Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Стахова Н.В.
Справа № 431/3663/14-ц
Провадження № 22ц/782/276/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» червня 2015 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді Стахової Н.В.,

суддів: Орлова І.В., Кострицького В.В.

при секретарі: Козубській А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2

на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 06 травня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, в якому після зменшення позовних вимог, просила стягнути з відповідача додаткові витрати на малолітню доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 100 грн., у звязку з відвідуванням дитини дошкільного закладу для її розвитку, починаючи з дня ухвалення рішення до досягнення дитиною шестирічного строку. В обгрунтування позову ОСОБА_2 посилалася на те, що згідно судового наказу Старобільського районного суду Луганської області від 03 вересня 2014 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що складає 309 грн. Вважає, що зазначений розмір аліментів недостатній для розвитку дитини, яка відвідує дошкільний навчальний заклад. За серпень листопад позивачкою було сплачено 784 грн.69 коп. за знаходження дитини у вказаному закладі. Оскільки відповідач є приватним підприємцем та продовжує здійснювати підприємницьку діяльність, позивачка вважає, що останній має можливість сплачувати додаткові витрати на доньку.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 06 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

У судове засідання сторони не зявилися, причини неявки до суду не повідомили, про час та місце апеляційного розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчать розписки про отримання судових повісток.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, розглянувши апеляційну скаргу в межах її доводів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, коли суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що відвідування дитиною загального дошкільного навчального закладу є таким, що викликано особливими обставинами та розвитком здібностей дитини.

Такі висновки суду ґрунтуються на фактичних обставинах справи та вимогах закону.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, сторони мають малолітню дитину (а.с.05); згідно рішення Старобільського районного суду Луганської від 22 серпня 2014 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було розірвано (а.с.06); відповідно до довідки виданої ДНЗ №8 «Джерельце» м.Старобільськ вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує навчальний заклад ясла-садок №8 «Джерельце» з 11.08.2014 року по цей час (а.с.07, 35); згідно квитанцій (а.с.08-09) вбачається, що позивачка сплачувала за дитячий садок №8; судовим наказом від 03 вересня 2014 року з відповідача ОСОБА_3 стягнуто аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитині відповідного віку на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10); згідно довідки про склад сім*ї виданої виконавчим комітетом Половинкинської сільради Старобільського району Луганської області (а.с.11) вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає без реєстрації за адресою: с.Половинкине, вул..Кірова, 53-Б, Старобільського району, Луганської області разом із донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, обовязок брати участь у додаткових витратах на дитину обумовлюється особливими обставинами, якими можуть бути хвороба дитини, схильність до музики, додаткові витрати можуть бути викликані необхідністю купівлі для неї музичного інструменту, або дитини потребує оздоровлення і додаткові витрати зумовлені необхідністю її відпочинку біля моря.

Доводи апелянта про те, що понесені нею витрати викликані особливими обставинами, судова колегія до уваги не приймає, оскільки оплата загального дошкільного навчального закладу № 8 «Джерельце» є звичайними витратами і не є додатковими відповідно до вимог ст.. 185 Сімейного кодексу України.

Крім того, оплата в даному випадку дитячого садка є витратами на утримання доньки. Стаття 185 Сімейного кодексу України передбачає додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, а не додаткове стягнення аліментів.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи про те, що понесені позивачем витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч. 1 ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 06 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак її може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді: