Єдиний унікальний номер 227/1474/15-ц Номер провадження 22-ц/775/384/2015
Єдиний унікальний номер 227/1474/15-ц
Номер апеляційного провадження 22-ц/775/384/2015 Головуючий 1 інстанції Здоровиця О.В.
Категорія 27 Доповідач Кішкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Гапонова А.В., Мальованого Ю.М.,

при секретарі Журавльові О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську Донецької області справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2015 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

в с т а н о в и в :

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2015 року у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а саме судом не враховано, що укладання між позивачем та відповідачкою договору, який складається не лише з заяви позичальника, а також з умов та правил надання банківських послуг, є доведеним фактом; картрахунок відкритий на невизначений термін та може бути закритий на підставі заяви, якщо жодна із сторін не заявляє про припинення договору, він автоматично лонгується на наступний термін; таким чином, зазначений договір на теперішній час діє, а тому позовна давність застосуванню не підлягає.

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» Бикова М.А., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, згідно якої просить справу розглянути за її відсутності, апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 25 листопада 2008 року між позивачем та відповідачкою укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, згідно із яким відповідачці надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30% на рік на суму залишку заборгованості, за умовами якого відповідачці надано кредит у сумі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с.10-16).

Обліковий рахунок картки НОМЕР_1 відкрито на ім'я відповідачка ОСОБА_1.

Строк дії картки 2 роки до 30 листопада 2010 року.

Належним чином відповідачка не виконувала умови кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 31 липня 2014 року утворилася заборгованість в сумі 18331,87 грн., яка складається з: 4801,09 грн. - заборгованість за кредитом, 8102,23 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4079,41 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 849,14 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.8-9).

Термін дії кредитної картки як кінцевий термін погашення кредиту згідно заяви відповідачки спливає 30 листопада 2010 року, що вірно врахував суд першої інстанції і є початком перебігу позовної давності, тобто моментом виникнення у банку права звернення до суду із позовом.

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідачки заборгованості в квітні 2015 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності, оскільки сторонами не було обумовлено збільшений строк позовної давності, аніж загальний трирічний строк, передбачений законом.

Відмовляючи ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позову про стягнення заборгованості, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою обов'язку по поверненню кредиту, який був наданий останній 25 листопада 2008 року у сумі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, суд виходив з того, що строк повернення коштів визначався строком дії кредитної картки до 30 листопада 2010 року. Оскільки після закінчення строку дії кредитної картки до звернення в суд з позовом в квітні 2015 року позовна давність спливла, відповідачка просила про застосування позовної давності, доказів її переривання не надано, причин поважності пропуску не наведено, що стало підставою для відмови у задоволенні позові.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно із ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно із ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до Умов, картка діє в межах визначеного нею строку.

За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 18 червня 2014 року (справа № 6-61цс14), за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 3.1. правил користування платіжною карткою датою укладення договору є дата відкриття рахунку, датою відкриття рахунку значиться 25 листопада 2008 року.

Згідно із п. 3.13 правил користування платіжною карткою після закінчення строку дії відповідна картка пролонгується на новий строк, якщо раніше не надійшла письмова заява держателя про закриття картрахунку.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що картрахунок відкритий на невизначений термін та може бути закритий на підставі заяви, якщо жодна із сторін не заявляє про припинення договору, він автоматично лонгується на наступний термін, а таким чином, зазначений договір на теперішній час діє, тому позовна давність застосуванню не підлягає, суд вважає таким, що не ґрунтується на законі, оскільки після закінчення строку дії платіжної картки, який закінчився 30 листопада 2010 року, відповідачкою не була отримана нова картка, а отже після закінчення строку дії кредитної картки до звернення в суд з позовом в квітні 2015 року позовна давність спливла.

У постановах від 24 вересня 2014 року (справа № 6-103цс14) та від 12 листопада 2014 року (справа № 6-167цс14) Верховний Суд України зазначав про те, що пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладення договору на тих самих умовах, на яких він був укладений, а суди не звернули увагу, що після закінчення строку дії договору банк не видавав боржнику грошових коштів і нової платіжної картки.

Ураховуючи, що судом встановлено, що банк не довів строк дії платіжної картки, видачу нової платіжної картки, переукладення договору на новий строк та не надав належні і допустимі докази, що підтверджується матеріалами справи, висновок суду про відмову в позові відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Наведені у апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами процесуального права, які підлягають застосуванню, у результаті чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді