Справа № 380/406/15ц Головуючий у І інстанції Косович Т.П.
Провадження № 22-ц/780/2978/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 22 01.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

01 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Данілова О.М.,

суддів: Суханової Є.М., Волохова Л.А.,

при секретарі: Бобку О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного орендного племінного підприємства «Еліта» на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 31 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного орендного племінного підприємства «Еліта», третя особа: Відділ Держземагенства у Тетіївському районі Київської області про припинення дії договору оренди земельної ділянки,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Тетіївського районного суду Київської області із позовом до Приватного орендного племінного підприємства «Еліта» про припинення дії договору оренди земельної ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення, розміром 2,9372 га. на території Тетіївської міської ради, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №184810 від 18 липня 2006 року.

02 квітня 2009 року між нею та Приватним орендним племінним підприємством «Еліта» був укладений договір оренди землі №490 строком на пять років.

Згідно акту прийому-передачі земельна ділянка була передана відповідачу у користування.

Оскільки позивачем було прийнято рішення про припинення договору після закінчення строку, на який його було укладено, з метою обробляти землю самостійно, позивачка відповідно до п. 9 Договору 21 серпня 2014 року попередила відповідача про намір розірвати договір і необхідність повернути їй земельну ділянку, на що отримала відповідь про те, що договір почав діяти з моменту його державної реєстрації 13 грудня 2010 року і діє до 13 грудня 2015 року.

Вважає такі дії відповідача неправомірними, оскільки, на її думку, строки державної реєстрації договору не впливають на строки дії договору.

Просила суд, припинити дію договору оренди землі №490 з 31 грудня 2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПОПП «Еліта».

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 31 березня 2015 року, позов ОСОБА_2 задоволено повністю. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПОПП «Еліта» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення Тетіївського районного суду Київської області від 31 березня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №184810 від 18 липня 2006 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення, розміром 2,9372 га. на території Тетіївської міської ради (а.с. 8).

02 квітня 2009 року між позивачем та Приватним орендним племінним підприємством «Еліта» був укладений договір оренди землі №490 строком на пять років (а.с. 4).

Згідно акту прийому-передачі від 02 квітня 2009 року, земельна ділянка була передана відповідачу у користування строком на пять років (а.с. 5).

Договір зареєстрований Тетіївським районним відділом ДЗК 13 грудня 2010 року (а.с. 4- зворот).

Поскільки позивачем було прийнято рішення про припинення договору після закінчення строку, на який його було укладено, з метою обробляти землю самостійно, вона відповідно до п. 9 Договору 21 серпня 2014 року попередила відповідача про намір розірвати договір і необхідність повернути йому земельну ділянку, на що отримала відповідь про те, що договір діє до 13 грудня 2015 року (а.с. 11-12).

Відповідно до п. 10 Договору, в разі закінчення дії договору до закінчення терміну польових робіт термін оренди земельної ділянки продовжується до повного завершення збирання врожаю. Тобто, строк дії договору закінчується по факту збирання відповідачем врожаю на орендованій земельній ділянці. Строки збирання сільськогосподарських культур визначаються біологічними особливостями культури, погодними умовами і характером грунтів, але не можуть перевищувати закінчення поточного року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що сторони досягли всіх істотних умов договору саме в момент його підписання 02 квітня 2009 року, а договір укладений строком на пять років, тому саме з цього моменту правочин є вчиненим і дійсним, а не з моменту державної реєстрації 13 грудня 2010 року, а відтак строк його дії закінчується 02 квітня 2014 року.

З такими висновками колегія суддів погоджується оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та узгоджуються з вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні, або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливе вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою статтею 627 ЦК України.

Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа в якому фіксуються правові наслідки.

Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору.

Отже, учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що при вирішення судом спору про визнання договору недійсним з підстав відсутності у сторони волі на його укладення правове значення має наявність такої волі на момент досягнення сторонами договору згоди в належній формі з усіх істотних умов договору, а не на момент його державної реєстрації, вчиненням правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов.

В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося і така реєстрація не може змінювати моменту укладення договору.

Зазначені правові висновки містяться в Постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року за результатами розгляду заяви ТОВ «Агрофірма «Весна» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, суд повно та всебічно, безпосередньо та обєктивно дослідив наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, зясував усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, прийшов до вірного висновку про задоволення позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає обставинам справи, постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного орендного племінного підприємства «Еліта» відхилити.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 31 березня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: