ (м. Токмак, Токмацький район), код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37942194, банк отримувача - ГУДКC України у Запорізькій області, код банку отримувача (МФО) 813015, рахунок отримувача 0014, код класифікації доходів бюджету - 22030001 "Судовий збір.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя,-

ухвалила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання та повернення права власності залишити без руху і надати термін для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Розяснити, що в разі невиконання вимог ухвали заява буде вважатися неподаною і підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: /підпис/

згідно з оригіналом

Суддя: