Справа № 621/3501/14-ц
Провадження № 2/621/224/15
03.04.2015 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - Бережної Н.М.,
за участю секретаря судового засідання - Кошевої А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в заочному порядку в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення шкоди,
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. Крім того, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові витрати, пов'язані з публікацією оголошення про виклик відповідача в пресі у розмірі 227 грн. 10 коп. У зв'язку з неявкою відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі.
Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час, місце розгляду справи, враховуючи положення ч. 9 ст. 74 ЦПК України, був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову та заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів.
Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку:
Представники фірми «Салон Вікна-Двері» - торгові представника ОСОБА_2 обіцяли ОСОБА_1 виготовити та встановити двері до 05.02.2014 року.
У визначений строк відповідач свої зобов'язання щодо виготовлення та встановлення дверей не виконав, у зв'язку з чим ОСОБА_1 направила йому письмову претензію, яку ОСОБА_2 не отримав, оскільки конверт повернувся із позначкою «за закінченням строку зберігання». Спроби ОСОБА_1 розшукати відповідача виявилися марними /а.с. 15, 16/.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, який здійснює торгівельну діяльність, в т.ч. роздрібну торгівлю залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах. На даний час його підприємницька діяльність не припинена /а.с. 21, 22/.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 та її донька - ОСОБА_5 були змушені звернутися до Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області та прокуратури Зміївського району Харківської області, де їм було повідомлено, що в даному випадку відсутній склад злочину і ОСОБА_1 має право звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів /а.с. 17, 18, 19, 20/.
За заявою ОСОБА_5 було проведено перевірку ЖЄО № 778, в матеріалах вказаної перевірки містяться пояснення ОСОБА_2 з приводу невиконання ним своїх зобов'язань відносно ОСОБА_1, в яких визнав факт невиконання обов'язків щодо виготовлення та встановлення дверей позивачу. Крім того, відповідач зазначив, що дійсно отримав грошові кошти у розмірі 4042 грн. в рахунок виготовлення Товару / матеріали ЖЄО № 778 а.с. 5-6/.
Відповідно до розписки, наданої ОСОБА_2 11.03.2014 року, оригінал якої знаходиться у матеріалах ЖЄО № 778 (№ 532) Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області, відповідач зобов'язувався виконати свої зобов'язання щодо виготовлення та встановлення вхідних дверей у ОСОБА_1 до кінця березня 2014 року /а.с. 30, матеріали ЖЄО № 778 а.с. 7/.
На даний момент ОСОБА_2 вказані вище зобов'язання не виконав.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 цього ж Кодексу визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 611 цього ж Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 4240 грн.
Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, наданих сторонами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Статтею 711 ЦК України та п. 5 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача на відшкодування моральної шкоди у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією.
Суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, оскільки завдання позивачу ОСОБА_1 вказаним товаром - вхідними дверми та діями відповідача моральної шкоди в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, не надано доказів наявності причинного зв'язку між душевними стражданнями позивача та діями відповідача. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які документальні дані (висновки, дослідження), які б вказували, що вхідні двері, якими ОСОБА_1 навіть не користувалася, оскільки їй їх не було встановлено, що і є предметом даного спору, небезпечні для здоров'я людини. Інших об'єктивних даних про наявність у позивача фізичних і душевних страждань нею не надано і в матеріалах справи відсутні.
Таким чином, суд вважає, що позов в цій частині є недоведеним і не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 належить стягнути судові витрати, пов'язані з публікацією оголошення про виклик відповідача в пресі, у розмірі 227 грн. 10 коп., а також стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.
Керуючись ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст. 11, 509, 526, 530, 610, 611, 629 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 79, 88, 169, 197, 209, 212-215, 222-224 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 4042 (чотири тисячі сорок дві) грн., завдану внаслідок невиконання зобов'язань.
Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов'язані з публікацією оголошення про виклик відповідача у пресі у розмірі 227 (двісті дванадцять сім) грн. 10 коп.
В іншій частині позову - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії відповідачем.

Головуючий: