АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2015 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет», Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська, третя особа - Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня2015 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено вчиняти будь-які дії будь-яким особам стосовно нерухомого майна, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1, а саме нежитлове приміщення № 1 поз. 1,2 загальною площею 34,7 кв.м. в будівлі гаражу літ. И-1; нежитлове приміщення № 1 поз. 1 загальною площею 107,3 кв.м. в токарному цеху літ. З-1; нежитлове приміщення № 1 поз. 1,2 загальною площею 92,4 кв.м. в нежитловій будівлі літ. Q-2.

Не погодившись з вищезазначеною ухвалою, ТОВ «АТБ-маркет» подало апеляційну скаргу та просить скасувати зазначену ухвалу суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову, яке допускається на будь-якій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити, чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, до суду першої інстанції надійшла заява від позивача про забезпечення позову, в якій він просив суд в порядку забезпечення позову заборонити вчиняти будь-які дії будь-яким особам до дати набрання чинності рішення суду по справі стосовно наступного майна, яке розташоване за адресою: вул.Шинна, 35 в м. Дніпропетровську та яке йому належить, а саме:1/2 частина нежитлового приміщення гаражу (И-1), яка включає нежитлове приміщення №1 поз.1,2 загальною площею 34,7 кв.м.; 1/2 частина нежитлової будівлі токарного цеху (З-1), яка включає нежитлове приміщення №1 поз.1 загальною площею 107,3 кв.м.; 1/2 частина нежитлового приміщення (Q-2), яка включає нежитлове приміщення №1 поз.1,2 загальною площею 92,4 кв.м.

В обґрунтування заяви позивач посилався на те, що не зважаючи на подання ним позову, державною виконавчою службою Дніпропетровського міського управління юстиції досі вчиняються дії, які направлені на реалізацію арештованого майна через проведення торгів. Дана обставина підтверджується тим, що на сайті системи електронних торгів арештованим майном (СЕТАМ) міститься інформація про електронні торги, що відбудуться 05.06.2015 року на яких буде реалізовуватись нерухоме майно, що включає належне йому майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, а саме: 1/2 частина нежитлового приміщення гаражу (И-1), 1/2 частина нежитлового приміщення (Q-2), 1/2 частина нежитлової будівлі токарного цеху (З-1), які включають: нежитлове приміщення №1 поз.1,2 загальною площею 34,7 кв.м в будівлі гаражу літ. И-1; нежитлове приміщення №1 поз.1 загальною площею 107,3 кв.м. в токарному цеху літ. З-1; нежитлове приміщення №1 поз. 1, 2 загальною площею 92,4 кв.м. в нежитловій будівлі літ. Q-2. Позивач також посилався на те, що з метою забезпечення можливості виконання майбутнього судового рішення по справі, а також з метою захисту прав учасників процесу є необхідність у вжитті заходів забезпечення позову шляхом винесення ухвали про заборону вчиняти будь-які дії стосовно майна, яке виставлено на реалізацію до дати набрання чинності рішення суду по справі.

Задовольняючи частково заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із п. 2 ч. 1, 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії; види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з позовної заяви позивач просив суд визнати за ним право власності на наступне майно, розташоване по АДРЕСА_1, а саме: нежитлове приміщення №1 поз.1,2 загальною площею 34,7 кв.м. в будівлі гаражу літ. И-1; нежитлове приміщення №1 поз.1 загальною площею 107,3 кв.м. в токарному цеху літ. З-1; нежитлове приміщення №1 поз. 1, 2 загальною площею 92,4 кв.м. в нежитловій будівлі літ. Q-2; виключити вказане нерухоме майно з акту опису та арешту серії АА №422889 від 25.03.2011 року та зняти арешт із вказаного майна, що розташовано по АДРЕСА_1 та належить йому на праві приватної власності. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він є власником вказаного нерухомого майна і нещодавно йому стало відомо, що це майно у складі майна відповідача ОСОБА_3 безпідставно виставлено на продаж у системі електронних торгів арештованим майном (https://torgi.minjust.gov.ua/), чим порушені його права як власника.

Відповідно до наданих позивачем доказів, Кіровським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції вчиняються дії, які направлені на реалізацію нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1, в тому числі, право власності на яке у даному позові позивач просить за собою визнати та зняти з нього арешт, шляхом проведення електронних торгів через сайт системи електронних торгів арештованим майном (https://torgi.minjust.gov.ua/), де міститься інформація про електронні торги, що відбудуться 05.06.2015 року.

Зважаючи на вказане, з урахуванням змісту позовних вимог позивача та того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі продажу нерухомого майна, право власності на яке просить визнати за собою позивач, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню частково і до вирішення даної справи по суті є необхідним забезпечити позов шляхом заборони на відчуження саме того нерухомого майна, яке є предметом спору у даній справі, тобто на майно, розташоване по АДРЕСА_1, а саме: нежитлове приміщення №1 поз.1,2 загальною площею 34,7 кв.м. в будівлі гаражу літ. И-1; нежитлове приміщення №1 поз.1 загальною площею 107,3 кв.м. в токарному цеху літ. З-1; нежитлове приміщення №1 поз. 1, 2 загальною площею 92,4 кв.м. в нежитловій будівлі літ. Q-2.

Безпідставними є посилання апелянта на те, що він не отримував жодного документу щодо відкриття провадження по справі, призначення її до розгляду та забезпечення позову, що є грубим порушенням положень ст.ст. 1,6,10,11,127,152,153 ЦПК України. Оскільки факт отримання або не отримання будь-яких процесуальних документів жодним чином не свідчить про незаконність та необґрунтованість ухвали.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд першої інстанції не був зобов'язаний при розгляді заяви позивача про забезпечення позову повідомляти про це апелянта чи інших осіб.

Необґрунтованими є доводи апелянта щодо того, що оскаржуваною ухвалою зупинено виконання двох рішень Господарського суду Дніпропетровської області та постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду, оскільки в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надав суду жодних належних доказів, які б свідчили про дійсне зупинення зазначених рішень суду.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б привести до скасування ухвали, судом апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а ухвала суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» - відхилити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2015 року про забезпечення позову - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді О.П. Варенко

О.В. Лаченкова