Справа № 195/272/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2015 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Тетеревятникова А.П., при секретарі Мартиновій Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, треті особи без самостійних вимог - приватний нотаріус Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 та виконавчий комітет Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, складеного ОСОБА_4 17.11.2005 року в с. Володимирівка Томаківського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2, посвідчений секретарем виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі №265 та в спадковому реєстрі 09.10.2014 року за №56631138.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_5, яка померла 20.06.2014 року, доводилася їй матір'ю.

Після смерті матері, 11.12.2014 року вона звернулася до Марганецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де їй стало відомо, що 10.10.2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_3 вже була відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_5 на підставі заповіту.

Оскільки її мати зловживала спиртними напоями останні двадцять років, щоденно, і померла від алкогольної кардіоміопатії, то вона впевнена, що мати не могла скласти заповіт добровільно, або такий було підписано іншою особою, тому вона спочатку звернулася до Томаківського районного суду Дніпропетровської області з заявою про забезпечення доказів, у якій просила витребувати від приватного нотаріуса ОСОБА_3 спадкову справу.

Після того, як вона ознайомилася з матеріалами спадкової справи, то переконалася, що її мати не складала заповіт.

Заповіт було посвідчено секретарем виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області ОСОБА_6 17.11.2005 року, хоча на той час ОСОБА_5 мешкала в с. Кисличувата Томаківського району Дніпропетровської області, тобто заповіт повинен був бути посвідчений у виконавчому комітеті Кисличуватської сільської ради Томаківського району дніпропетровської області.

Згідно ст. 1251 ЦК України, в редакції, що діяла на той час, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 25 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №22/5 від 25.08.1994 року, посадова особа виконавчого комітету відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: дія підлягає вчиненню нотаріусом або посадовою особою іншого виконавчого комітету.

Заповіт, який подано відповідачем приватному нотаріусу ОСОБА_3, є дублікатом та не містить підпису ОСОБА_5, справжність підпису ОСОБА_5 може бути перевірна тільки після отримання оригіналу заповіту та проведення судом почеркознавчої експертизи.

З усього вказаного слідує, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, а сам заповіт складений з численними порушеннями вимог закону.

ОСОБА_5 мала трьох дітей, проте, як вже зазначалося вище, приблизно з 1995 року вона постійно зловживала спиртними напоями та страждала на хронічний алкоголізм. Кожен день ОСОБА_5 знаходилася в стані алкогольного сп'яніння та вела антисоціальний спосіб життя. У зв'язку з цим, 15.12.2004 року рішенням Кисличуватської сільської ради №36 вона, як старша повнолітня дочка ОСОБА_5, була призначена тимчасовим опікуном над неповнолітньою сестрою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, а 29.03.2005 року Томаківський районний суд Дніпропетровської області позбавив ОСОБА_5 батьківських прав по відношенню до її неповнолітніх дітей, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, передано їй під опіку та стягнуто на її корить з ОСОБА_5 аліменти на утримання дітей.

Вважає, що однією з причин посвідчення у виконавчому комітеті Володимирівської сільської ради Томаківського району заповіту є те, що у виконавчому комітеті Кисличуватської сільської ради Томаківського району відомо було, що ОСОБА_5 страждає на алкоголізм та має троє дітей, яких зобов'язана утримувати, тому в даному випадку посадовою особою було б відмовлено у посвідченні заповіту, тим більше на незнайому третю особу, яка не мала стосунків зі спадкодавцем.

Так, згідно п. 29 Наказу Міністерства юстиції України №22/5 від 25.08.1994 року, в редакції від 07.04.2005 року, Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дії посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, якщо у посадової особи виконавчого комітету є підстави вважати, що заповідач внаслідок зловживання спиртними напоями або наркотичними речовинами ставить свою сім'ю в тяжке матеріальне становище а відомостей про визнання особи недієздатною або обмежено дієздатною немає, посадова особа виконавчого комітету відкладає посвідчення заповіту або доручає і з'ясовує, чи є рішення суду про визнання особи недієздатною чи обмежено дієздатною.

Крім того, відомо, що у 2004 році ОСОБА_5 втратила паспорт і новий паспорт отримала лише у 2008 році, тому документів, що посвідчували її особу в неї не було.

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про нотаріат" нотаріус та інші посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, встановлюють особу за паспортом або іншими документами.

У самому заповіті відсутня інформація на підставі якого документу було встановлено особу ОСОБА_5

Згідно ст. 52 Закону України "Про нотаріат" усі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами чи посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів, реєструються в реєстрах нотаріальних дій.

Форми реєстрів для реєстрації нотаріальних дій, нотаріальних свідоцтв, посвідчувальних написів на угодах і засвідчуваних документах встановлюються Міністерством юстиції України.

Також і п. 401 Інструкції Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дії посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України передбачалося, що відомості про посвідчення посадовими особами заповітів підлягають обов'язковому внесенню до Спадкового реєстру у порядку, передбаченому Положенням про Спадковий реєстр.

В Положенні про Спадковий реєстр, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №51/5 від 17.10.2000 року зазначено:

2.1. відомості про заповіт, посвідчені нотаріусами, посадовими особами та службовими особами, перерахованими в статтях 1251 та 1252 ЦК України, ст. 38 Закону України "Про нотаріат", спадкові договори, спадкові справи та видані свідоцтва про право на спадщину підлягають обов'язковому внесенню до Спадкового реєстру.

2.4. Нотаріуси, які не мають власних систем доступу до Спадкового реєстру, посадові, службові особи органів місцевого самоврядування (ст. 1251 ЦК України та консульські установи України ст. 38 Закону України "Про нотаріат" здійснюють внесення відомостей до Спадкового реєстру шляхом подання Реєстратору заяв установленого зразка.

2.5. Заяви подаються (надсилаються) Реєстратору в такі строки: у день вчинення відповідної нотаріальної дії.

2.8. Реєстратор вносить відомості до Спадкового реєстру в такі строки: у день отримання заяви про внесення відомостей до Спадкового реєстру.

Фактично відомості про заповіт були внесені до Спадкового реєстру лише 09.10.2014 року, тобто за день до того, як відповідач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Отже, згідно ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

В судовому засіданні представник позивачки, що діє на підставі довіреності від 09.04.2015 року та позивачка підтримали позов повністю.

Відповідач та його представник, що діє на підставі договору про надання правової допомоги та здійснення представництва від 25.03.2015 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2492 від 16.04.2012 року, проти позову заперечують, посилаючись на відсутність порушень закону при складанні оспорюваного заповіту.

Представник третьої особи, виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, що діє на підставі довіреності від 21.04.2015 року, у своїй письмовій заяві просив розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що позов було повністю визнано. Однак, будучи присутньою в судовому засіданні 04.09.2015 року заявила, що відкликає свою заяву, так як не розуміла її змісту, а свої дії під час посвідчення правочину вважає правомірними. Також, пояснила, що заповіт був нею посвідчений у відповідності до вимог закону. Почали вносити заповіти до спадкового реєстру лише у 2008 році, коли були прийняті відповідні зміни до закону.

ОСОБА_6 особа - приватний нотаріус Томаківського районного нотаріального округу ОСОБА_3 у своїй письмовій заяві просить суд розглянути справу за своєї відсутності в судовому засіданні.

Допитана у якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_5 була схильна до вживання алкоголю. Також жалілася їй, що ОСОБА_2 відібрав в неї землю, вона часто працювала у нього, погрожував їй, а діти її відвергають від себе.

Допитана у якості свідка ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_5 часто вживала алкоголь, діти часто голодували, вона їх підгодовувала. В тверезому стані вона ОСОБА_5 майже не бачила.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_5 часто вживала алкоголь, жалілася, що ОСОБА_2 відібрав в неї землю, погрожував їй, обманув, не мала уявлення, що підписувала, також не мала паспорта. Хотіла забрати землю, однак ОСОБА_2 запросив з неї сто тисяч гривень.

Допитана у якості свідка ОСОБА_12 пояснила, що ОСОБА_5 схильна була до вживання алкогольними напоями, з 1985 року вживала алкоголь. У 2005 році постійно вживала алкоголь та перебувала в стан алкогольного сп'яніння. Також розповідала, що ОСОБА_13 поміг їй переоформити землю після смерті її батька. Також розповідала, що втратила свій паспорт.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_14 пояснив суду, що працює лікарем психіатром-наркологом КЗ "Томаківська ЦРЛ" ДОР. ОСОБА_5 перебувала з 2000 року по 2010 рік на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті з діагнозом хронічний алкоголізм ІІ стадія. Відвідувала лікаря нарколога. Один раз лікувалася стаціонарно. Знята з обліку у зв'язку з вибуттям з місця проживання.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що ОСОБА_5 дуже добре знала. Постійно вживала алкогольні напої, кожен день. У тверезому стані її майже не бачила. Розповідала їй, що свою землю віддала ОСОБА_13 в оренду, він вирахує свої затрати, які поніс у зв'язку з переоформленням. Згодом розповідала їй, що не має можливості забрати свою землю за відсутності коштів.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що знав ОСОБА_5 з 2000 року яка проживала на той час в ІНФОРМАЦІЯ_3. Постійно вживала алкоголь, весь час який її пам'ятав, вона схильна була до вживання алкоголю. Розповідала йому, що хотіла оформити землю, однак у тому завадив ОСОБА_13, який при цьому їй погрожував та фактично користувався земельною ділянкою.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що знайома була з ОСОБА_5 з 2008 року, проживали по сусідству в с. Топила Томаківського району. Часто відвідувала її. Вона була працьовитою, однак все що заробляла, витрачала на алкоголь. Коли приходила до неї, то ОСОБА_5 постійно вживала алкоголь, кожен день, мала залежність від алкоголю. Заради того, щоб випити алкоголь здатна була на все. Одного разу, ОСОБА_5 розповідала їй, що в неї померла мати, в неї не було коштів на переоформлення, землю передала у користування ОСОБА_13 в рахунок того, що він поховав її батьків, для повернення їй земельної ділянки, той вимагав від неї 80 тисяч гривень.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що працює на посаді голови Кисличуватської сільської ради. Знав ОСОБА_5, яка певний час проживала в с. Кисличувата, зловживала спиртними напоями, працювала у людей, з нею розраховувалися продуктами харчування, алкогольними напоями. ОСОБА_5 була позбавлена батьківських прав по відношенню до своїх дітей.

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що знала ОСОБА_5 З 2002 року працювала в КСП, потім по найму у людей. Вживала спиртні напої. У спілкуванні була адекватною. Свій будинок продала за малі кошти, їй не було де жити. Приблизно у 2008 році знайшла у себе вдома паспорт ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що знав ОСОБА_5 з дитинства, вона вживала спиртні напої. Одну земельну ділянку ОСОБА_5 отримала по заповіту від свого батька. Він випадково приблизно у 2003 році знайшов заповіт у дворі ОСОБА_20, складений ОСОБА_21 на ОСОБА_5, звернув увагу, ознайомився зі змістом, знайшов ОСОБА_5, яка на той час працювала у його батьків по господарству, запитав чому вона не оформляє землю, про що вона відповіла, що не має коштів, донька їй відмовила у допомозі. Він запропонував допомогу в оформленні земельної ділянки, про що вона погодилася. Консультував її, наймав їй юристів та через деякий час вона отримала землю в установленому законом порядку. Також звернув увагу при перегляді особистих документів, що ОСОБА_5 являлася членом КСП і особисто мала право на земельну ділянку, яку не витребувала, у чому їй також допомагав в оформленні, за рішенням суду ОСОБА_5 отримала у власність земельну ділянку. За витрачені ним та його батьками кошти в оформленні земельних ділянок, ОСОБА_5 погодилася віддати йому землю в оренду на десять років, про що була складена довіреність, завірена нотаріально, вони користувалися землею, сплачували податок за землю, а через рік ОСОБА_5 змінила своє рішення і вирішила заповісти землю його батьку ОСОБА_2, так як на неї здійснюють тиск її дочка та зять. Не змогли скласти заповіт в Кисличуватській сільській раді, за відсутності секретаря виконкому, і вирішили звернутися до Володимирівської сільської ради. Він, його батько ОСОБА_2 та ОСОБА_5 поїхали до Володимирівської сільської ради, де на місці і було складено заповіт. При складанні заповіту ОСОБА_5 була абсолютно тверезою, текст заповіту їй було прочитано в слух, в неї запитали, чи вона розуміє про що складено заповіт, поставила свій підпис. При цьому він ОСОБА_5 не погрожував, при ній був паспорт, у нього залишилася копія її паспорту.

Свідок ОСОБА_22 показала, що працює секретарем виконкому Кисличуватської сільської ради Томаківського району з 1994 року. Знала ОСОБА_5 на час проживання на території Кисличуватській сільській раді, була працьовитою, вживала алкоголь, не займалася вихованням своїх неповнолітніх дітей. ОСОБА_5 не зверталася за посвідченням нотаріальних дій. На час складання заповіту вона не здійснювала посадові повноваження, перебувала на лікарняному.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши учасників провадження, суд дійшов висновку про наступне.

Доведено, що 16.06.2014 року в с. Топила Томаківського району Дніпропетровської області померла ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина.

17.11.2005 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений секретарем Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, яким заповідала земельну ділянку площею 19,360 га, розташовану на території Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, належну їй на підставі Державного акту на право на земельну ділянку серія ДП №058085, виданого 20.10.2004 року Томаківською районною державною адміністрацією, ОСОБА_2 повністю.

Факт зміни прізвища з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 підтверджується відповідною інформаційною довідкою від 14.05.2015 року Томаківського районного сектора ГУДМС України в Дніпропетровській області.

Факт родинних відносин ОСОБА_5 та позивачки по справі підтверджено відповідними актовими записами про народження, про укладення шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, ст. 1251 ЦК України передбачений порядок посвідчення заповіту посадовою, службовою особою органу місцевого самоврядування.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 38 Закону України «Про нотаріат», що діяла в редакції станом на 06.09.2005 року, у населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, посвідчують заповіти.

Також, пп. 1 ч. 2 п. 1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України N22/5 від 25.08.1994 року, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачалося, що у населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів окрім дій, передбачених у частині першій цієї статті, посвідчують заповіти.

Під час посвідчення заповіту посадові особи органів місцевого самоврядування керувалися Інструкцією Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994 року №22/5, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п. 401 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України N22/5 від 25.08.1994 року, відомості про посвідчення посадовими особами заповітів підлягають обов'язковому внесенню до Спадкового реєстру у порядку, передбаченому Положенням про Спадковий реєстр.

Слідуючи п. 5 Наказу Міністерства юстиції України №51/5 від 17.10.2000 року Про спадковий реєстр, було встановлено, що всі заповіти, складені та посвідчені, змінені або скасовані в установленому законодавством порядку з 01.12.2000 року підлягають обов'язковій реєстрації в Спадковому реєстрі у порядку, передбаченому Положенням про Єдиний реєстр.

Виходячи з Положення про Спадковий реєстр, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України N51/5 від 17.10.2000 року, що був чинний на час виникнення спірних правовідносин, п. 2.1. передбачалося, що відомості про заповіти, посвідчені посадовими особами, перерахованими в статтях 37, 38 та частині першій статті 40 Закону України "Про нотаріат", підлягають обов'язковому внесенню до Спадкового реєстру.

Відповідно п. 2.4. Положення про Спадковий реєстр нотаріуси, які не мають власних систем доступу до Спадкового реєстру, посадові, службові особи органів місцевого самоврядування здійснюють унесення відомостей до Спадкового реєстру шляхом подання Реєстратору заяв установленого зразка.

Відповідно п. 2.5. Положення про Спадковий реєстр заяви подаються (надсилаються) Реєстратору у день вчинення відповідної нотаріальної дії.

Проте, заповіт було внесено до Спадкового реєстру лише 09.10.2014 року, що вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори).

Відповідач 10.10.2014 року звернувся до приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, тобто на наступний день після внесення відомостей про заповіт до Спадкового реєстру.

Позивачка звернулася після смерті своєї матері ОСОБА_5 до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини 11.12.2014 року, про що вона дізналася про наявність вже заведеної спадкової справи за зверненням відповідача. Інші спадкоємці відмовилися від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 на користь позивачки.

Пунктом 19 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України N22/5 від 25.08.1994 року, що діяла на час виникнення спірних правовідносин визначено, що всі нотаріальні дії, які вчиняються посадовими особами виконавчих комітетів, реєструються в реєстрах для реєстрації нотаріальних дій. Кожній нотаріальній дії присвоюється окремий порядковий номер. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі, позначається в посвідчувальному написі документа, що посвідчується чи засвідчується посадовою особою виконавчого комітету.

Так, судом перевірено Книгу реєстрації нотаріальних дій Володимирівської сільської ради, де у записі за №265 від 17.11.2005 року значиться ОСОБА_4, с. Кисличувата, вул. Кисличуватська 50, паспорт АН серія 141427 виданий 18.02.2003 року, про що посвідчено заповіт.

Відсутні відомості і про запис до алфавітної книги обліку заповітів, відповідно п. 38 такої Інструкції.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Однак, недодержання форми та порядку посвідчення заповіту не породжує його нікчемність, враховуючи, що при посвідченні правочину волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його внутрішній волі.

Натомість, як доведено, ОСОБА_5 зловживала спиртними напоями, знаходилася починаючи з 2000 року під диспансерним наглядом лікаря-нарколога КЗ «Томаківська ЦРЛ» ДОР у зв'язку з захворюванням на хронічний алкоголізм ІІ стадії в формі запоїв та під диспансерним наглядом лікаря-фтизіатра у зв'язку з захворюванням на туберкульоз, який виявлено у 2012 році. Померла ОСОБА_5 16.06.2014 року з причини алкогольної кардіоміопатії, що підтверджується інформаційною довідкою КЗ «Томаківський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 05.05.2015 року №139.

Інформаційна довідка КЗ «Томаківськ ЦРЛ» Дніпропетровської обласної ради від 25.05.2015 року №406 підтверджує, що ОСОБА_5 з 2000 року по 2010 рік знаходилася під диспансерним наглядом лікаря-нарколога з діагнозом: хронічний алкоголізм ІІ стадії в формі запійного п'янства. За період нагляду лікувалася у психіатричному відділенні.

З причини постійного зловживання алкогольними напоями та супутнім аморальним способом життя ОСОБА_5 була позбавлена батьківських прав по відношенню до своїх малолітніх дітей, що підтверджується рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 29.03.2005 року.

Тобто, в обґрунтування позову надані докази, що вказують на невідповідність між волею та волевиявленням заповідача при складанні заповіту, правомірність якого в силу ст. 204 ЦК України презюмується.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 підтвердили той факт, що ОСОБА_23 постійно вживала алкогольні напої та у більшості випадків вона перебувала у стані алкогольного сп'яніння.

Тобто, ОСОБА_5 мала залежність від алкоголю, а від постійного його вживання не усвідомлювала значення своїх дій, оскільки стан її організму був незадовільний, у зв'язку з захворюванням на хронічний алкоголізм.

Так, відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З досліджених судом доказів неможливо стверджувати, що заповідач також мала підстави складати на користь відповідача заповіт, як то родинні відносини між ними, спільне проживання або інші стосунки, що спонукали вчиняти її на його користь. Відповідачу та його сину ОСОБА_13 відомо було про те, що ОСОБА_5 має залежність від алкоголю, про що вони підтвердили суду, а тому скориставшись ситуацією та станом здоров'я заповідача спонукали її скласти правочин на свою користь.

Між тим, суд звертає увагу, з пояснень свідка ОСОБА_13, що була порушена таємниця складання заповіту, так як йому достовірно відомі були наміри ОСОБА_5, текст заповіту, який оголошувався їй в слух та підписання документу.

Згідно ч.2 ст.1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212 - 215 ЦПК України, ст. 1257 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Визнати недійсним заповіт складений від імені ОСОБА_4 17.11.2005 року в с. Володимирівка Томаківського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2, посвідчений секретарем виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі №265 та в спадковому реєстрі 09.10.2014 року за №56631138.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд.

Суддя: ОСОБА_24