У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: Дніпровський регіональний департамент Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцева Ірина Олексіївна про визнання договорів недійсними та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Товариства з обмеженою відповідальністю «Бовітон-ЛТД» про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2010 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 14 березня 2007 року між ним та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), укладено договір про надання споживчого кредиту в розмірі 300 000 доларів США на строк до 13 березня 2018 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 14 березня 2007 року між ОСОБА_4 та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір іпотеки № 0/З, згідно з яким позивач передав в іпотеку банку житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Того ж дня на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ТОВ «Бовітон-ЛТД» укладено договори поруки № № 0/П/1, 0/П/2, 0/П/3 та 0/П/4 відповідно.

Посилаючись на те, що грошові кошти банком йому не надавались, за заявою на видачу готівки від 14 березня 2007 року кредит було надано невідомій особі, його підпис на заяві відсутній, просив визнати недійсними кредитний договір та договір іпотеки на підставі ч. 5 ст. 203 ЦК України

У листопаді 2010 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору кредит надавався шляхом зарахування банком грошових коштів на поточний рахунок позичальника для подальшого використання за цільовим призначенням. Банк виконав свої зобов'язання перед позичальником та 14 березня 2007 року зарахував грошові кошти на рахунок, відкритий для отримання кредиту, що підтверджується випискою з поточного рахунку. Взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредитних коштів ОСОБА_4 не виконав, у зв'язку з чим станом на 27 вересня 2010 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 229 997 гривень 01 копійка, яку банк просив стягнути солідарно з боржника та поручителів.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2010 року первісний та зустрічний позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 7 листопада 2012 року вимоги первісного позову задоволено.

Визнано недійсними договір про надання споживчого кредиту № 0 від 14 березня 2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4

Визнано недійсним договір іпотеки № 0/З від 14 березня 2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ТОВ «Бовітон-ЛТД» заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 229 997 гривень 01 копійку, судовий збір у розмірі 1 700 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, апеляційний суд, виходив з того, що банк перерахував на позичковий рахунок позичальника обумовлену в кредитному договорі грошову суму, однак останній свої зобов'язання за договором не виконав, у зв'язку дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості в солідарному порядку з боржника та поручителя.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Завгородня І.М.
Євтушенко О.І. Іваненко Ю.Г.