Справа №731/329/15-ц
Провадження №2/731/105/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року Варвинський районний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді МОЦЬОРА О.В.,

за участю секретаря Борсук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Антонівської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

22 червня 2015 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Антонівської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, яким просить визнати за нею право на спадкове майно, а саме: на ? (одну другу) частку земельної частки (паю) площею 4,45 умовних кадастрових га без визначення меж частки в натурі, розташованої на території Антонівської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, яка залишилась у спадок після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_4.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_4 Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної частки (паю), що належала матері згідно сертифікату на право на земельну частку (пай). Спадщину позивач фактично прийняла, оскільки проживала із спадкодавицею по день її смерті і від спадщини не відмовлялась. Крім неї, до кола спадкоємців відноситься син спадкодавиці ОСОБА_3. 19 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на ? частку земельної частки (паю), проте їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на земельну частку (пай). Після того, як позивач виявила втрату оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай), виданого на ім'я її матері, вона звернулася до засобів масової інформації з відповідним оголошенням про його втрату. Оскільки дублікат втраченого сертифікату на право на земельну частку (пай) може бути видано лише власнику, а іншого способу отримати у власність успадковане майно немає, позивач змушена звернутися до суду з вимогою про визнання права на успадковане майно.

Позивач в судове засідання не з'явилась, до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с. 57). Також позивач уточнила позовні вимоги та просить визнати за нею право на ? (одну другу) частку земельної частки (паю) площею 4,45 умовних кадастрових га без визначення меж частки в натурі, розташованої на території Антонівської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, яка залишилась у спадок після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_4 (а.с. 58).

Представник відповідача Антонівської сільської ради в судове засідання не з'явився. Від сільського голови надійшла заява про розгляд справи без участі представника сільської ради. Проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с. 39).

Ухвалою від 02 липня 2015 року співвідповідачем по справі було залучено рідного брата ОСОБА_1 ОСОБА_3. Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с. 59).

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та заяви сторін, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою ОСОБА_4, що підтверджується копіями свідоцтва про народження, свідоцтва про одруження та паспорта (а.с. 5, 6, 9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла (а.с.3). Місцем смерті ОСОБА_4 зазначено с. Антонівка Варвинського району Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Антонівської сільської ради, ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1. На день смерті за нею доглядали та проживали разом з нею без реєстрації: донька - ОСОБА_1, 1938 р.н., та син - ОСОБА_3, 1951 р.н. (а.с. 4)

Як вбачається з довідки, виданої Антонівською сільською радою (а.с. 62) ОСОБА_3 та ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 здійснювали догляд за будинком та обробляли земельну ділянку, що належали померлій.

10 червня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Варвинського районного нотаріального округу Чернігівської області ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті її матері - ОСОБА_4 (а.с. 18).

Відомості про заповіти, складені ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 83 років, в матеріалах спадкової справи відсутні, що дає суду підстави вважати встановлений той факт, що спадкодавиця їх не складала.

З матеріалів справи вбачається, що серед інших спадкоємців, передбачених ст. 529 ЦК УРСР (1963 року), є син спадкодавиці: ОСОБА_3. Чоловік спадкодавиці помер до відкриття спадщини.

19 червня 2015 року ОСОБА_1 подала заяву до приватного нотаріуса ОСОБА_5 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на ? частку у праві на земельну частку (пай), розташовану на території Антонівської сільської ради Варвинського району Чернігівської області (а.с.36 ).

19 червня 2015 року приватний нотаріус ОСОБА_6 винесла постанову, якою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку земельної частки (паю) у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай).

Згідно довідки відділу Держземагенства у Варвинському районі Чернігівської області від 19 червня 2015 року, наданої на адвокатський запит ОСОБА_7, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 зареєстровано 12.09.1996 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №524 на підставі рішення Варвинської районної державної адміністрації від 16 серпня 1996 року № 278 (а.с.8).

06 червня 2015 року в газеті «Слово Варвинщини» розміщено оголошення такого змісту: «Втрачений сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданий на ім'я ОСОБА_4 Антонівською сільською радою, вважати недійсним» (а.с.48-49).

Відповідно до листа від 18 червня 2015 року на звернення брата позивача Варвинська районна державна адміністрація Чернігівської області відмовила ОСОБА_3 у видачі дубліката сертифікату на земельну частку (пай) на ім'я ОСОБА_4 в зв'язку з тим, що такий дублікат видається власнику (а.с.63).

Відповіддю від 12 червня 2015 року відділ Держземагенства у Варвинському районі Чернігівської області повідомив, що Державний акт на право власності на ім'я ОСОБА_4 на заміну сертифіката серії НОМЕР_2 не видавався (а.с.33).

Як вбачається з копії Державного акту на право колективної власності НОМЕР_3 КСП «Перше Травня» належить на праві колективної власності 2911,5 гектарів землі в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 44). ОСОБА_4 зазначена у списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, що доданий до вищевказаного Державного акту на право колективної власності, під номером 529 (а.с. 45-46).

Згідно розпорядження Варвинської районної державної адміністрації Чернігівської області від 16 серпня 1996 року № 278 розмір земельної частки (паю) членам КСП «Перше Травня» затверджено в розмірі 4,45 кадастрових гектарів (а.с. 43).

Відповідно до копії книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавались Варвинською РДА, під номером 524 наявний запис від 12 вересня (рік не зазначено) щодо видачі сертифікату серії НОМЕР_2 ОСОБА_4, яка проживала у с. Антонівка та була членом КСП «Перше Травня». Підставою для реєстрації зазначено рішення № 278 від 16 серпня 1996 року, вартість земельної частки (паю) - 14292 карбованців, розмір земельної частки паю в умовних кадастрових гектарах - 4,45 (а.с. 47).

Виходячи зі змісту ст. 5 ЦК України до правовідносин застосовується те законодавство, яке діяло на час їх виникнення.

Зважаючи на те, що смерть спадкодавця відбулась у 1999 році, суд вважає за необхідне керуватись матеріальними нормами ЦК УРСР в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин.

Так, ст. 524 ЦК УРСР визначає можливість спадкоємства за законом і за заповітом, та вказує, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Часом відкриття спадщини, відповідно до ст. 525 ЦК УРСР визнається день смерті спадкодавця, а місцем згідно ст. 526 ЦК УРСР - останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У відповідності з Указом Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів.

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-ІV визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992 року N 2114-XII пай може успадковуватись відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства.

Аналізуючи наведені правові норми, правовідносини та обставини справи суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача. Так обґрунтованими є твердження позивача, що вона є спадкоємцем першої черги по відношенню до померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкодавиці - ОСОБА_4 Крім позивача, спадкоємцем першої черги є її брат - ОСОБА_3, який, будучи залученим до справи у якості співвідповідача, проти задоволення позову не заперечував. Зважаючи на те, що у спадкодавця на час смерті було двоє спадкоємців, частка спадкового майна, а саме - ?, визначена позивачем вірно. Вступивши у фактичне управління та керування майном позивач прийняв спадщину, оскільки як на момент смерті спадкодавця так і після цього проживала у її будинку, утримувала його у належному стані, обробляла земельну ділянку, від спадщини не відмовлялася, а згодом подала заяву до відповідної нотаріальної контори, але отримала нотаріальну відмову про неможливість оформлення спадкових прав у зв'язку з відсутністю документів, які б підтверджували наявність у спадкодавця права на земельну частку (пай).

Оформлення державного акту на право власності на земельну ділянку на ім'я спадкодавця не здійснювалось.

Ухвалюючи рішення, суд бере до уваги наявність у позивача права вирішення спору щодо отримання права на спадкування земельної часки (паю) у судовому порядку, факт неможливості на даний час отримання дублікату відповідно сертифікату через відсутність його копії, відповідних бланків та законодавчо визначеного порядку оформлення такого дублікату, відповідну відмову державного нотаріусу у вчиненні нотаріальної дії.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 524, 525, 529, 548, 549 ЦК Української РСР, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовом ОСОБА_1 до Антонівської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на ? (одну другу) частку земельної частки (паю) площею 4,45 умовних кадастрових гектарів без визначення меж частки в натурі, яка знаходиться на території Антонівської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Моцьор