Справа № 477/553/13-ц
Провадження № 2-і/477/41/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого у справі судді Саукової А.А.

при секретарі судового засідання Варламової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2015 року заявники звернулись до суду з заявою, в якій просять суд відстрочити виконання рішення суду по справі №22-ц/784/1532/14, обґрунтовуючи тим, що без згоди власника стягувати житлове нерухоме майно, яке було передано в іпотеку при отриманні кредитних коштів в іноземній валюті заборонено Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого на забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Боржники та представник третьої особи в судове засідання не зявились, від представників надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання свого представника не направив, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи в межах заяви про відстрочку виконання рішення суду, оцінивши докази в їх сукупності суд встановив наступне.

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 28 серпня 2014 року рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 квітня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №NKKOGA00000018 від 25 вересня 2007 року, укладеним між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3, що станом на 09 січня 2013 року складає 21260,84 доларів США, що еквівалентно 169847 грн. 11 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 9672,11 доларів США; заборгованість за процентами за користування кредитом - 5174.45 доларів США; заборгованість за комісією за користування кредитом - 693 долари США; пеня 4679,06 доларів США; штрафи 31, 29 доларів США ( фіксована частина) та 1010,93 доларів США (процентна складова), звернуто стягнення в межах боргу на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1, власниками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_2, шляхом продажу публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» з укладанням договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид квартир, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності, з наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» права отримання витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно та з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки (а.с.249-251).

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду набрало законної сили, але до виконання стягувачем не звернуто, оскільки вказаним рішенням суду надано право стягувачу при зверненні стягнення укласти договір купівлі-продажу відносно іпотечного майна з іншою особою-покупцем, тобто з будь-якою особою.

Відповідно до положень статті 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в пункті 10 Постанови від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Згідно приписів Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону не може бути примусове стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку.

Як встановлено судовим рішення та підтверджено матеріалами цивільної справи, кредитний договір №NKKOGA00000018 від 25 вересня 2007 року, укладений між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 є споживчим договором, кредитні кошти надані в іноземній валюті кредитною установою ПАТ КТ «ПРИВАТБАНК», який є резидентом України.

Квартира АДРЕСА_2, загальною площею 51,6 кв.м., власниками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_2, є нерухомим майном, що виступає як забезпечення зобовязань ОСОБА_3 за споживчим кредитом.

Зазначене нерухоме майно, згідно довідки Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області від 08 серпня 2013 року №3170 використовується як місце постійного проживання ОСОБА_4, ОСОБА_3 та їх малолітнім сином ОСОБА_5 (а.с.60).

Іншого житлового майна, крім іпотечного, за боржником ОСОБА_4 не зареєстровано (а.с.241-242).

Таким чином, наявні всі умови для застосування відносно боржника ОСОБА_4 положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні іпотечне нерухоме майно перебуває в спільній частковій власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та не виділено в натурі відповідно до часток в спільній частковій власності.

ОСОБА_2, крім іпотечного майна, є співвласником іншого житлового приміщення, що підтверджується Інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 25 липня 2014 року №24790780 (а.с.238-240).

Матеріали справи не містять й доказів використання іпотечного майна ОСОБА_2 як місце постійного проживання.

Отже, відносно ОСОБА_2 відсутні всі, визначені Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» умови для застосування мораторію на примусове стягнення (відчуження) нерухомого іпотечного майна.

Однак, як встановлено в статті 41 Конституції України, як Основного Закону держави, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З урахуванням відсутності факту реального виділення часток в спільній частковій власності та наявності безумовного права у ОСОБА_4 на застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд вважає таке право ОСОБА_4 привільованим над не застосуванням мораторію відносно ОСОБА_2.

На думку суду, зазначені в заяві обставини дають підстав вважати, що виконання рішення суду під час дії мораторію є неможливим, а тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 208-210, 373 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 Вікторівни та ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення суду задовольнити.

Відстрочити на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» виконання рішення апеляційного суду Миколаївської області від 28 серпня 2014 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, та зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про визнання недійсним договору іпотеки, яким звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_2.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.А. Саукова