Справа № 428/3318/15-ц
14 травня 2015 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі головуючого судді Бароніна Д.Б., за участю секретаря Бондаренко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, третя особа - Управління Держаної міграційної служби у Луганській області, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, третя особа - Управління Держаної міграційної служби у Луганській області.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. На даний час у квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який не має підстав для подальшого користування житловим приміщенням та шлюб із яким розірвано згідно із рішенням Сєвєродонецького міського суду від 18.09.2012 року. Добровільно зніматися з реєстраціії за вказаним вище місцем проживання відповідач не бажає. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно позивачу для зняття відповідача з реєстраційного обліку та усунення перешкод у користуванні власністю та розпорядженні квартирою.
Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, через канцелярію суду надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила суд справу розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.
Представник третьої особи надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заперечень проти задоволення позову не висловив.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.
Згідно ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3, виданого 02 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 02 липня 2010 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 282. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_2.
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 вересня 2012 року по справі № 1227/6153/2012 було розірвано вищевказаний шлюб.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 лютого 2015 року по справі № 428/1212/15-ц було змінено спосіб та порядок виконання заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 жовтня 2014 року по справі № 428/906/14-ц. Зокрема, визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1, припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

Вищевказана ухвала суду набрала законної сили 05.03.2015 року.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № НОМЕР_4 від 09.04.2015 року підтверджується, що 08.04.2015 року за ОСОБА_1 зареєстроване право приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Довідкою КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» № 1542 від 16.04.2015 року, копією домової книги для прописки громадян АДРЕСА_1 копією паспорту НОМЕР_2, виданого 03.02.1998 року на ім'я ОСОБА_2, підтверджується, що місце проживання ОСОБА_2 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 465/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право володіти, користуватись і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Суд зазначає, що право власності є абсолютним правом, яке включає в себе права особи на володіння, користування, розпорядження своїм майном, і якого ніхто не може бути позбавлений та яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених законом.

Оскільки у судовому засіданні на підставі наявних матеріалів справи було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, проте між позивачем та відповідачем договору найму житлового приміщення не укладалось, відповідач з 2012 року не є членом сім'ї позивача та з 08.04.2015 року не є співвласником вищевказаної квартири, то позивач ОСОБА_1 має право на підставі ст. 319, 391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, зняття з реєстрації.

З позовної заяви вбачається, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно позивачу для зняття відповідача з реєстраційного обліку та усунення перешкод у користуванні власністю та розпорядженні квартирою.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Зняття з реєстрації за місцем проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Оскільки в порядку ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном шляхом виселення, зняття останнього з реєстрації, а відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації проводиться на підставі остаточного рішення суду лише про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою, то суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а відповідач ОСОБА_2 визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 611 від 17.04.2015 року про сплату судового збору в сумі 243,60 грн., у зв'язку із чим вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 82, 88, 212-215, 218, 223, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, третя особа - Управління Держаної міграційної служби у Луганській області, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, суму судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії, а також у загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.Б. Баронін