Справа № 740/3708/15-ц
Провадження № 2-о/740/99/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2015 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді - Гордієць Л.В.,

при секретарі Носилевській О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи - Ніжинський міськрайонний відділ УДМС України в Чернігівській області, комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ніжинської міської радиї про надання дозволу на виїзд дитини за кордон,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про надання їй дозволу без згоди батька ОСОБА_2 на оформлення документів для тимчасового виїзду за кордон неповнолітньої дитини, а саме сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Алчевськ, Луганської області, проживаючого в АДРЕСА_2 без згоди та супроводу батька за межі України до досягнення ним 16 - річного віку у супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканки АДРЕСА_2.

Заяву мотивувала тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 30 грудня 2000 року по 27 березня 2007 року з ОСОБА_2.Від спільного шлюбного життя мають сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На момент розірвання шлюбу ОСОБА_2 постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3.Їхній син, ОСОБА_3 зареєстрований та мешкав з нею в АДРЕСА_1.

На даний час їхнє місто являється тимчасово окупованим і там проводиться антитерористична операція, в зв»язку з чим вони з сином вимушені виїхати в м.Ніжин.

Зазначила, що на даний час не можливо встановити місця перебування батька, тому не має можливості отримати дозвіл для виїзду дитини за межі України, але вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і має можливість та бажання вивезти дитину для оздоровлення та відпочинку за кордон.

До суду заявниця надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представники зацікавлених осіб в заявах до суду також просили розглянути справу у їхню відсутність.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до слідуючого висновку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, серія НОМЕР_4 між заявницею та ОСОБА_2 27 березня 2007 року шлюб розірвано (а.с.10).

Від шлюбу є дитина, а саме син, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.Алчевськ, Луганської області, що підтверджується свідоцтвом про народження , серія НОМЕР_5 (а.с.8).

23 травня 2009 року заявниця уклала шлюб з ОСОБА_4 і їй присвоєно прізвище - ОСОБА_1 (а.с.11).

Даними довідки від 17.12.2014 року за № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції підтверджується, що заявниця ОСОБА_1, яка постійно проживала в АДРЕСА_1 перемістилася з тимчасово окупованої території в АДРЕСА_2(а.с.12).

Відповідно до даних копії заяви ОСОБА_2 про дачу згоди на тимчасовий виїзд за кордон в 2013 році його сину, ОСОБА_3, яка нотаріально посвідчена вбачається, що ОСОБА_2 мешкає та зареєстрований в АДРЕСА_3(а.с.13).

На даний час місце перебування ОСОБА_2 заявниці не відоме.

Заявниця має можливість та бажання їздити з дитиною за кордон з метою відпочинку та оздоровлення.

Відповідно до ч. 2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 25 ЦК України встановлено, що здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов'язки може пов'язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку.

Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 4 «Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року за №380 оформлення громадянам України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або їх законних представників у разі потреби самостійного виїзду таких осіб за кордон.

Згідно ч. 18 зазначених вище правил оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків, а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована Україною 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в»їзду в Україну громадян України».

Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в»їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Частиною 2 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги заявниці обгрунтованими та такими, що не суперечать інтересам дитини, а лише сприяють її здоров'ю та розвитку, а також, у зв'язку із тим, що існують ризики того, що в подальшому їй буде важко знайти батька дитини, ОСОБА_2 та змусити його спілкуватися з приводу надання дозволу на виїзд дитини за кордон з метою оздоровлення та відпочинку, суд вважає за доцільне надати дозвіл заявниці на виїзд її сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон без дозволу (згоди) батька до досягнення ним 16-річного віку.

За таких обставин, суд вважає, що з метою додержання інтересів дитини та для забезпечення її гармонійного, духовного, морального розвитку та оздоровлення, заява є такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст7, 150, 155, СК України, ст.4 Конвенції про права дитини, ст.ст.234,235 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженці м. Алчевськ, Луганської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої в АДРЕСА_1, проживаючої в АДРЕСА_2 на виїзд за межі України неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Алчевськ, Луганської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого в АДРЕСА_1, проживаючого в АДРЕСА_2, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_12, зареєстрованого в АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, протягом часу до досягнення сином ОСОБА_3 шістнадцятирічного віку.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 ти днів з дня отримання його копії.

Суддя: