Справа № 645/9795/14-ц
Провадження № 2/645/393/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді Алфьорової Т.М., за участю секретаря судових засідань Ляхової І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: 12-та Харківська Державна нотаріальна контора про визнання права власності у порядку спадкування за законом,
Позивач ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_6, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла рідна сестра - ОСОБА_7. Квартира АДРЕСА_1 на праві власності належала в рівних долях (по 1/5 -частини): ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 07.06.1993 року видане Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на 1/5 вказаної квартири. ОСОБА_6 на час смерті доньки мешкала разом з нею і тому відповідно до п.1ч.1 ст.549 ЦК України ( вредакції 1963 р.) прийняла спадщину, але свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом не отримала у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Кожному із спадкоємців належить по 1/20 частини в порядку спадкування за законом, а з урахуванням її частки 1 / 5 їй повинно належати 1 / 4 частина квартири. Після смерті матері ОСОБА_6 відкрилась спадщина на 1 / 4 частину квартири АДРЕСА_1. Вона є спадкоємицею першої черги відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України. В у встановлений законом термін звернулась до 12-ої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але, державним нотаріусом 12-ої Харківської державної нотаріальної контори Товстолужською О.В. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на зазначену квартиру, про що нею винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.03.2014 р., тому вимушена звертатися до суду з цим позовом і просить визнати за нею право власності на ? частину квартири.
В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі і дала пояснення про обставини викладені вище.
Відповідачі неодноразово в судові засіданні не з'являлися, про час та дату розгляду справи сповіщалися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечення проти позову не надали. Суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутність відповідачів, які зловживаючи своїми процесуальними обов'язками, не реагують на виклики до суду, відмовляючись від отримання рекомендованої кореспонденції, що направляється за місцем її постійного проживання, внаслідок чого судові повістки відділенням зв"язку повернуті суду за закінченням строку зберігання
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вислухавши позивача та перевіривши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав:
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Квартира АДРЕСА_1 на праві власності належала в рівних долях (по 1/5 -частини): ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про право на житло від 07.06.1993 року, видане Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду.
ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Консульським відділом Посольства Росії у Сенегалі 01.11.1999 р.(серії НОМЕР_1)
Відповідно до ст. 529 ЦК України ( в редакції 1963р.) спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки
(усиновителі) померлого. У даному випадку спадкоємцями є мати спадкодавця та її діти, відповідачі по справі.
Відповідно до п.1ч.1 ст.549 ЦК України 1963 р. (що діяв на час відкриття спадщини) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння майном.
ОСОБА_6, в порядку передбаченому ч.1 ст. 549 України прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на момент відкриття спадщини у квартирі АДРЕСА_1, але свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом не отримала.
Факт постійного проживання в зазначеній квартирі підтверджується довідкою «Жилкомсервіс». Тобто, після смерті ОСОБА_7 - ОСОБА_6 повинно належати 1 / 4 частини квартири (1/5 своя частина та 1/20 частини квартири після смерті доньки).
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові померла ОСОБА_6, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть ОСОБА_6, актовий запис № 2150, видане 20.08.2004 р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 4-2 Харківського обласного управління юстиції.
Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на 1/ 4 частини квартири АДРЕСА_1
Власниками інших 3/4 часток квартири є в рівних долях ( по ? ) онуки померлої . ОСОБА_9, ОСОБА_3 та ОСОБА_5
Згідно зі ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.
Позивач ОСОБА_2 є донькою спадкодавця ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане 04.10.1961 р. та свідоцтво про одруження, видане 19.11.1970 р., відповідно до якого прізвище «ОСОБА_2» позивач змінила на прізвище «ОСОБА_2»
Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який бажає прийнятті спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має право подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, що починається з моменту відкриття спадщини.
Згідно ч. 1 ст.1272 ЦК України - якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняли її.
Позивач своєчасно звернулися з заявою про прийняття спадщини до 12-ої Харківської державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на зазначену квартиру, про що нею нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.03.2014 р.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
При таких обставинах, суд вважає достатніми представлені докази, що підтверджують законність і правочинність вимог позивача.
Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 213,215 ,224- 226 ЦПІК України, ст.ст. 529, 549 ЦК України ( в редакції 1963 р.) та ст.ст. 1270,1272, 1261, 1269 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: 12- та Харківська Державна нотаріальна контора про визнання права власності у порядку спадкування за законом задовольнити .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину АДРЕСА_1 ( житлова площа 40,6 кв. м., загальна площа 69,4 кв.м ) в порядку спадкування за закономпісля смерті матері ОСОБА_6.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано.

Суддя