Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/886/14-ц Головуючий у 1-й інст. Анциборенко Н. М.
Категорія 27 Доповідач Товянська О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Товянської О.В.

суддів: Микитюк О.Ю., Гансецької І.А.

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Замкова Гора» про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: ОСОБА_3 про визнання кредитного договору та договору поруки недійсними за апеляційними скаргами публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира Житомирської області від 16 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В січні 2014р. Банк звернувся до суду з позовом. Просив стягнути : з ТОВ «Замкова Гора» заборгованість за кредитним договором №010/110/262 від 19.05.2008р. - 84413,80 дол. США, еквівалентно 674719,51грн., за кредитним договором №010/110/311 від 24.07.2008р. - 43134,49грн., судові витрати; солідарно з ТОВ «Замкова Гора» та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №010/110/262 від 19.05.2008р. - 84413,80дол.США, еквівалентно 674719,51грн.; за кредитним договором №010/110/311 від 24.07.2008р. - 43134,49грн., судові витрати; солідарно з ТОВ «Замкова Гора» і ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №010/110/262 від 19.05.2008р. 84413,80дол.США, еквівалентно 674719,51грн.; за кредитним договором № 010/110/311 від 24.07.2008р. з «Комфорт - Модерн» заборгованість за кредитним договором № 010/110/262 від 19.05.2008р. - 84413,80дол.США, еквівалентно 674719,51грн.; за кредитним договором №010/110/311 від 24.07.2008р. - 43134,49грн., судові витрати. Зазначав, що 19.05.2008р. між ним і ТОВ «Замкова Гора» укладено кредитний договір №010/110/262, за яким ТОВ отримало кредит з цільовим призначенням на розвиток бізнесу у розмірі 125000дол.США терміном до 18.05.2011р. зі сплатою 14,5% річних за користування кредитом. Протягом строку дії договору неодноразово вносились зміни шляхом укладення додаткових угод. Відповідно до додаткової угоди №8 від 24.05.2012р. строк дії кредитного договору продовжено до 23.05.2013р. На забезпечення виконання зобов'язань позичальника було укладено : 19.05.2008р. між Банком і ОСОБА_2 договір поруки №010/110/262/1; 19.05.2008р. між Банком і ОСОБА_3 договір поруки №010/110/262/4. Внаслідок порушення зобов'язань за кредитним договором №010/110/262 станом на 09.01.2014р. існує заборгованість у розмірі 84413,80 дол.США, що становить 674719,51грн.: 68469,72 дол.США, еквівалент 547278,47грн. - заборгованість за кредитом, 9084,90дол.США, еквівалент 72615,61грн. - %, 6304,24дол.США, еквівалент 50389,79грн. - штраф, 554,94дол.США, еквівалент 4435,64грн. - штраф по %.

24.07.2008р. між Банком і ТОВ «Замкова Гора» укладено кредитний договір №010/110/331, за яким ТОВ отримало кредит з цільовим призначенням на розвиток бізнесу у розмірі 125000доларів США терміном до 23.07.2011р. зі сплатою 16,4% річних за користування кредитом. Протягом строку дії вказаного договору неодноразово вносились зміни шляхом укладення додаткових угод. Відповідно до додаткової угоди №6 від 24.05.2012р. позичальнику проведено рефінансування кредитної заборгованості шляхом переведення кредитного ліміту із 125000доларів США в 435000грн., а також продовжений строк дії договору до 23.05.2013р. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором укладено договори поруки: 24.07.2008р. між позивачем та ОСОБА_2 договір поруки №010/110/262/1; 24.07.2008р. між позивачем та ОСОБА_3 договір поруки «010/110/262/1; 24.07.2008р. між позивачем і ТОВ «Комфорт Модерн» укладено договір поруки № 12/119/030, відповідно до якого поручитель взяв на себе відповідальність за зобов'язаннями, які випливають з кредитних договорів №010/110/262 та №010/110/331. Внаслідок порушення зобов'язань за кредитним договором № 010/110/331 від 24.07.2008р. станом на 09.01.2014р. заборгованість перед банком становить 43134,49грн., з яких 0,0грн. - заборгованість за кредитом; 31416,78грн. - % за користування кредитом, 9041,24грн.- штрафні санкції по кредиту, 2676, 47грн. - штраф по %. 12.11.2013р. на адресу відповідачів направлена претензія з вимогою погашення заборгованості, проте борг не погашено.

Ухвалою Корольовського райсуду від 28.05.2014р. позовну заяву в частині позовних вимог, заявлених Банком до ТОВ «Комфорт-Модерн» про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.

Ухвалою Корольовського райсуду від від 28.05.2014р. позовну заяву в частині вимог до ТОВ «Замкова Гора» про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишено без розгляду.

У вересні 2014р. ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом. Просив визнати недійсними кредитний договір № 010/110/262 від 19.05.2008р., укладений між Банком та ТзОВ «Замкова Гора, а також договір поруки №010/110/262/1 від 29.05.2008р., укладений між ним та Банком. Зазначав, що використання іноземної валюти як засобу платежу на території України суперечить вимогам чинного законодавства та потребує індивідуальної ліцензії Нацбанку України. Вважає, що кредитний договір як такий, що укладений за порушенням закону, підлягає визнанню його недійсним, а оскільки недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню, договір поруки також слід визнати недійсним.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира Житомирської області від 16 березня 2015 року позов Банку до ОСОБА_2, ОСОБА_3, задоволено частково. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість за кредитним договором №010/110/262 від 19.05.2008р. у розмірі 70609,76доларів США, з яких: заборгованість по кредиту - 55250,72 доларів США, % - 14673,13 доларів США, пеня - 630,42 доларів США, пеня по % - 55,49 доларів США. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість за кредитним договором №010/110/311 від 24.07.2008р. у розмірі 1171,76грн., з яких пеня - 904,12грн., пеня по % - 267,64грн., стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Банку по 1827грн. судового збору, стягнуто з ОСОБА_3 на користь Банку 840грн. витрат, пов'язаних з публікацією у ЗМІ. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк просить рішення скасувати в частині часткового задоволення вимог про стягнення заборгованості з пені та задовольнити вимоги Банку в повному обсязі. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні заяви відповідачів про зменшення розміру пені, а також докази, які можна вважати істотними обставинами для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити. Зазначає, що оскаржуваним рішенням задоволено позов із зазначенням заборгованості в іноземній валюті - доларах США, що суперечить роз'ясненням ВСУ, викладеним у постанові Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі».

Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а апеляційна скарга ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволенню з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, 19.05.2008р. між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" і ТОВ "Замкова гора" укладено кредитний договір №010/110/262, за яким ТОВ отримало кредит з цільовим призначенням на розвиток бізнесу у розмірі 125000дол.США терміном до 18.05.2011р. зі сплатою 14,5% річних за користування кредитними коштами (а.с.178-182 т.2).

Згідно з п.п.3.6,3.7,6.1,6.2,7.3 кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати погашення основної заборгованості по кредиту починаючи з 1 місяця видачі першого траншу за кредитом. В першу чергу погашається заборгованість за нарахованими % за користування кредитом, в другу чергу погашається сума основної заборгованості за кредитом, в третю чергу погашається заборгованість за штрафами, пенею та відшкодовуються збитки. Позичальник зобов'язується в строки передбачені договором здійснювати повернення суми кредиту і сплачувати %, у випадку порушення умов договору сплачувати кредиторові пеню та інші штрафні санкції. У випадку виникнення простроченої заборгованості по кредиту, прострочення сплати %, кредитор має право скасувати кредитний ліміт і достроково вимагати повернення заборгованості за кредитом. Протягом строку дії кредитного договору вносились зміни шляхом укладення додаткових угод : 28.08.2009р. - додаткова угода №1 (а.с.13-15); 28.08.2009р. - додаткова угода №2 (а.с.16-17); 13.04.2010р. - додаткова угода №3 (а.с.18-20); 13.04.2010р. - додаткова угода №4 (а.с.21-22); 13.04.2010р. - додаткова угода №5 (а.с.23-24); 13.01.2011р. - додаткова угода №6 (а.с.25-26).; 25.10.2011р. - додаткова угода №7 (а.с.27-28); 24.05.2012р. - додаткова угода №8 (а.с.29-31), за якою строк дії кредитного договору продовжено по 23.05.2013р.; 15.06.2012р. - додаткову угоду №9 (а.с.32). Зобов'язання за кредитним договором №010/110/262 забезпечено договором поруки №010/110/262/1 від 19.05.2008р., укладеним між банком і ОСОБА_2, з внесенням змін шляхом укладення додаткових угод (а.с.33-38), і договором поруки №010/110/262/2 від 19.05.2008р., укладеним між банком та ОСОБА_3, з укладенням додаткових угод (а.с.39-44). 24.07.2008 року між Банком і ТОВ "Замкова гора" укладено кредитний договір №010/110/311, за умовами якого ТОВ отримало 125000дол.США кредиту терміном до 23.07.2011р. зі сплатою 16,4% річних за користування кредитними коштами (а.с.54-58). Протягом строку дії кредитного договору внеслись зміни шляхом укладення додаткових угод : 28.08.2009р. - додаткова угода №1 (а.с.59-61); 28.08.2009р. - додаткова угода №2 (а.с.62-63); 29.12.2010р. - додаткова угода №3 (а.с.64-65); 13.01.2011р. - додаткова угода №4 (а.с.66-67); 25.10.2011р. - додаткова угода №5 (а.с.68-70); 24.05.2012р. - додаткову угоду №6 (а.с.71-73), за якою позичальнику проведено рефінансування кредитної заборгованості шляхом переведення кредитного ліміту із 125000дол.США в 435000грн., а також продовжений строк дії договору до 23.05.2013р.; 15.06.2012р. - додаткова угода №7 (а.с.74).

Зобов'язання за кредитним договором №010/110/311 забезпечено договором поруки №010/110/311/1 від 24.07.2008р., укладеним між банком і ОСОБА_2 з внесенням змін шляхом укладення додаткових угод (а.с.75-79), і договором поруки №010/110/311/2 від 24.07.2008р., укладеним між банком і ОСОБА_3 з укладанням додаткових угод (а.с.80-83).

Відповідно до пункту 3.1 зазначених договорів поруки у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов'язань по вказаному кредитному договору поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед банком на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги.

Згідно зі ст.ст.526,527,530,543,554,1048,1049,1050 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Як видно із матеріалів справи, третя особа - ТОВ "Замкова гора", як боржник, порушило зобов'язання за кредитними договорами, не сплачувало своєчасно кредит і % за користування кредитними коштами, внаслідок чого виникла заборгованість перед банком, тому відповідачам 12.11.2013р. було направлено претензію з вимогою погашення заборгованості (а.с.94-95). У зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитними договорами та непогашенням заборгованості рішенням господарського суду Житомирської області від 15.07.2014 року заборгованість стягнута солідарно з ТОВ "Замкова гора" та ТОВ "Комфорт-Модерн" (а.с.96-100).

Згідно з п.17 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012р. №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" наявність рішення суду про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України.

Наявність заборгованості за кредитними договорами та її розмір як на час звернення до суду, так і після часткового погашення на час ухвалення рішення підтверджується наданими позивачами розрахунками станом на 09.01.2014р. (а.с.5-7,50-53 т.1), виписками по рахунках і копіями платіжних документів про погашення боргу (а.с.54-59,132-134 т.2), наданим розрахунком заборгованості по % станом на 12.08.2014р. (а.с.103 т.2), з урахуванням наданих суду платіжних документів про проведення відповідачами погашення кредитної заборгованості за час розгляду справи розмір кредитної заборгованості ТОВ "Замкова гора" станом на 17.11.2014р. складав : за кредитним договором № 010/110/262 від 19.05.2008р. - 76783,03дол.США, з яких: борг по кредиту - 55250,72дол.США; борг за % - 14673,13дол.США за період з 01.01.2014р. по 29.07.2014р.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 6304,24дол.США за період з 28.01.2013р. по 09.01.2014р.; пеня за несвоєчасну сплату % - 554,94дол.США за період з 30.01.2013р. по 09.01.2014р.; за кредитним договором № 010/110/311 від 24.07.2008р. - 11717,71грн., з яких: заборгованість за % - 0,0 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 9041,24грн. за період з 28.01.2013р. по 09.01.2014р.; пеня за несвоєчасну сплату % - 2676,47грн. за період з 30.01.2013р. по 09.01.2014р. (а.с.135 т.2). Розмір заборгованості сторони не оспорювали.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, і за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" положення ч.3 ст.551 ЦК про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача. Відповідач таке клопотання заявляв.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір пені, яка підлягає стягненню, у 10 разів, і вважає, що розмір пені слід збільшити із 630,42 доларів США до 6304,24 доларів США за кредитним договором № 010/110/262 від 19.05.2008р., і за договором 010/110/311 від 24.07.2008р. із 904,12грн. до 9041,24грн., стягнувши і витрати за публікацію у ЗМІ.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у визнанні кредитного договору недійсним з таких підстав.

Відповідно до положень ст.1054,215,203 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним...

Згідно зі ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст.18,19 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Будь-яка діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману є нечесною підприємницькою практикою. Нечесна підприємницька практика забороняється. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Разом з тим, ОСОБА_2 не було надано жодних доказів на підтвердження підстав для визнання кредитного договору недійсним на час його укладання, передбачених ст.ст.203,215 ЦПК.

Згідно з п.3.8. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління НБУ від 10.05.2007р. №168 у разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору: попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач; надати інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.

Під час укладання кредитного договору позичальник ознайомився з усіма істотними умовами договору в повному обсязі, підтвердив згоду на укладення договору своїм підписом, що свідчить про дотриманням вимог ст.11 Закону «Про захист прав споживачів». Укладаючи кредитний договір, сторони дійшли взаємної згоди щодо встановлення своїх прав та обов'язків. ОСОБА_2 не відкликав свою згоду на укладення кредитного договору протягом 14 кал.дн. відповідно до п.6 ст.11 Закону «Про захист прав споживачів».

Відповідач (позивач) на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України реалізував своє право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

За змістом ст.47 Закону «Про банки і банківську діяльність» комерційні банки самостійно встановлюють % ставки та комісійну винагороду по своїх операціях.

Відповідно до умов Кредитного договору позичальник у визначений термін сплачує до моменту повного виконання позичальником зобов'язань по поверненню отриманих кредитних ресурсів щомісяця комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів.

Вказані умови договору є результатом домовленості сторін, а тому відповідно до ст.629 ЦК України є обов'язкового для виконання сторонами. Згідно зі ст.526,610-611 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та закону. У разі порушення зобов'язання настають передбачені законом наслідки.

Укладання кредитного договору і його виконання в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Підписуючи кредитний договір (з додатками до нього) в іноземній валюті, ОСОБА_2 повністю погоджувався з його умовами та повинен був усвідомлювати, що курс національної валюти до іноземної не є незмінним, що зміна курсу може настати, а також передбачити та враховувати підвищення валютного ризику.

Викладені в тексті договору його істотні умови, права і обов'язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить підпис позивача (відповідача). Предметом кредиту були долари США. Тому, виходячи з положень ст.1054 ЦК України, на позичальникові лежав обов'язок саме по їх поверненню кредиторові. В даному випадку валюта не виступала засобом платежу і, з врахуванням специфіки кредитного договору та визначених ним прав і обов'язків сторін, відсутні підстави вважати про порушення положень ст. 524 ЦК України при його укладенні. Покладення на позичальника обов'язку по поверненню кредиту у отриманій ними іноземній валюті, не може вважатись такими положеннями договору, які завідомо є невигідними для них, оскільки волевиявлення позичальника було направлене саме на отримання кредиту в доларах США, а не гривнях чи іншій валюті.

Істотна зміна обставин може тягти за собою зміну або розірвання договору, а не визнання його недійсним правочином.

Ст.ст.47,49 Закону „Про банки та банківську діяльність" визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Наслідком порушення позичальником договору про повернення позики частинами є право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики в разі прострочення повернення чергової частини (ч.2 ст.1050 ЦК).

Принцип свободи договору є одним із загальних принципів цивільного законодавства. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст.ст.6,627 ЦК України). Свобода договору - це, насамперед, свобода укладення договору і визначення його умов.

Згідно п.10,16 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012р. №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (ст.ст.19,47 Закону України "Про банки і банківську діяльність") банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог п.1 розд.II Закону України від 15 лютого 2011р. 14 3021-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті.

Оскільки Національний банк України видав ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" банківську ліцензію №10 від 11.10.2006р. і дозвіл №10-4 від 11.10.2006р. (а.с.106-118), на підставі яких банк має право здійснювати операції з валютними цінностями, у тому числі з розміщення іноземної валюти на валютному ринку України, тобто, банк має необхідні дозвільні документи для здійснення операцій з валютними цінностями, тому відсутні підстави для визнання кредитного договору недійсним як такого, що вчинений банком без відповідного дозволу (ліцензії). Саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для визнання кредитного договору недійсним або його розірвання, оскільки це стосується обох сторін договору і позичальник при належній завбачливості міг виходити з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, та передбачити в момент укладання договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

Таким чином, оскільки сторони досягли згоди з усіх істотних умов договорів та у судовому засіданні не встановлено факту недодержання в момент вчинення правочинів стороною (сторонами) вимог чинного законодавства, у тому числі встановлених ч.ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України, тому суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання кредитного договору та договору поруки недійсними.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,309,314,316,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 березня 2015 року змінити. Збільшити розмір пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» із 630,42 доларів США до 6304,24 доларів США за кредитним договором № 010/110/262 від 19.05.2008р.

Збільшити розмір пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» із 904,12грн. до 9041,24грн. за договором 010/110/311 від 24.07.2008р.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 615грн. з кожного на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» витрат за публікацію у ЗМІ. В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :