АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1457/2015 Головуючий 1 інст. Суський О.І.
Справа № 433/1118/14 Доповідач - Кісь П.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 15 жовтня 2014 року та на додаткове рішення Троїцького районного суду Луганської області від 31 жовтня 2014 року про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

05.09.2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 22.08.2008 року Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції під актовим записом №736, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище ОСОБА_3.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_4 вказувала, що від шлюбу мають дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, але шлюб розпався через несумісність характерів та різні погляди на життя. Зазначала, що з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спору про поділ сумісно нажитого майна немає. Вважала, що збереження шлюбу неможливе, просила не надавати строк для примирення.

Рішенням Троїцького районного суду від 15.10.2014 року позов ОСОБА_4 задоволено у повному обсязі. Суд вирішив розірвати шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_3, прізвище позивачу після розірвання шлюбу залишити те ж саме ОСОБА_3.

Крім того, 31.10.2014 року Троїцьким районним судом по даній справі ухвалено додаткове рішення, яким суд визначив місце проживання дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Троїцького районного суду Луганської області від 15 жовтня 2014 року про розірвання шлюбу та додаткове рішення цього ж суду від 31 жовтня 2014 року про визначення місця проживання дитини, вважаючи ці судові рішення незаконними, необґрунтованими та такими, що винесені з порушенням норм матеріального права (Сімейного кодексу України) і процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказував, що з позовною заявою ОСОБА_4 був згодний, оскільки проти позову не заперечував і тому подав суду заяву про згоду з позовом про розірвання шлюбу та просив розглядати справу без нього.

Однак з отриманої копії додаткового рішення від 31.10.2014 року довідався, що суд першої інстанції без попереднього вручення йому копії позовної заяви про збільшення ОСОБА_4 позовних вимог, без повідомлення про час та місце розгляду справи за позовом про визначення місця проживання дитини, за його відсутністю та за відсутністю даних про його повідомлення про розгляд справи, за відсутністю висновку органу опіки і піклування і без їх участі ухвалив 31.10.2014 року додаткове рішення, яким вирішив питання про місце проживання його дитини.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Судом встановлено, а сторонами не оспорюється, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 знаходились у шлюбі, зареєстрованому 22.08.2008 року Артемівським відділом РАЦС Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 736. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалюючи 15.10.2014 року рішення про розірвання шлюбу суд першої інстанції суд обґрунтовано і у відповідності з законом дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення цих позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що на час звернення ОСОБА_4 до суду з позовом про розірвання шлюбу сторони проживають окремо: позивач в смт.Троїцьке, а відповідач в с.Нижня-Дуванка Сватівського району Луганської області. Згідно поданої суду заяви, зареєстрованої судом 15.09.2014р., відповідач ОСОБА_3 проти позову про розірвання шлюбу не заперечував, просив справу розглянути без його участі. (а.с.13).

Згідно вимог ст.111 СК України суд надавав сторонам строк для примирення, а після сплину вказаного строку ухвалив рішення про розірвання шлюбу.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду від 15.10.2014 року, оскільки воно обґрунтоване і ухвалене у відповідності з нормами закону, яким передбачено вирішення спірних правовідносин.

Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України ( далі по тексту - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу ОСОБА_3 в частині вимог про скасування рішення Троїцького районного суду Луганської області від 15.10.2014 року, оскільки вказані ним обставини, не є підставами для скасування чи зміни рішення про розірвання шлюбу.

Відповідач позов про розірвання шлюбу визнав, подавши до суду відповідну заяву.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З обставин справи не вбачається наявність обставин, які б перешкоджали ухваленню рішення про задоволення позову.

Матеріали справи свідчать про відсутність бажання у сторін відновити сімейні відносини, які, згідно ч.2 ст.1 СК України, ґрунтуються на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки.

Що стосується додаткового рішення, то в цій частині апеляційна скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою, викладені в ній доводи відповідають матеріалам справи.

Так, в матеріалах справи відсутні дані про те, що заява ОСОБА_4 від 15.09.2014р. про уточнення позовних вимог і визначення місця проживання дитини ОСОБА_7 з ОСОБА_4В.(а.с.12) подана у відповідності до вимог ст.ст.118-120 ЦПК України, оскільки на ній, на відміну від інших заяв ОСОБА_4 і ОСОБА_3 поданих суду в цей же день (а.с.11,13), відсутній штамп канцелярії суду про отримання з зазначенням реєстраційних реквізитів, а в журналі судового засідання від 15.09.2014 року зазначено, що сторони в судове засідання не зявилися. (а.с.14).

В матеріалах справи відсутні дані про прийняття судом уточненої позовної заяви, про направлення її копії відповідачу і дані про отримання ним заяви про уточнення позовних вимог, дані про відношення відповідача до нових позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини (ст.ст.122, 126, 127, ч.2 ст.208 ЦПК України).

Крім того, згідно ст.ст. 19, 161 СК України спір між матірю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини вирішується органом опіки та піклування або судом з обовязковою участю органу опіки і піклування, який попередньо зясовує умови для проживання дитини у кожного з батьків, їх ставлення до виконання батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, стан здоровя та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення цього питання.

Ці вимоги закону судом також не дотримані. Органи опіки і піклування до участі у справі при вирішення питання про місце проживання дитини судом не залучалися, передбачені в ст.161 СК України обставини не зясовувалися.

За таких обставин додаткове рішення Троїцького районного суду Луганської області від 31.10.2014 року підлягає скасуванню, як ухвалене з порушеннями норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.

Таке вирішення справи не є перешкодою для звернення особи за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права шляхом звернення до суду в порядку, передбаченому ЦПК України. (ст.3 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, ст.308, п.п.1,4 ст.309, ст.ст.313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Додаткове рішення Троїцького районного суду Луганської області від 31 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 15 жовтня 2014 року залишити без змін

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: