Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Юровської Г.В., Нагорняка В.А., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Чернігівської міської ради, треті особи: Комунальне підприємство «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради, Управління Державного агентства земельних ресурсів України в Чернігівському районі Чернігівської області, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до Чернігівської міської ради, ОСОБА_4, треті особи: Комунальне підприємство «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради, Управління Державного агентства земельних ресурсів України в Чернігівському районі Чернігівської області, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акта на землю, скасування державної реєстрації, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на додаткове рішення апеляційного суду Чернігівської області від 19 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що 30 вересня 2003 року їй згідно з рішенням Чернігівської міської ради було виділено земельну ділянку площею 0,100 га, що розташована по АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Відповідно до плану зовнішніх меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 земельна ділянка позивача від точки «В» до дочки «А» межує із земельною ділянкою по АДРЕСА_2, власником якої є

ОСОБА_5

Також позивачка вказувала, що лише в 2013 році вона дізналася, що відбулося накладення земельних ділянок та її земельна ділянка була зменшена за рахунок збільшення земельної ділянки ОСОБА_5, що свідчить про те, що відповідач отримала державний акт на право власності на земельну ділянку без погодження її меж з позивачем (в акті встановлення та погодження меж земельних ділянок підпис їй не належить), та в розмірах, що порушують межі земельної ділянки позивача.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4 просила суд просила скасувати рішення 22 сесії 5 скликання Чернігівської міської ради

від 21 листопада 2007 року в частині передачі ОСОБА_5 безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,0915 га, що розташована

по АДРЕСА_2, для будівництва та обслуговування жилого будинку; визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий 11 березня

2008 року на ім'я ОСОБА_5, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, за № 8019.

У вересні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому зазначала, що технічна документація, на підставі якої Чернігівською міською радою було прийнято рішення про передачу ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки по

АДРЕСА_1, не відповідає вимогам законодавства, що діяло на той час; в матеріалах технічного звіту відсутні висновки державного органу земельних ресурсів Держкомзему України та органу у справах будівництва і архітектури про наявні обмеження на використання земельної ділянки, як того вимагає ч. 9 ст. 118 ЗК України (в редакції від 06 серпня 2003 року) відсутній належним чином оформлений і завірений акт встановлення та погодження меж земельної ділянки ОСОБА_4, що призвело до накладання її ділянки на земельну ділянку ОСОБА_5 біля її житлового будинку.

На підставі наведеного вище ОСОБА_5 просила визнати незаконним рішення 9 сесії 24 скликання Чернігівської міської ради народних депутатів від 30 вересня 2003 року про передачу у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,1000 га по АДРЕСА_1, в межах згідно з планом для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель; визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданий ОСОБА_4 20 жовтня 2003 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_4; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 листопада 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 10 лютого

2015 року рішення районного суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено. Позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано незаконним рішення 9 сесії 24 скликання Чернігівської міської ради народних депутатів від 30 вересня 2003 року про передачу в приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,1000 га

по АДРЕСА_1, в межах згідно з планом.

Визнано недійсним та скасовано державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданий ОСОБА_4 20 жовтня 2003 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_4.

Скасовано держану реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У лютому 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою, в якій просила ухвалити додаткове рішення суду та стягнути з ОСОБА_4 та Чернігівської міської ради по 2 191 грн 95 коп. з кожного у відшкодування витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката, здійсненою в розмірі 4 383 грн 90 коп.

Додатковим рішенням апеляційного суду Чернігівської області

від 19 березня 2015 року заяву ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 та Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_5 по 974 грн 20 коп. з кожного у відшкодування витрат на правову допомогу.

У решті вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати додаткове рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи додаткове рішення щодо вирішення питання стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу, апеляційний суд з урахуванням положень п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних і адміністративних справах», правильно встановив їх розмір та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог в цій частині.

Із матеріалів справи та змісту ухваленого судом рішення не вбачається, що апеляційним судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а додаткове рішення суду апеляційної інстанції у справі - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Додаткове рішення апеляційного суду Чернігівської області

від 19 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська
В.А. Нагорняк
А.В. Маляренко