Справа № 2218/2218/2012
УХВАЛА

06 травня 2015 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області складі:

головуючого судді Палінчака О.М.,

при секретарі Антосеві В.П.,

представника Другого міського

відділу державної виконавчої

служби Хмельницького міськ-

районного управління юстиції

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця та скасування постанови державного виконавця в частині накладення арешту на майно боржника,

встановив:

17 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця та скасування постанови в частині накладення арешту на майно, посилаючись на те, що 14 квітня 2015 року йому стало відомо про те, що 11 квітня 2012 року державним виконавцем Паляницею С.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №32180676 про стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 за судовим наказом виданим Хмельницьким міськрайонним судом по справі №2н/2218/306/12 та одночасно накладено арешт на рухоме та нерухоме майно. Із оскаржуваною постановою в частині накладення арешту на майно боржник не погоджується мотивуючи відсутністю будь-якої заборгованості по аліментам та не відповідністю постанови Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вважає, що державний виконавець не мав права накладати арешт на все майно з метою забезпечення виконання виконавчого документа, крім цього не дотримався вимог ст.ст.50,56 цього Закону щодо першочергового звернення стягнення на кошти боржника, крім цього за наявності заборгованості в сумі 667 грн. 20 коп., арешт було накладено на майно загальною вартістю. 108 000 грн., а не в межах суми стягнення. З огляду на викладене, скаржник просить поновити йому строк на оскарження постанови державного виконавця від 11 квітня 2012 року в частині накладення арешту на майно та визнати її неправомірною і скасувати.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримав просив її задовольнити.

Представник ДВС в судовому засіданні не заперечив, щодо поданої скарги та пояснив, що арешт був накладений з ініціативи самого державного виконавця.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні 11 квітня 2012 року державним виконавцем Паляницею С.В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження при примусовому виконанні судового наказу №2н-2218-306-12 Хмельницького міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 1 лютого 2012 року і до повноліття дитини. Одночасно державним виконавцем цією ж постановою, зокрема п.3 було постановлено накласти арешт на все майно боржника ОСОБА_2

18 квітня 2012 року реєстратором Хмельницької філії державного підприємства «Інформаційний центр» міністерства юстиції України було зареєстровано публічне обтяження рухомого майна.

14 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції із заявою про зняття арешту з майна боржника, у звязку із відсутністю заборгованості по сплаті аліментів, на що отримав відповідь, про те, що згідно Закону України «Про виконавче провадження» у випадку незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути зняти за рішенням суду.

Згідно ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що заява стягувача про накладення арешту на майно боржника до державної виконавчої служби не подавалась, начальник Хмельницького відділу ДВС листом від 14 квітня 2014 року рекомендував боржнику для вирішення питання про зняття арешту з майна звернутися до суду, суд вважає, що державний виконавець не мав права накладати арешт на все майно ОСОБА_2 з власної ініціативи, з огляду на що, скарга про скасування постанови в частині накладення арешту на все майно боржника підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи, що постанову про відкриття виконавчого провадження боржник ОСОБА_2 отримав тільки 14 квітня 2015 року, про що вбачається з листа відповіді міського відділу ДВС №11875 та звернувся до суду із скаргою 17 квітня 2015 року, суд вважає, що строк звернення до суду боржником не пропущений.

Згідно ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Керуючись ст.ст.293, 387 ЦПК України, ст.ст.25, 83 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Паляниці С.В. про відкриття виконавчого провадження від 11 квітня 2012 року в частині накладення арешту на все майно ОСОБА_2 за виконавчим провадженням №32180676.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: