АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/7001/2015 Головуючий у 1-й інстанції -Ярошенко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді Шахової О.В.,

суддів: Невідомої Т.О.,Соколової В.В.

при секретарі Боярській І.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2014 року ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» звернулося до суду з зазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 20.06.08 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» (правонаступником якого є позивач) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 6556091, відповідно до умов якого банк надав останній кредитні кошти у розмірі 25 000 доларів США, терміном до 20.06.28 року із сплатою 13,99 % річних. Посилаючись на те, що відповідачка свої зобов'язання належним чином не виконує, кредит та відсотки не сплачує, після уточнення та зміни предмету позову позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість яка станом на 30 квітня 2014 року складається з основної суми кредиту та процентів за користування кредитом, що становить 23 447,53 дол. США, штрафу за невиконання обов‛язку не пізніше ніж у місячний термін після 20 травня кожного року протягом строку дії кредитного договору надавати довідки про заробітну плату та іншу доходи в розмірі 250 дол. США та штрафу за порушення відповідачкою обов'язку поновлення дії договорів страхування в сумі 49 447,50 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором у сумі 21 316, 99 дол. США,що еквівалентно 98 897,40 грн. та 49 447,50 грн. штрафу за порушення зобов‛язання,а всього стягнуто 152 222, 41 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 3183, 80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким в позові ПАТ «ПУМБ» відмовити в повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про можливість стягнення з відповідача всієї суми кредиту, оскільки позивачем не було дотримано порядку дострокового повернення кредиту, оскільки вимога була направлена на адресу, за якою вона не проживає та не зареєстрована.

Також вважає, що суд прийняв до уваги невірні розрахунки заборгованості, які не відповідають умовам кредитного договору. На думку ОСОБА_1, розрахунок суми заборгованості проводився фактично за процентною ставкою 14%, а не 13,99%, відповідно до умов договору.

В судове засідання суду апеляційній інстанції ОСОБА_1 не з‛явилася, про розгляд справи повідомлена за законом належно. Подала клопотання про відкладення справи у зв‛язку з її хворобою, проте доказів на підтвердження зазначеної обставини не надала, у зв‛язку з чим колегія суддів визнала причини її неявки неповажними.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін,або інших осіб,які беруть участь у справі,належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді.

Представник банку проти апеляційної скарги заперечував та просив її відхилити, вважаючи рішення суду законним та обгрутованим.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції,в межах доводів апеляційної скарги та заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з п.1 ч. 10 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці.

Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 20 червня 2008 року між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 6556091, відповідно до якого банк зобов'язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 25 000 дол. США, а позичальник - використовувати вказані кошти за цільовим призначенням та повернути гроші до 20 червня 2028 року зі сплатою 13,99% річних, (а. с. 12-14).

Згідно меморіального валютного ордеру в цей же день ОСОБА_1 банком були надані гроші в зазначеній сумі (а. с. 18).

Пунктом 3.5.7 кредитного договору встановлено, що банк набуває право вимагати від позичальника дострокового повернення всього кредиту або частини кредиту із розрахованими процентами, а позичальник, відповідно, зобов'язаний виконувати таку вимогу банку у випадках, передбачених договором.

На забезпечення виконання кредитного договору 20 червня 2008 року між сторонам було укладено також договір іпотеки, предметом якого стала однокімнатна квартира за адресою АДРЕСА_1. (а. с. 21-23)

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» суд першої інстанції виходив з їх доведеності та того,що ОСОБА_1 належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконувала , в результаті чого утворилась заборгованість.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки таких висновків суд першої інстанції дійшов після повного, всебічного з'ясування обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, надання належної правої оцінки зібраним у справі доказів та застосування правових норми, які регулюють дані правовідносини, з огляду на що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було досліджено дотримання банком процедури дострокового відкликання кредиту є необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи, представником ПАТ «ПУМБ» 24 березня 2014 року на ім'я ОСОБА_1 була відправлена вимога про дострокове повернення суми кредиту. Зазначена адреса: АДРЕСА_2. (а. с. 39-40).

Ця ж адреса зазначена у ст. 7 кредитного договору, укладеному між сторонами, (а. с. 14).

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Посилаючись на те, що суд не взяв до уваги невідповідність розрахунків заборгованості, наданих відповідачем, умовам кредитного договору, ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів на спростування даних розрахунків.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315,317,319 ЦПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді