Справа № 346/3635/15-ц
Провадження № 2/346/1481/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючого-судді: Бирич Н.В.

з участю секретаря Нефьодової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що будинковолодіння № 39 по вул. Лесі Українки в с. Рунгури, Коломийського району Івано-Франківської області належало його матері - ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 грудня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № Д-1201.

29 березня 2013 року ОСОБА_3 померла, про що 01 квітня 2013 року зроблено відповідний актовий запис за № 10. Померла залишила заповіт, який 13 березня 2013 року посвідчений секретарем Рунгурської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 22, яким все майно, заповіла своїм синам - ОСОБА_4 та позивачу ОСОБА_1 в рівних частинах. ОСОБА_4 помер 13 травня 2015 року. Спадкоємцем ОСОБА_4 є його дочка, ОСОБА_2. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина по вищезазначеному заповіту на житловий будинок, господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: с. Рунгури, вул. Лесі Українки, 39.

З метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 серпня 2015 року у звязку із тим, що свідоцтво про право на спадщину порване.

Позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності на ? житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою вул. Лесі Українки, 39 в с. Рунгури Коломийського району Івано-Франківської області.

В судове засідання позивач не зявився, хоча подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилася, однак подала в суд заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала.

Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, а також ст. 1 Додаткового протоколу до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов'язки до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ч. 1 ст. 1235 Цивільного кодексу України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Судом встановлено, що будинковолодіння № 39 по вул. Лесі Українки в с. Рунгури, Коломийського району належало ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 грудня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № Д-1201 (а.с. 13). Наведене підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ від 29 липня 2015 року № 53597 (а.с. 13).

29 березня 2013 року ОСОБА_3 померла, про що 01 квітня 2013 року зроблено відповідний актовий запис за № 10.

Померла залишила заповіт, який 13 березня 2013 року посвідчений секретарем Рунгурської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 22, яким все майно заповіла своїм синам - ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в рівних частинах (а.с. 9). ОСОБА_4 помер 13 травня 2015 року (а.с. 7). Спадкоємцем ОСОБА_4 є його дочка, ОСОБА_2, яка визнала даний позов.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно довідки Рунгурської сільської ради від 12 вересня 2003 року № 813 підтверджено, що заповіт від імені померлої, ОСОБА_3, що посвідчувався у виконкомі Рунгурської сільської ради 13 березня 2013 року не змінювався і не скасовувався.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина по вищезазначеному заповіту на житловий будинок, господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: с. Рунгури, вул. Лесі Українки, 39 Коломийського району Івано-Франківської області. Зазначений будинок загальною площею 54,1 кв. м., житловою 17,6 кв.м., що складається з однієї кімнати, кухні, кладової, котельні, санвузла та веранди, що підтверджується технічним паспортом.

З метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 серпня 2015 року у звязку із тим, що свідоцтво про право на спадщину порване.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на майно є належно обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст.ст. 328, 392, 1216, 1222, 1235, 1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: с. Рунгури, вул. Лесі Українки, 39, Коломийського району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Бирич Н. В.