Номер провадження 4-с/754/38/15
Справа № 754/4548/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

27.04.2015року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Таран Н.Г.,

при секретарі судового засідання - Чернишовій А.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Охоти М.М.

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Охоти М.М.

Свою скаргу ОСОБА_1 мотивувала тим, що здійснюючи виконавчі дії в ході виконавчого провадження ВП № 46433167 від 17.03.2015 року державний виконавець Охота М.М спільно з стягувачем ОСОБА_3 намагались вдертися до помешкання скаржниці за адресою: АДРЕСА_1, при цьому вони гучно грюкали у вхідні двері та прикладали фізичну силу в спробах відчинити їх самостійно. Зазначена реакція була викликана відмовою скаржниці у зустрічі та спілкуванні стягувача з сином, по-перше, у зв'язку з хворобою, по-друге, з причини ігнорування прохання телефонувати за 30-40 хвилин до приходу стягувача з метою одягання дитини для прогулянки. В результаті незадоволення зачиненими дверима та неможливістю пройти в квартиру, державний виконавець Охота М.М. підкинув під двері постанову про накладення штрафу за ВП № 46433167 від 17.03.2015 року. Стосовно суті винесеної державним виконавцем постанови скаржниця зазначила, що 24.02.2015 року у вечірній час без попередження в її квартиру увійшли незнайомі люди у супроводі стягувача, не пояснюючи причин та не надавши їй постанови про відкриття виконавчого провадження почали вимагати зустрічі з хворою дитиною. Зокрема 17.03.2015 року, не дивлячись на хворобу дитини та небажання стягувача платити аліменти скаржниця погодилася на зустріч сина з стягувачем в присутності виконавця Сергієнко М.Ф., про що складений відповідний акт. При цьому інший державний виконавець цинічно накладає штраф. На підставі наведеного, скаржниця змушена звернутись до суду з даною скаргою та просить постановити ухвалу, якою визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Охоти М.М. неправомірними, скасувати постанову про накладення штрафу від 17.03.2015 року у ВП № 46433167. Визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Охоти М.М. такими, що принижують честь і гідність скаржниці як матері малолітньої дитини, незаконно залишеної без матеріального утримання з боку стягувача.

В судовому засіданні скаржниця підтримала вимоги, викладені у скарзі та просила суд їх задовольнити.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Охота М.М. в судовому засіданні проти скарги заперечував, оскільки вважає, що постанова про накладення штрафу є законною. Просив відмовити у задоволенні скарги.

Вислухавши пояснення скаржниці, державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Охоти М.М., з'ясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення вимог даної скарги, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи зі змісту ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В ході судового розгляду встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23.12.2014 року позовні вимогиОСОБА_3 задоволено частково. Зобов'язано відповідачку ОСОБА_1 не чинити позивачу ОСОБА_3 перешкод у спілкуванні та у вихованні сина - ОСОБА_5. Визначено спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні сина, а саме: дозволити ОСОБА_3 проводити час разом з сином ОСОБА_5 у вигляді побачень до досягнення дитиною п'ятирічного віку кожну другу і четверту суботу і неділю, кожного місяця з 17.00 годин до 19.00 годин в присутності матері, після досягнення дитиною п'ятирічного віку кожну другу і четверту суботу і неділю, кожного місяця з 18.00 годин до 20.00 годин без присутності матері; до досягнення дитиною п'ятирічного віку кожен вівторок, кожного місяця з 17.00 годин до 19.00 годин в присутності матері, після досягнення дитиною п'ятирічного віку кожен вівторок, кожного місяця з 18.00 годин до 20.00 годин без присутності матері, дозволити ОСОБА_3 проводити час разом з сином ОСОБА_5 у вигляді побачень в день народження сина 07 серпня кожного року до досягнення дитиною п'ятирічного з 10.00 годин до 13.00 годин в присутності матері (за умови, що дане побачення не призведе до порушення навчального процесу), після досягнення дитиною п'ятирічного віку з 10.00 годин до 15.00 годин без присутності матері (за умови, що дане побачення не призведе до порушення навчального процесу); дозволити ОСОБА_6 проводити час разом з сином ОСОБА_5 у вигляді побачень у встановлені законом святкові дні кожного року до досягнення дитиною п'ятирічного віку з 10.00 годин до 13.00 годин в присутності матері (за умови попереднього погодження батьками перебування дитини за місцем свого проживання), після досягнення дитиною п'ятирічного віку з 10.00 годин до 15.00 годин без присутності матері (за умови попереднього погодження батьками перебування дитини за місцем свого проживання).

На підставі зазначеного рішення суду, Деснянським районним судом м. Києва 03.02.2015 року було видано відповідний виконавчий лист №2-4880/2014 р. для примусового виконання рішення суду (а.с.33).

Відділом державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 46433167 про примусове виконання вищевказаного виконавчого листа (а.с.23).

11.02.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Сергієнко М.Ф. було направлено на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_7 постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.02.2015 року для виконання та відома (а.с.31).

В ході здійснення виконавчого провадження, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Сергієнко М.Ф. було здійснено виходи за місцем проживання ОСОБА_1, з метою виконання рішення суду (а.с.27 - копія акту державного виконавця)

Відповідно до вказаного акту від 17.03.2014 року, за виходом державного виконавця для виконання зобов'язань відбулось побачення ОСОБА_3 з сином.

В подальшому, 17.03.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Охота М.М., у зв'язку з невиконанням боржником рішення суду, було винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с.29).

Також державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Сергієнко М.Ф. було здійснено виходи за місцем проживання ОСОБА_1, з метою виконання рішення суду (а.с.30 - копія акту державного виконавця)

Як вбачається з даного акту від 24.02.2015 року, боржник ОСОБА_1 чинила перешкоди у виконанні рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23.12.2014 року, отже рішення виконане не було.

24.03.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Охотою М.М., було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, винесену на підставі виконавчого листа № 2-4880/2014 від 03.02.2015 року, з якої вбачається, що рішення за виконавчим документом фактично виконано, з посиланням на п.8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче справдження» (а.с.25).

Виходячи з роз'яснень п.1 Постанови №6 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України,- і за її межами.

Пунктом 3 вищезазначеної Постанови роз'яснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні врахувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

У відповідності до ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Зі змісту ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що накладення на боржника штрафу державним виконавцем можливе у разі невиконання рішення без поважних причин.

З наданих в судовому засіданні пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 24.02.2015 року вона не мала змоги передати дитину для спілкування з батьком, оскільки дитина була хвора.

Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» Деснянського району м. Києва від 25.02.2015 року ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, 25.02.2015 року на прийомі у лікаря педіатра, встановлено діагноз ГРВІ (а.с.5).

Наявність довідки станом на 25.02.2015 року не дає підстави стверджувати, що дитина на час вчинення виконавчих дій мала такий стан здоров'я, який дозволяв йому спілкуватися з батьком.

Як вбачається з довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» Деснянського району м. Києва ОСОБА_5 не відвідував дитячий колектив з 22.03.2015 року по 27.03.2015 року у зв'язку з поставленим діагнозом ГРВІ, гострий риносінусіт (а.с.6).

Згідно з ч. 1 ст.31 ЗУ "Про виконавче провадження", копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Отже оскільки постанова про відкриття провадження надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення, підтвердження надіслання боржнику такої постанови буде повідомлення про вручення.

Відповідно до листа державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Охоти М.М. від 27.04.2015 року ВП № 46433167 від державного виконавця Сергієнко М.Ф. державному виконавцю Охоті М.М. передано згідно акту прийому-передачі, яке затверджене начальником відділу 23.03.2015 року. Інформація, щодо дати отримання ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.02.2015 року у журналі реєстрації вихідної рекомендованої кореспонденції відсутня (а.с.40).

Як вбачається з наданих матеріалів справи, субєктом оскарження суду не було надано жодних доказів, що підтверджують факт отримання ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження, а також того, що державний виконавец пересвідчився, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого повадження.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що посилання державного виконавця на відсутність поважних причин невиконання ОСОБА_1 рішення суду від 23.12.2014 року не відповідає дійсності, а тому оскаржувана постанова про накладення на останню штрафу підлягає скасуванню.

Таким чином, суд вважає, що скарга є обґрунтованою, а тому оскаржувана постанова, винесена державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві про накладення штрафу на ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», роз'ясненнями Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року, ст.ст. 208-210, 212-215, 292, 383-387 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Охоти М.М. при винесенні постанови про накладення на ОСОБА_1 штрафу від 17.03.2015 року у ВП № 46433167 - неправомірними.

Скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу від 17.03.2015 року у ВП № 46433167.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 30.04.2015 року.

Суддя: Н.Г.Таран