ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6050/15-ц
провадження № 2/753/3879/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сухомлінова С.М.

секретаря Палій Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про вселення його в квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язання відповідача ОСОБА_3 не чинити йому перешкод в користуванні цією квартирою. Посилався на те, що сторони з 2004р. по 2014р. перебували в зареєстрованому шлюбі, а з червня 2005р. позивач зареєстрований в спірній квартирі, яка належить на праві власності відповідачу. Стверджував, що після розірвання шлюбу в грудні 2014р. відповідачка змінила вхідні замки та не пускає позивача в квартиру, чим порушує права останнього.

Відповідач ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 посилаючись на те, що останні понад рік не проживає у спірній квартирі та не несе витрат на її утримання.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, а проти задоволення зустрічного позову заперечував.

Відповідачка свої зустрічні вимоги підтримала, а позов ОСОБА_2 не визнала.

Вислухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов ОСОБА_2 задовольнити, а в задоволені зустрічного позову відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається з свідоцтва та рішення (а.с.29,31), сторони з 24.11.2004р. по 08.12.2014р. перебували в зареєстрованому шлюбі.

Згідно договору купівлі-продажу (а.с.26) та договору дарування (а.с.27-28) квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3, а ОСОБА_2 зареєстрований в цій квартирі з 21.06.2005р. (а.с.30).

Згідно пояснень позивача, після розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_3 змінила вхідні замки до квартири та не впускає його в спірну квартиру, в якій залишились всі його особисті речі.

Факт заміни замків в спірній квартирі не заперечувала відповідач ОСОБА_3

Факт перешкоджання позивачу в користуванні спірною квартирою також підтверджується листами з ЖЕД № 203 та Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві (а.с.5,6), до яких ОСОБА_2 звертався за захистом свого порушеного права.

Крім того, свідок ОСОБА_4 підтвердив той факт, що відповідач не впускає позивача в спірну квартиру і, що деякий час ОСОБА_2 проживав у нього.

Згідно до ч. 1 ст. 64 Житлового кодексу Української РСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Згідно до ч. 1 ст. 64 Житлового кодексу Української РСР, якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 цього ж Кодексу, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Враховуючи те, що позивач був вселений в спірну квартиру як член сім'ї власника цієї квартира, а також те, що відповідач фактично чинить перешкоди позивачу в її користуванні, то суд вважає необхідним позов задовольнити та зобов'язати відповідача не чинити перешкод у користуванні цією квартирою.

Що стосується зустрічних вимог, то суд не приймає тверджень ОСОБА_3 в тій частині, що ОСОБА_2 добровільно залишив місце своєї реєстрації та не проживає в спірній квартирі більше одного року, оскільки ці твердження повністю спростовуються вищевикладеними фактами, а тому суд вважає зустрічний позов необґрунтованим та таким, що не мідлягає задоволенню.

Вирішуючи справу таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесенні останнім судові витрати у розмірі 243,60 грн. (а.с.1)

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 88, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 у проживанні в цій квартирі.

В задоволені зустрічного позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ : С.М.Сухомлінов