УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 28 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору позики,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору позики, посилаючись на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 серпня 2012 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_4 борг за договором позики у розмірі - 638 400,00 грн на підставі розписок від 15 липня 2007 року, 20 лютого 2008 року та 10 січня 2012 року, нібито, написаними ним особисто. Вказане рішення ним оскаржувалося в апеляційному та касаційному порядку, проте було залишено без змін.

Позивач зазначав, що він ніякого договору позики не укладав, жодних розписок не писав, коштів не отримував. Тому вважає договір позики фіктивним. Попереднє рішення суду про стягнення боргу ухвалено на підставі фіктивного договору позики. Фіктивність договору позики підтверджується висновками двох експертних досліджень про те, що він розписки не підписував. Фальсифікація розписок підтверджує фіктивність договору позики.

Позивач просив визнати договір позики від 15 липня 2007 року, укладений між ним та ОСОБА_4, недійсним з підстав його фіктивності, зняти арешт з легкового автомобіля марки «Лексус ЛХ 470», 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, накладений 07 лютого 2013 року постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Києва ОСОБА_5

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 травня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Заявник, не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди, відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що передбачені ст. 234 ЦК України підстави для визнання договору позики фіктивним відсутні.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору позики.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова