Ухвала

іменем україни

02 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Маляренка А.В., Парінової І.К., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Імені 28 червня» про відшкодування збитків та звільнення земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Одеської області від 05 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травня 2013 року заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до відкритого акціонерного товариства «Імені 28 червня» (далі - ВАТ «Імені 28 червня») про відшкодування збитків та звільнення земельної ділянки.

Зазначав, що ОСОБА_1 є власницею земельних ділянок загальною площею 4,78 га, з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського товариства, що розташовані на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Відповідно до акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 13 березня 2013 року, складеного головним спеціалістом відділу оперативного контролю Державної інспекції сільського господарства в Одеській області, ВАТ «Імені 28 червня» використовує земельні ділянки на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, які належать громадянам згідно державних актів на право власності на землю, у томі числі й ОСОБА_1

На таких земельних ділянках не вживаються заходи боротьби з бур'янами, відсутні договори оренди земельних ділянок, що є порушенням ст. ст. 125, 126 ЗК України.

На земельній ділянці, що належить ОСОБА_1 відповідачем розміщені багаторічні насадження (виноградники), що перебувають на балансі товариства, унеможливлює використання ОСОБА_1 земельної ділянки у власних цілях.

Посилаючись на викладене, прокурор просив позов задовольнити у повному обсязі, зобов'язати ВАТ «Імені 28 червня» звільнити земельну ділянку, що належить ОСОБА_1 та стягнути з відповідача на користь останньої 32 363 грн 51 коп на відшкодування збитків.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 липня 2013 року позов задоволено.

Зобов'язано ВАТ «Імені 28 червня» повернути ОСОБА_1 земельні ділянки АДРЕСА_1, загальною площею 4,78 га, вартістю 193 642 грн 58 коп, які розташовані на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Стягнуто з ВАТ «Імені 28 червня» на користь ОСОБА_1 32 363 грн 51 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 14 січня 2015 року зазначене рішення міськрайонного суду скасовано й в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, що було помилково скасовано.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції у повній мірі не відповідає.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення вимог прокурора.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки АДРЕСА_1, загальною площею 4,78 га, які передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, що підтверджується державним актом на право власності на землю серії НОМЕР_1 від 11 червня 2003 року.

Відповідно до складеного головним спеціалістом відділу оперативного контролю Державної інспекції сільського господарства в Одеській області акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 13 березня 2013 року, ВАТ «Імені 28 червня» використовує земельні ділянки в масивах «НОМЕР_2», «НОМЕР_3, «НОМЕР_4», НОМЕР_5 НОМЕР_6, НОМЕР_7», НОМЕР_8, «НОМЕР_9 на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, які належать громадянам згідно державних актів на право власності під багаторічні насадження, зокрема ОСОБА_1, на таких ділянках не вживаються заходи боротьби з бур'янами, відсутні договори оренди земельних ділянок між власниками багаторічних насаджень та землевласниками, що є порушенням ст. ст. 125, 126 ЗК України.

Згідно акта визначення збитків власникам земельних ділянок, занятих багаторічними насадженнями ВАТ «Імені 28 червня» від 12 березня 2013 року, затвердженого розпорядженням голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 15 березня 2013 року № 61/А-2013 багаторічні насадження, розміщені на землях заявників у відповідності до вимог Закону України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі», були, як майно передані на баланс новоствореного у 2001 році акціонерного товариства «Імені 28 червня».

Обґрунтовуючи позов, Білгород-Дністровська міжрайонна прокуратура Одеської області посилалась на ч. 1 ст. 156 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_999/ed_2013_01_05/pravo1/T012768.html?pravo=1>, відповідно до якої відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами та на положення ст. 157 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1007/ed_2013_01_05/pravo1/T012768.html?pravo=1>, згідно з якими відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 14 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2010_03_19/pravo1/VS04072.html?pravo=1>, розміри збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам вилученням (викупом) або тимчасовим зайняттям земельних ділянок у встановленому порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2012_01_01/pravo1/KMP93284.html?pravo=1>).

Вирішуючи спори про відшкодування власникам землі й землекористувачам шкоди, заподіяної самовільним зайняттям або забрудненням земельних ділянок та іншими порушеннями земельного законодавства, суди мають виходити з того, що відповідно до ст. 156 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_999/ed_2013_01_05/pravo1/T012768.html?pravo=1>, ст. 1166 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844269/ed_2013_01_19/pravo1/T030435.html?pravo=1> така шкода відшкодовується у повному обсязі.

При стягненні матеріальної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок самовільного використання відповідачем зазначеної земельної ділянки, суд не зазначив період, за який вказаний розмір підлягає стягненню, з яких розрахунків він виходив, визначаючи цей розмір. Задовольняючи позовні вимоги судом не встановлено, яку саме земельну ділянку використовує ВАТ «Імені 28 червня» та який період, чи є частина цієї земельної ділянки власністю позивача, якими доказами це підтверджується.

Апеляційний суд на порушення ст. ст. 213 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1988/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 214 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1989/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 309 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2100/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 316 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2107/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> вимог указаних матеріальних законів не врахував, що призвело до неправильного вирішення справи.

У порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд апеляційної інстанції не сприяв повному та всебічному з'ясуванню дійсних обставин справи, які мають визначальне значення для правильного її вирішення та ухвалив рішення на припущеннях.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено, його рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1988/ed_2014_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2014_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи, суду необхідно з'ясувати характер спірних правовідносин, права та обов'язки сторін у справі, законодавство, яке підлягає застосуванню, й ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 05 березня 2015 року скасувати.

Справу передати на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

А.В. Маляренко

І.К. Парінова

В.О. Савченко