Києво-Святошинський районний суд Київської області
провадження № 2/369/652/15
РІШЕННЯ

Іменем України

06.05.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Рябець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Белугіна Венера Леонідівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Суперфін Борис Михайлович, про визнання договору дарування будинку недійсним і його скасування, та витребування майна, за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про поділ майна співвласників в натурі, зобов»язання не чинити перешкод у користуванні будинком і вселення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Белугіна В.Л., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Суперфін Б.М., про визнання правочинів недійсними, посилаючись на те, що йому відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 належить на праві приватної власності садовий будинок АДРЕСА_2.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2014 року по справі № 369/10940/13-ц в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім»єю, визнання майна спільною сумісною власністю та про поділ майна відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 31 березня 2014 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено. Встановлено факт проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 однією сім»єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з травня 2004 року по жовтень 2012 року. Визнано садовий будинок загальною площею 321,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_2. Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину зазначеного будинку.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року рішення апеляційного суду Київської області від 31 березня 2014 року скасовано, залишено в силі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2014 року.

Крім того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 липня 2014 року було зупинено виконання рішення апеляційного суду Київської області від 31 березня 2014 року до закінчення касаційного провадження у справі.

Як стало відомо, ОСОБА_2 після проголошення рішенням апеляційного суду Київської області від 31 березня 2014 року оформила право власності на ? частину садового будинку, а потім відчужила зазначене нерухоме майно ОСОБА_3, уклавши 24 жовтня 2014 року договір дарування, а ОСОБА_3, в свою чергу, відчужила ОСОБА_7, уклавши 02 листопада 2014 року договір міни.

Позивач ОСОБА_1 вважав, що правочини, які були укладені відповідачами, є незаконними. Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року ОСОБА_2 не набула права власності на частину садового будинку, і знаючи це, з метою збагачення, увівши в оману приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Белугіну В.Л., здійснила відчуження ? частини садового будинку загальною площею 321,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, на користь своєї дочки ОСОБА_3, яка шляхом обману приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Б.М. відчужила зазначену нерухомість ОСОБА_7..

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 з посиланням на вимоги ст. ст. 203, 215, 362 ЦК України просив визнати договір дарування ? частини садового будинку загальною площею 321,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, укладений 24 жовтня 2014 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Белугіною В.Л., недійсним і скасувати його, та визнати договір міни ? частини садового будинку загальною площею 321,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, укладений 02 листопада 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суперфіном Б.М., недійсним та скасувати його.

У грудні 2014 року позивач за зустрічним позовом ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ майна співвласників в натурі і вселення, посилаючись на те, що 02 листопада 2014 року між ОСОБА_7 і ОСОБА_3 був укладений договір міни ? частини садового будинку з відповідними надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. На виконання зазначеного договору ОСОБА_3 передала ОСОБА_7 ? частину садового будинку, яка належала їй на підставі договору дарування від 24 жовтня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Белугіною В.Л. за реєстровим № 1423. Він, ОСОБА_7, передав ОСОБА_3 автомобіль Samsung SQ5, 2002 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 і здійснив грошову доплату у розмірі 149000 грн.. Таким чином, взаємні зобов»язання сторін за договором міни є виконанням в повному обсязі. Претензій щодо неналежного виконання договору у жодної із сторін немає.

Оскільки при укладенні договору міни була дотримана його форма, договір був нотаріально посвідченим, у осіб, які його уклали була належна дієздатність, внутрішня воля й дійсні правовстановлюючі документи на майно, на садовий будинок не було накладено заборон відчуження чи арештів, фактично не існує підстав для недійсності правочину, визначених ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Крім того, на момент укладення правочину ОСОБА_7 не було і не могло бути відомо про існування будь-яких спорів щодо садового будинку чи про існування відповідних судових рішень.

Таким чином, садовий будинок з надвірними будівлями та спорудами на підставі договору міни належить йому і ОСОБА_1 на праві спільної власності з визначенням часток кожного із співвласників у розмірі ? частини цього майна.

До складу садового будинку з надвірними будівлями та спорудами входять житловий будинок, який складається з житлового будинку, основна частина 2006 року побудови (13 приміщень), прибудови житлового будинку (4 приміщення), веранди житлового будинку, надвірні будівлі та споруди: 3 балкони, госпблок, мансарда, свердловина, яма обладнана. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Отже, з моменту набуття ним права спільної часткової власності на садовий будинок сторони мають право лише за взаємною згодою володіти і користуватись спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками.

Оскільки між ним і ОСОБА_1 не досягнуто згоди про поділ в натурі садового будинку, що призводить до неможливості укладення договору про поділ цього майна, в порядку передбаченому ч. 3 ст. 367 ЦК України, він має право на звернення до суду за захистом свого майнового права шляхом здійснення поділу садового будинку в натурі з метою припинення права спільної часткової власності на нього.

Як випливає з технічного паспорту жилого будинку і висновку експерта № 23/12-2014 від 23 грудня 2014 року технічний розподіл садового будинку на дві ізольовані квартири відповідно до часток співвласників та вимог чинних нормативно-правових актів існує. Таким чином, садовий будинок необхідно поділити таким чином, щоб йому і ОСОБА_1 було виділено у власність відокремлену частину будинку, яка б відповідала розміру їх частки у праві спільної часткової власності (1/2). В тому випадку, якщо відповідно до ідеальної ? частки кожного із співвласника поділити у натурі будинок є неможливим, але при цьому виділ технічно допустимий з відхиленням від розміру часток кожного співвласника, поділ може бути здійснений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної часткової власності, часка якого зменшилась.

Висновком експерта № 23/12-2014 від 23 грудня 2014 року визначено, що поділ садового будинку з надвірними будівлями та спорудами відповідно до часток у праві спільної власності його і ОСОБА_1 можливий за умови відступу від ідеальних часток співвласників, та запропоновані можливі варіанти такого поділу.

Також ОСОБА_7 зазначав, що оскільки він не має змоги проживати в садовому будинку через невизнання його права ОСОБА_1, фактично обмежується його право на користування власністю, і це право може бути захищене шляхом прийняття судом рішення про його вселення у садовий будинок.

Враховуючи викладене, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_7 просив поділити садовий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, виділивши в натурі ОСОБА_7 та ОСОБА_1 частин садового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що відповідають розміру їх часток (1/2) у праві спільної власності, переобладнання по жилому будинку покласти на сторін у відповідності до розміру часток у спільному майні, та вселити ОСОБА_7 у виділену йому частину садового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, зобов»язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_7 перешкод у користуванні виділеною йому частиною садового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 25 грудня 2014 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про поділ майна співвласників в натурі і вселення прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Белугіна Венера Леонідівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Суперфін Борис Михайлович, про визнання недійсними і скасування договорів міни та дарування, та об»єднано в одне провадження зустрічні позовні вимоги ОСОБА_7 з первісним позовом ОСОБА_1.

У січні 2015 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву в порядку вимог ст. 31 ЦПК України про визнання правочину недійсним та витребування майна, в якому зазначав, що він вважав, що договір дарування, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 24 жовтня 2014 року і посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Белугіною В.Л. є незаконним і підлягає скасуванню, а спірне майно, яке було відчужено ОСОБА_7 згідно договору міни 02 листопада 2014 року та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суперфіном Б.М., повинно бути витребуваним в останнього набувача.

Позивач ОСОБА_1 зазначав, що протиправні дії відповідачів порушують його право вільно володіти, користуватися і розпоряджатися садовим будинком загальною площею 321,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, а тому його порушене право потребує судового захисту. ? частина садового будинку неправомірно і незаконно вибула з його володіння не з його волі, а тому на підставі вимог ст. ст. 330, 388 ЦК України він має право витребувати частину садового будинку від ОСОБА_7 як добросовісного набувача, тобто право власності його не припинилось, оскільки він в порядку, передбаченому ст. ст. 316-319, 321, 346, 347 ЦК України не проявив свою волю до її розпорядження, шляхом укладення будь-якої із цивільно-правових угод, наявність якої є умовою для набуття ОСОБА_7 права власності на спірну частину садового будинку на підставі вимог ст. ст. 330, 388 ЦК України. Крім того, ОСОБА_7 не розпочав користуватись спірним нерухомим майном, а тому майно може бути витребуване у нього.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просив визнати договір дарування ? частини садового будинку загальною площею 321,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, укладений 24 жовтня 2014 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Белугіною В.Л., недійсним і скасувати його, та витребувати від ОСОБА_7 на його користь ? частину садового будинку загальною площею 321,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 і його представник позов підтримали і просили його задовольнити, зустрічний позов ОСОБА_7 не визнали і заперечували проти його задоволення.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_7 позов не ОСОБА_1 не визнав і заперечував проти його задоволення, зустрічний позов ОСОБА_7 підтримав і просив його задовольнити.

У судове засідання відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи неодноразово повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі.

У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Белугіна В.Л., не з»явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, суду надана заява про розгляд справи у відсутності третьої особи.

У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Суперфін Б.М. не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а в зустрічному позові ОСОБА_7 слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 27 квітня 2006 року ОСОБА_1 є власником садового будинку, АДРЕСА_1, що складається з одного садового будинку загальною площею 321,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім»єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім»єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 31 березня 2014 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2014 року скасовано і ухвалено по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім»єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна задоволено. Встановлено факт проживання ОСОБА_1 до ОСОБА_2 однією сім»єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з травня 2004 року по жовтень 2012 року. Визнано садовий будинок загальною площею 321,2 кв. м. з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в межах садового товариства «Золота Нива», Хотівської сільської ради, Києво-Святошинського району, Київської області спільною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_2. Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину будинку площею 321,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в межах садового товариства «Золота Нива», Хотівської сільської ради, Києво-Святошинського району.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року рішення апеляційного суду Київської області від 31 березня 2014 року скасовано, залишено в силі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2014 року.

З наявних матеріалів справи вбачається, що за Договором дарування частини садового будинку від 24 жовтня 2014 року ОСОБА_2 подарувала, а обдаровувана ОСОБА_3 прийняла у дар ? частину садового будинку номер 45 з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Садовий будинок в цілому розташований на земельній ділянці площею 0,0605 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3, має загальну площу 321,2 кв.м.. Зазначена вище ? частина садового будинку належала дарувальнику ОСОБА_2 на підставі рішення апеляційного суду Київської області від 31 березня 2014 року (справа № 22ц-780/2126/2014 року). Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого державним реєстратором Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Лещук А.О. 02 червня 2014 року, індексний номер витягу 22442952, право власності на вищезазначену частину садового будинку зареєстровано за ОСОБА_2 28 травня 2014 року, номер запису про право власності 5864275, реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна 24. Дар сторони оцінюють у сумі 975000 грн..

За Договором міни від 02 листопада 2014 року ОСОБА_3 передала ОСОБА_7, а ОСОБА_7 прийняв від ОСОБА_3 ? частину садового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в обмін на автомобіль марки SAMSUNG, модель SQ 5, тип транспортного засобу загальний легковий седан-В, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований Центром ДАІ 8005 від 15 вересня 2004 року. Загальна площа садового будинку складає 312,2 кв.м., зазначений садовий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0605 га, кадастровий номер НОМЕР_3. ОСОБА_7 передав ОСОБА_3, а ОСОБА_3 прийняла від ОСОБА_7 автомобіль марки SAMSUNG, модель SQ 5, тип транспортного засобу загальний легковий седан-В, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований Центром ДАІ 8005 від 15 вересня 2004 року, в обмін на ? частину садового будинку, що розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с/рада Хотівська, «Золота Нива» садове товариство, вулиця Садова, будинок 45. Садовий будинок належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування частини садового будинку, посвідченого Белугіною В.Л., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 24 жовтня 2014 року, реєстровий номер 1423. Право власності на ? частину садового будинку було зареєстроване державним реєстратором прав на нерухоме майно Белугіною В.Л., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, згідно Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24 жовтня 2014 року, індексний номер витягу 28597956, номер запису про право власності 7461989, реєстраційний номер об»єкту нерухомого майна 24. Автомобіль належить ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, виданого центром ДАІ 8005 від 31 жовтня 2014 року (дата першої реєстрації 15 вересня 2004 року). Ринкова вартість садового будинку, зазначена у Звіті про незалежну оцінку майна № 19/14, виданим Товариством з обмеженою відповідальністю «Профіт-Експерт» від 31 жовтня 2014 року, складає 1278376 грн.. Згідно висновку від 30 вересня 2011 року, виданого ТОВ «Юк Проспект», ринкова вартість вищезазначеного автомобіля становить 54722 грн..

Таким чином, ОСОБА_2 після ухвалення рішення апеляційного суду Київської області від 31 березня 2014 року оформила право власності на ? частину садового будинку, а потім відчужила зазначене нерухоме майно ОСОБА_3, уклавши 24 жовтня 2014 року договір дарування, а ОСОБА_3, в свою чергу, відчужила ? частину спірного садового будинку ОСОБА_7, уклавши 02 листопада 2014 року договір міни.

Згідно вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов»язків власник зобов»язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Судом встановлено, що після постановлення колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвали від 22 жовтня 2014 року, результатом якого було скасування рішення апеляційного суду Київської області від 31 березня 2014 року та залишення в силі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2014 року, ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 24 жовтня 2014 року оскаржувану ? частину садового будинку, чого не мала права робити, оскільки існували обставини, які мали істотне значення на час укладення правочину між сторонами.

За таких обставин суд, з"ясувавши дійсні обставини та аналізуючи зібрані в справі докази, дійшов висновку, що зазначений договір дарування ? частини садового будинку загальною площею 321,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, укладений 24 жовтня 2014 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Белугіною В.Л., повинен бути визнаний недійсним.

Щодо заявлених вимог позивача ОСОБА_1 про скасування вказаного договору дарування ? частини садового будинку загальною площею 321,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, укладений 24 жовтня 2014 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Белугіною В.Л., то вони задоволенню не підлягають, оскільки чинним цивільним законодавством не передбачено способу захисту порушених прав як скасування судом договору.

Згідно вимог ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно роз»яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 10 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9, норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову по повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача-з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК.

Оскільки ? частина спірного садового будинку незаконно вибула з володіння ОСОБА_1 не з його волі, і тому він вправі витребувати ? частину садового будинку від ОСОБА_7, як добросовісного набувача. За таких обставин суд дійшов висновку про можливість витребування від ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 ? частину садового будинку загальною площею 321,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і тому позов в цій частині вимог позивача ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

В заявленому зустрічному позові ОСОБА_7 просив поділити садовий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, виділивши в натурі ОСОБА_7 та ОСОБА_1 частин садового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що відповідають розміру їх часток (1/2) у праві спільної власності, переобладнання по жилому будинку покласти на сторін у відповідності до розміру часток у спільному майні, та вселити ОСОБА_7 у виділену йому частину садового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, зобов»язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_7 перешкод у користуванні виділеною йому частиною садового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про визнання договору дарування ? частини садового будинку загальною площею 321,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 24 жовтня 2014 року недійсним і витребував від ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 вказану ? частину садового будинку, то відсутні підстави для задоволення зустрічних вимог, і тому в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про поділ майна співвласників в натурі, зобов»язання не чинити перешкод у користуванні будинком і вселення слід відмовити.

Понесені витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 в розмірі по 1 136 грн. 80 коп. з кожного на користь позивача ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 88 ЦПК.

Керуючись ст. ст. 203, 215, 230, 319, 321, 331, 334, 355, 356, 358, 367, 387, 388, 391 ЦК України, ст. ст. 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним договір дарування ? частини садового будинку загальною площею 321,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, укладений 24 жовтня 2014 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Белугіною Венерою Леонідівною.

Витребувати від ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 ? частину садового будинку загальною площею 321,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У решті позову відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про поділ майна співвласників в натурі, зобов»язання не чинити перешкод у користуванні будинком і вселення відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1136 грн. 80 коп..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1136 грн. 80 коп..

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1136 грн. 80 коп..

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.