Справа № 500/1458/15-ц
Провадження № 2/500/1436/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Грубіян Л.І.

при секретарі - Матвійчук Н.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 446, мотивуючи тим, що в період шлюбу у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, після народження сина вони з відповідачкою прожили до травня 2012 року, після чого стосунки вони не поновлювали, шлюбно-сімейні стосунки виявилися невдалими, з причин відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя, втрати любові та поваги один до одного, в зв'язку з чим їх сім'я фактично розпалася, вони разом не проживають, та сумісного господарства не ведуть. Спору про місце проживання дитини немає.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6, підтримав позовні вимоги.

Відповідачка ОСОБА_3, визнала позовні вимоги, не заперечує проти розірвання шлюбу.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки, та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 17.08.2011 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 446, від шлюбу вони мають дитину, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спору про місце проживання дитини немає. Сторони будь-яких мір для примирення не приймають, посилаючись на недоцільність збереження шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, які мають істотне значення.

Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Керуючись ст.ст.10,60,209,212,213-215 ЦПК України, ст.ст.110,112 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що зареєстрований 17.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 446.

Після розірвання шлюбу за ОСОБА_2 залишити дошлюбне прізвище «ОСОБА_2».

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Л.І.Грубіян