Справа № 643/6040/15-ц
Провадження № 2/643/2759/15
04.09.2015 року Московський районний суд м. Харкова у складі судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Славгородської В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 144330,00 грн.
За таких обставини факт укладання між сторонами договору позики у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно роз'яснень, викладених в п. 17 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.
Згідно роз'яснень, викладених в п. 18 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.
Таким чином, стягнення індексу інфляції по суті є відшкодуванням матеріальних втрат позивача від знецінення його грошових коштів унаслідок інфляційних процесів.
Враховуючи, що відповідачем зобов'язання щодо повернення позики не виконано, наявні передбачені ст. 625 ЦК України підстави для відшкодування відповідачем матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів останнього внаслідок інфляційних процесів, а також для стягнення з відповідача компенсації за неправомірне користування грошовими коштами позивача.
Проте суд не може визнати обґрунтованим виконаний позивачем розрахунок індексу інфляції та трьох відсотків річних, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивачем заявлено вимогу про стягнення індексу інфляції та трьох процентів річних за період з 01.08.2011 року по 30.04.2015 року.
Сукупний індекс інфляції за період з 01.08.2011 року по 31.12.2011 року складає 100,00 %, в зв'язку з чим позивач не зазнавав матеріальних втрат від інфляційних процесів у вказаний період часу.
За період 2012, 2013, 2014 року розмір трьох процентів річних від простроченої суми дорівнює 7650,00 грн.
За період з 01.08.2011 року по 31.12.2011 року, тобто за 153 дні, розмір 3 % річних від простроченої суми складає 1068,90 грн.
За період з 01.01.2015 року по 30.04.2015 року, тобто за 120 днів, розмір 3 % річних від простроченої суми складає 838,36 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 591,97 грн.
Керуючись ст. 10, 11, 57-60, 62, 64, 88, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 591,97 грн. (п'ятсот дев'яносто одна гривня дев'яносто сім копійок).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Позивач, який брав участь у справі, але не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя Крівцов Д.А.