Справа № 2/205/23/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Шавули В.С.

при секретарі Перцевій М.В.

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Житлово-будівельного кооперативу №148 «Связист», Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Копер», третя особа: Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка 02 грудня 2014 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, Житлово-будівельного кооперативу №148 «Связист», Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Копер», третя особа: Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності (а.с.2-8).

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 року, від якого народилась дочка - ОСОБА_2. За час шлюбу подружжя на підставі ордеру ЖБК №148 «Связист» отримало трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. За рахунок спільних коштів подружжя у 1988 році повністю виплатили пайовий внесок на квартиру АДРЕСА_1, житлово-будівельного кооперативу №148 «Связист», але свідоцтво про право власності не оформили.

Крім того, у період шлюбу подружжям було збудовано гараж НОМЕР_1 в Гаражному кооперативі «Копер», членом якого був ОСОБА_4 Пайовий внесок як член кооперативу ОСОБА_4 за гараж вніс повністю за рахунок спільних коштів подружжя.

За життя ОСОБА_4, померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 року, склав заповіт, яким усе своє майно заповів позивачці, яка після його смерті належним чином прийняла спадщину. Звернувшись до нотаріальної контори з приводу одержання свідоцтва про право на спадщину, позивачка отримала від нотаріуса відмову, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене, позивачка просила суд визнати за нею на набуте в період шлюбу право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року; а також, визнати за нею право власності на гараж НОМЕР_1 в », Обслуговуючому кооперативі «Гаражний кооператив «Копер», в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Позивачка в судове засідання не з'явилася. До суду надала письмову заяву, у якій не заперечувала проти розгляду справи без своєї присутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.186).

Відповідачка - ОСОБА_1, в судове засідання не з'явилась. До суду надала письмову заяву, в якій просила справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги визнала. Проти задоволенні позову не заперечувала (а.с.181).

Співвідповідач - Житлово-будівельний кооператив №148 «Связист» в особі свого законного представника в судове засідання не з'явився. До суду представником надано письмову заяву, в якій він просить справу розглядати без своєї участі. Позовні вимоги визнав (а.с.182).

Співвідповідач - Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Копер» в особі свого законного представника в судове засідання не з'явився. До суду представником надано письмову заяву, в якій він просить справу розглядати без своєї участі. Позовні вимоги визнав (а.с.185).

Третя особа - Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. До суду надіслала заяву про розгляд справи за відсутності свого представника у зв'язку із завантаженістю (а.с.139).

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що із 06 листопада 1975 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.9). Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилась дочка - ОСОБА_2 (а.с.10).

На підставі списку членів Житлово-будівельного кооперативу №148 «Связист», ордеру №3145 від 25.08.1987 року ОСОБА_4 із родиною отримали право на вселення у квартиру АДРЕСА_1

Пайовий внесок за квартиру у сумі 7 826 руб.00коп. член кооперативу ОСОБА_4 повністю виплатив, що посвідчується довідкою ЖБК №1748 «Связист» від 08.11.2014 року (а.с.39).

Згідно ст. 15 Закону України «Про власність» (в редакції 1992 року), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

За змістом ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю та ст. 16 Закону України «Про власність» (в редакції 1992 року), майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Оскільки пай, внесений подружжям ОСОБА_4 в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах, за правилом ст.28 Кодексу про шлюб та сім'ю, їх частки у праві спільної сумісної власності визнаються рівними, а позивачці ОСОБА_1 належить 1/2 частка.

На підставі рішення виконкому Ленінської районної ради народних депутатів від 13.11.1992 року ОСОБА_4 як члену кооперативу дозволено будівництво гаража в філіалі гаражного кооперативу «Комунар», який згодом перейменовано в Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Копер», розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_2 (а.с.67,68,71, 123).

Пайовий внесок за гараж НОМЕР_1 в сумі 2 000,00 карб. член кооперативу ОСОБА_4 повністю виплатив, що посвідчується довідкою ГК «Гаражний кооператив «Копер» від 14.11.2014 року (а.с.122).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.12).

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_1 (а.с.153).

За ст. 1233 ЦК України, заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до п.43 статуту ЖБК №148 «Связист», пай померлого члена кооперативу переходить до його спадкоємців у встановленому порядку.

Та, згідно п.5.10. статуту ГК «Гаражний кооператив «Копер», у разі смерті члена кооперативу його спадкоємці стають членами кооперативу після оформлення всіх відповідних документів і переходу права власності на гараж до спадкоємців.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як зазначено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Але, державним нотаріусом Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.162-163,169-170).

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством .

Згідно п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як вбачається із витребуваної судом спадкової справи № 485/2014 (а.с.150-179) ОСОБА_2 не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_1.

Свідоцтв про право на спадщину за заповітом на гараж НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_1 не видавалось, але вона вважається такою, що прийняла спадщину у встановлений законом порядок.

Суд також бере до у ваги той факт, що співвідповідачі не заперечують проти визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 та гараж АДРЕСА_3 про що свідчать їх письмові заяви (а.с.181,182,185).

Таким чином, суд оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, законними, в повному обсязі доведеними, а тому за позивачкою слід у судовому порядку визнати ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на 1/2 частину АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську, а також визнати за ОСОБА_1 право спільної сумісної власності на 1/2 частину АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську та визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на гараж АДРЕСА_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд враховуючи те, що позивачка не просила відшкодувати їй судові витрати, вважає за можливе не відшкодовувати сплачений нею судовий збір за рахунок співвідповідачів.

На підставі викладеного та керуючись Кодексом про шлюб і сім'ю, Законом України «Про власність», листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, Законом України «Про нотаріат», ст. 1216, 1217, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст.5, 6, 10, 11, 57-60, 197, 209, 212, 213-215, 218, 222 ЦПК України, суд, ?

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Житлово-будівельного кооперативу №148 «Связист», Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Копер», третя особа: Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності подружжя право власності на 1/2 частину АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську, загальною площею 71,0 кв.м., житловою площею 46,2 кв.м., допоміжною площею 22,4 кв.м., літні приміщення площею 2,4 кв.м., що складається з кімнат площею 14,1 кв.м.,17,6 кв.м., 14,5 кв.м, кухні площею 7,6 кв.м., туалету площею 1,3 кв.м., ванної кімнати площею 10,3 кв.м., комор площами 0,3 кв.м. та 0,6 кв.м., балкону площею 07, кв.м., лоджії 1,7 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на 1/2 частину АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на гараж АДРЕСА_2, загальною площею 35,6 кв.м., допоміжною площею 12,6 кв.м., що складається з підвалу площею 2,5 кв.м., підвалу площею 10,1 кв.м., основного приміщення гаражу площею 23,0кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.С. Шавула