Справа № 199/2936/15-ц
02 червня 2015 року м. Дніпропетровськ
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
Головуючий суддя Богун О.О.
При секретарі Хлус Ю.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про захист прав споживачів та стягнення суми банківського вкладу,
Як зазначається позивачем при зверненні до суду, в подальшому суму вкладу ним було поповнено до 5 206,00 дол. США, що підтверджується випискою по особовому рахунку, а також довідкою з банківської установи. У звязку із неможливістю особисто звернутись до банку у день закінчення строку вкладу та отримання коштів 20 листопада 2014 р. позивачем була оформлена довіреність, відповідно до якої позивач доручив ОСОБА_2 розпоряджатись коштами, що знаходяться на рахунках позивача, відкритих у Відділенні №24 Філії «Дніпропетровське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит».
19 грудня 2014 р. (в останній день строку вкладу) ОСОБА_2, діючи від імені позивача на підставі довіреності, звернувся до відділення №24 Філії «Дніпропетровське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» із заявою про видачу грошових коштів, однак, йому було видано лише 167 дол. США 95 центів (проценти та частина вкладу), мотивуючи це тим, що у Банка складне фінансове становище, і Банк може повертати депозити, строк дії яких настав, лише у розмірі 100 доларів США на день.
19.12.2014 р. за порадою працівників банку ОСОБА_2 розмістив грошові кошти на два банківські вклади: депозит «Вільні кошти» (вкладник має право у будь який час отримувати кошти або їх частину без попереднього повідомлення про це банк) у сумі 3 100,00 дол. США та депозит «блискуча сімка» (вкладник має право кожні сім днів отримати проценти за користування коштами, а також розірвати договір без втрати відсотків, попередивши про це банк за два дні до запланованої дати повернення коштів) у сумі 2 000,00 дол. США.
14 квітня 2015 р. позивач звернувся до відділення №24 Філії «Дніпропетровське РУ» АТ Банк «Фінанси та Кредит» із заявою про повернення банківського вклад у розмірі 4 600,00 дол. США, але кошти не були повернуті. Відтак, банк не виконує свої зобовязання за договором щодо повернення суми вкладу у порядку та строки, передбачені договором, а також чинним законодавством.
Позивач при зверненні до суду посилається на ст. 41 Конституції України, ст.ст. 11, 638, ч. 1 та ч. 2 ст. 1058, ч. 2 ст. 1060, ст.ст. 526, 610, 629, 1059 ЦК України, п. 3.3 глави 3 Порядку повернення банками грошових коштів і банківських металів та сплата процентів за договорами банківського вкладу (депозиту)» Постанови Національного банку України № 516 від 03.12.2003 р. «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами».
Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на корить позивача суми банківського вкладу та процентів за Договором-заявою банківського строкового вкладу (депозит) «Класичний» №307231/8925/370-13, який був укладений 14 грудня 2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1, в розмірі 4 600,00 доларів США.
Особи, які беруть участь у справі, не скористалися правом брати участь у судових засіданнях.
Представник позивача за довіреністю надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, та в якій не заперечував проти заочного розгляду справи та в якій просив суд повністю задовольнити поданий позов.
За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У судове засідання відповідач, повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив, не скористався правом надання заперечень проти позову, не надав заяви про розгляд у його відсутності, та у звязку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Врахувавши заяву представника позивача та дослідивши докази в межах заявлених суду вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю з огляду на такі встановлені обставини.
Дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку до наступного висновку (за ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється).
Як встановлено судом 14.12.2013 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в іноземній валюті.
Вкладник має право неодноразово поновлювати вклад протягом всього строку, визначеного п. 1 цього договору заяви, за згодою банку у порядку та на умовах, передбачених п.п. 3.1 - 3.4 Основних умов. Мінімальна сума кожного поповнення складає 100,00 дол. США (п. 4 договору).
Як встановлено судом на підставі наданих суду позивачем у поряду ст.ст. 57-59 ЦПК України доказів, позивач здійснював поповнення вкладу до 5 206,00 дол. США.
Утім, 19.12.2014 р., тобто в день закінчення строку дії договору від 14.12.2013 р., відповідач на вимогу позивача в особі його представника не повернув вклад та відсотки за ним, чим не виконав умови договору від 14.12.2013 р. в частині повернення грошових коштів та відсотків з рахунку на вимогу згідно угоди; залишок коштів становив 4 600,00 дол. США.
Строк дії договору встановлений пунктом 10 договору: договір діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором банківського вкладу.
В той же час, як встановлено судом, ОСОБА_1 (в особі представника за довіреністю ОСОБА_2М.) за період з 19.12.2014 р. по 17.03.2015 р. були отримані кошти через касу згідно заяви на видачу готівкових коштів в таких сумах: 19.12.2014 р. 167,95 дол. США, 23.12.2014 р. 100,00 дол. США, 24.12.2014 р. 100,00 дол. США, 25.12.2014 р. 100,00 дол. США, 26.12.2014 р. 100,00 дол. США, 27.12.2014 р. 100,00 дол. США.
Відтак, грошові кошти в повному обсязі не повернуті позивачу.
Статтею 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.
Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).
Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.
Статтею 1070 ЦК України передбачено, що за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу вкладника до банку (фінансової установи) про видачу вкладу.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
За змістом зазначеної норми закону та ст. 1058 ЦК України, яка регулює правовідносини, що випливають з договору банківського вкладу, зобовязання банку з повернення вкладу вважається виконаним, коли вкладнику буде надана реальна можливість отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом.
Утім, для позивача з боку банку не було забезпечено такої можливості.
Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 р. № 5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин, між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій...."
Оскільки позивачем укладено договір банківського строкового вкладу (депозит) «Стандарт» №307231/8925/370-13 для власних побутових потреб, які не повязані із здійсненням підприємницької діяльності, до відносин між сторонами у справі повинні застосовуватись положення Закону України «Про захист прав споживачів».
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2)належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів).
Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.
Виходячи із встановлених судом обставин та наведеного нормативного обґрунтування, суд дійшов висновку, що відповідач не надав позивачу належної якості банківські послуги, не виконав свої зобов'язання по депозитному договору, не повернув позивачу вклад та проценти за користування коштами, вкладеними ним на депозитний рахунок банку.
З таких обставин для суду вбачаються підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми вкладу та процентів по банківському вкладу за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладнику (позивачу).
Відповідно до абзацу другого п. 1.6. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 03.12.2003 N 516, банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті.
Таким чином за відсутності заяви позивача про повернення вкладу в національній валюті у звязку з тим, що валютою вкладу (депозиту) є долар і грошові кошти на вкладний (депозитний) рахунок надійшли в доларах згідно квитанції від 14.12.2013 р., то згідно п. 1.6. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 03.12.2003 N516, відповідач зобовязаний повернути нараховані проценти у валюті вкладу (доларах).
Офіційний курс долара до гривні встановлений Національним банком України на момент ухвалення рішення та становить 2108,4888 грн. за 100 доларів США.
Питання про розподіл судових витрат в частині судового збору вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України (судовий збір підлягає стягненню в дохід держави, оскільки позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору).
Керуючись ст.ст. 11, 15, ч. 1 ст. 88, ст.ст. 212, 214-215, 224, 226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про захист прав споживачів та стягнення суми банківського вкладу задовольнити в повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України: рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: