Ухвала

іменем україни

22 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Гвоздика П.О., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 до Приватного агропромислового підприємства «Батьківщина», третя особа - Приватне підприємство «Агрон», про розірвання договорів оренди, за касаційною скаргою Приватного підприємства «Агрон» на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 25 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 звернулися до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що між ними, як орендодавцями та Приватним агропромисловим підприємством «Батьківщина» (далі - ПАП «Батьківщина»), як орендарем, 25 листопада 2010 року укладені договори оренди землі, за якими вони передали належні їм земельні ділянки у користування ПАП «Батьківщина» за плату, на строк 10 років. Зазначали, що відповідачем не видано їм орендну плату за 2013 рік, у зв'язку з чим просили розірвати вказані договори оренди.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Розірвано договори оренди землі, укладений 25 листопада 2011 року між ПАП «Батьківщина» та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 25 лютого 2015 року рішення місцевого суду у частині вимог про розірвання договорів оренди скасовано, ухвалено нове в цій частині про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі Приватне підприємство «Агрон» просить скасувати рішення апеляційного суду Тернопільської області від 25 лютого 2015 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Тернопільської області від 25 лютого 2015 року, оскільки воно законне та обґрунтоване.

Скасовуючи рішення місцевого суду у частині розірвання договорів оренди та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову у цій частині, апеляційний суд виходив з того, що позивачі, нарівні з іншими орендодавцями були включені у відомості для отримання орендної плати і мали можливість отримати орендну плату, як отримали її інші орендодавці, про що свідчать їх підписи.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Апеляційний дійшов висновку, що положення п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, які регулюють спірні правовідносини вимагають систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання договору оренди.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Агрон» відхилити.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко П.О. Гвоздик І.М. Завгородня