АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Ратнікової В.М., Махлай Л.Д.

при секретарі Кутц А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ПАТ «Укрсоцбанк», про скасування рішення третейського суду,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просив скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків від 05 грудня 2014 року у справі № 1873/14 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що третейським судом, розглянувши вказану справу, було порушено вимоги п.14 ч.1 ст.6 ЗУ «Про третейські суди», оскільки третейським судам не підсудні справи у спорах щодо захисту прав споживачів, в тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції 26 травня 2015 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву.

В обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали, незаконно не врахував положення Закону України «Про внесення змін до ст. 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» від 3 лютого 2011 року, відповідно до якого третейські суди не мають права розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів послуг банку (кредитної спілки). Враховуючи викладене апелянт, вказуючи що він є споживачем послуг банку, вважав, що суд безпідставно не задовольнив його заяву.

Справа № 755/2810/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8746/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
У судовому засіданні представник ПАТ «Укрсоцбанк» апеляційну скаргу просив відхилити, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду, про причини неявки суду не повідомив, тому розгляд справи за апеляційною скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України проведено за його відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., пояснення представника ПАТ «Укрсоцбанк», вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Колегією суддів встановлено, що 26 червня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (кредитор), який 14 червня 2010 року змінив свою назву на ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений кредитний договір №935/1-091, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит у сумі 31 900 дол. США зі сплатою 14% річних за користування кредитними коштами.

Відповідно до п.6.2 вказаного договору, у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст.5 ЗУ «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 05 грудня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору №935/1-091 від 26 червня 2008 року у розмірі 553 551,77 грн., а також стягнуто витрати, пов'язані з вирішенням спору третейським судом, у сумі 5 935,52 з відповідача на користь позивача.

В січні 2015 року ОСОБА_1 подав заяву, у якій просив скасувати вказане рішення третейського суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції керувався ст.51 Закону України «Про третейські суди», ст. 389-5 ЦПК України та виходив з того, що підстави для скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 05 грудня 2014 року відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» (в редакції Закону України № 2983-VІ від 03.02.2011 року) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Разом з тим таких вимог закону не було на момент укладення кредитного договору №935/1-091.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладене у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. На час виникнення спірних правовідносин Закон не містив заборони на укладення третейської угоди.

Третейський суд розглянув спір щодо правовідносин, які виникли на підставі укладеного між сторонами договору від 26 червня 2008 року, який містить третейське застереження, а тому ухвалюючи 05 грудня 2014 року рішення третейський суд не вийшов за межі своєї компетенції та розглянув справу в рамках третейської угоди.

Такий правовий висновок висловили в свої ухвалі від 13 травня 2015 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа №6-5719св15) та в постанові від 06 червня 2012 року Верховний Суд України (справа №6-50цс12).

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було винесено незаконне рішення, оскільки не було враховано положень ЗУ «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» від 3 лютого 2011 року.

Крім того, згідно з п.п.22, 23 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції Українитреба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Таким чином, відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» ПАТ «Укрсоцбанк» не є споживачем кредитних послуг, а тому висновки суду першої інстанції про те, що справа за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» підвідомча третейському суду є вірними.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року є такою, що постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 313- 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді