Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.2015 Справа №607/5063/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Рихліцької О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на оплату житлово-комунальних послуг, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 пред'явив до суду позов до ОСОБА_2 про стягнення з неї витрат на оплату послуг за газопостачання та електроенергію. Обгрунтовує позов тим, що проживає з відповідачем у будинку АДРЕСА_1, власником якого є відповідач ОСОБА_2 Однак витрат на оплату комунальних послуг відповідач не здійснює. Оскільки у будинку зареєстровано троє осіб, просить стягнути з відповідача в його користь 1/3 частину понесених ним витрат на оплату послуг за газопостачання та електроенергію, що становить 1017 гривень.

У судовому засіданні ОСОБА_1 змінив позовні вимоги, відмовившись від стягнення 1017 гривень, натомість просить стягувати з ОСОБА_2, щомісячно, по 1/3 частині вартості комунальних послуг за газ і світло. Пояснив, що ОСОБА_2 ніяких коштів на оплату комунальних послуг не надає, тому він змушений сам за все платити. Крім цього, він зробив ремонт за свій власний рахунок, дбає за будинок. А ОСОБА_2 умисно не проводить оплату за послуги, чим ставить його в скрутне матеріальне становище.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позову не визнала, пояснила, що проживає в літній кухні, світла та газу використовує мало. А в будинку 4 кімнати, на їх опалення йде значно більше газу. Позивач користується електроприладами, використовує більше світла. Крім цього, взимку цього року вона двічі давала позивачу грошові кошти в розмірі по 300 гривень для сплати ним комунальних послуг.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Як слідує зі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 07 березня 1996 року та посвідченого державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 є спадкоємцем житлового будинку з житловою прибудовою і підвалом з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1, який належав померлому ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого управлінням житлово-комунального господарства виконкому Тернопільської міської ради народних депутатів 31 березня 1995 року, зареєстрованого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 31 березня 1995 року за № 3394.

З будинкової книги для реєстрації громадян, що проживають у будинку АДРЕСА_1, слідує, що в ньому зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_4

З пояснень у судовому засіданні ОСОБА_1 слідує, що він та ОСОБА_4 ніякої частки будинку у власності не мають, а є членами сім'ї єдиного власника будинку - ОСОБА_2 При цьому ОСОБА_4 добровільно сплачує йому, ОСОБА_1, кошти за комунальні послуги, а ОСОБА_2 відмовляється брати участь в оплаті послуг.

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник майна зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Таким чином, беручи до уваги, що будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2, то саме вона є учасником відносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо цього будинку.

Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких витратах визначається його власником і обов'язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед цим власником (ст. 156 Житлового кодексу України).

При цьому обов'язок власника житла з оплати за житлово-комунальні послуги виникає перед виконавцем цих послуг.

Таким чином відповідно до зазначених вимог закону обов'язку з оплати за житлово-комунальні послуги у ОСОБА_2 як власника будинку перед ОСОБА_1 як членом її сім'ї не виникає.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про безпідставність вимог ОСОБА_1, а тому в задоволенні його позову слід відмовити.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 15, 16, 322 Цивільного кодексу України, ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 156 Житлового кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215, 223, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296 ЦПК України

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на оплату житлово-комунальних послуг - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддяН. М. Сташків