Провадження № 2/243/3762/2015
Справа № 243/7208/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( З А О Ч Н О )

08 вересня 2015 року Словянський міськрайонний суд Донецької області

у складі : головуючого судді Алексєєнко І.П.

при секретарі _ ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Словянська справу за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання припиненими трудові відносини,

в с т а н о в и в :

29 липня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, зареєстроване місце проживання якої зазначено у місті Горлівка Донецької області, що в районі проведення антитерористичної операції та у звязку із визначенням Розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України від 02.09.2014 року за № 27/0/38-14 територіальної підсудності справ по місту Горлівка Словянському міськрайоному суду.

30 липня 2015 року було відкрито провадження у вказаній справі та призначено її судовий розгляд.

Позивач ОСОБА_2, яка мешкає у місті Скадовськ Херсонської області, як особа, що перемістилась з тимчасово окупованої території з міста Горлівки, в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримала позовні вимоги та проти винесення заочного рішення не заперечувала.

На обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 у позові зазначила, що з 12 травня 2011 року вона працювала на посаді продавця продовольчих товарів у фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 у місті Горлівка Донецької області.

У звязку з проведенням бойових дій на території міста Горлівки і загрозою її життю, вона 20 червня 2014 року була змушена терміново виїхати з міста і по теперішній час проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона не може реалізувати своє право на зайнятість відповідно до статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року за № 1207-УП, так як в неї на руках залишилась трудова книжка, в якій немає запису про її звільнення з роботи від ФОП ОСОБА_3, яка на сьогодні також припинила свою підприємницьку діяльність та знялася з обліку платника податків. У звязку з вимушеним терміновим переселенням з тимчасово окупованої території та неможливістю підтвердити факт припинення трудових відносин з ФОП ОСОБА_3, яка проживає у місті Горлівка, просить визнати припиненими трудові відносини між нею та відповідачем ФОП ОСОБА_3 відповідно до ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з переїздом на нове місце проживання.

Відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_3, яка була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи шляхом виклику до суду через оголошення у пресі, в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила і заяву про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутності не подала.

Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши додані докази, вважає, що позов ОСОБА_2 в межах заявлених нею позовних вимог до ФОП ОСОБА_3 про припинення між ними трудових відносин відповідно до ст. 38 КЗпП України, задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За загальними положеннями завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення правовідношення.

Позивачем заявлені вимоги про припинення трудових відносин,що виникли між нею та відповідачем - фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 з посиланням на ст. 38 КЗпП України, яка регулює підстави розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника.

Проте, позивачем не надано безспірних доказів, що саме між нею та ФОП ОСОБА_3 укладався трудовий договір, бо з наданої копії трудової книжки та копії трудового договору між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю , вбачається, що 12 травня 2011 року між фізичною особою- підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений трудовий договір на невизначений строк та 17 травня 2011 року цей трудовий договір був зареєстрований у Горлівському міському центрі зайнятості.

Трудова книжка також надана на прізвище ОСОБА_5, в якій проведена запис про зміну прізвища на ОСОБА_4, щодо зміни прізвища власника цієї трудової книжки на ОСОБА_2, відомості відсутні.

Якщо припустити, що все ж таки цей трудовий договір було укладено між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3, враховуючи співпадання імя та по батькові, дати народження та номеру облікової картки платника податків фізичної особи ОСОБА_2 НОМЕР_1( дата реєстрації в Державному реєстрі 28.01.1998 року) і такий же ідентифікаційний номер зазначено у наданій позивачем копії трудового договору, то слід виходити з того,що між сторонами виникли трудові відносини, що регулюються Кодексом Законів про працю України.

Статтею 36 КЗпП України передбачені підстави припинення трудового договору, у тому числі і шляхом розірвання трудового договору з ініціативи працівника на підставі ст. 38 КЗпП України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не реалізовано її право на розірвання трудового договору з відповідачем у встановлений законом спосіб.

Посилання позивача у позові, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 на теперішній час припинила провадити підприємницьку діяльність та знялася з обліку платника податків нічим не підтверджені , та ця обставина не порушує право позивача на вирішення питання про розірвання укладеного трудового договору.

Крім того, твердження позивача, що вона, як особа взята на облік в якості переселенця з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, не може реалізувати своє право на зайнятість, бо в її трудовій книжці відсутній запис про її звільнення від відповідача, не є слушним, так як статтею 22 КЗпП України, передбачені гарантії при укладенні, зміні та припиненні трудового договору і забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу, в тому числі і в разі відсутності у працівника трудової книжки чи в разі неналежно оформленої трудової книжки, тобто, відсутність запису у трудовій книжці позивача про звільнення її з попередньої роботи, не може бути перешкодою для укладання нею іншого трудового договору.

Більш того, відповідно до статті 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-УП, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Отже, позивачці законодавством України гарантується дотримання її трудових прав, а доказів, що ці її права були порушені нею не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом невірно було обрано спосіб захисту її цивільних прав та інтересів, та оскільки судом не встановлено порушення її трудових прав, зокрема, її права на припинення трудових відносин - трудового договору у прядку та у спосіб, передбачений нормами КЗпП України, то вимоги позивача не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст. ст. 15,16 ЦК України, ст. ст. 2, 21-22, 36, 38 КЗпП України, керуючись ст. ст. 209,212-215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання припиненими трудові відносини відповідно до статті 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з переїздом на нове місце проживання.

Судові витрати за вказаною судовою справою у вигляді судового збору віднести на рахунок держави.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: