у х в а л а

іменем україни

22 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М. Є.,

суддів: Амеліна В. І., Карпенко С. О.,

Гончара В. П., Остапчука Д. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_3, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія-ФС», ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія-ФС», ОСОБА_4, про визнання договорів припиненими та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 27 травня 2014 року та ОСОБА_5 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2013 року та рішення апеляційного суду Київської області від 27 травня 2014 року ,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду з указаним позовом, у якому, посилаючись на неналежне виконання Приватним підприємством «Блокер» (далі - ПП «Блокер») умов кредитного договору від 26 лютого 2007 року № 22.1/36-КЛВ-07, у рахунок погашення 21 млн 714 тис. 783 грн 82 коп. заборгованості за вказаним договором просило звернути стягнення на предмети іпотек, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій цей будинок розташований, а також житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2, та земельну ділянку за цією ж адресою, які належать на праві власності ОСОБА_3, шляхом продажу предметів іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, що встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Родовід Банк», Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про визнання договору іпотеки припиненим, посилаючись на припинення ПП «Блокер» як юридичної особи, у зв'язку із чим припинились всі зобов'язання позичальника і, як наслідок, його зобов'язання за договорами іпотек.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2013 року в задоволенні позову ПАТ «Родовід Банк» та зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 27 травня 2014 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 26 лютого 2007 року № 22.1/36-КЛВ-07 в сумі 15 млн 830 тис. 175 грн 89 коп. звернуто стягнення на предмети іпотек, що належать ОСОБА_3 на праві власності, зокрема: житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 263,9 кв. м, житловою площею 98,2 кв. м та земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, на якій цей будинок розташований, а також житловий будинок АДРЕСА_2, загальною площею 419,4 кв. м, житловою площею 163 кв. м та земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, на якій розташоване вказане будинковолодіння, шляхом продажу предметів іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, що встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Додатковим рішенням апеляційного суду Київської області від 23 грудня 2014 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 вересня 2014 року рішення апеляційного суду Київської області від 27 травня 2014 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 27 травня 2015 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 вересня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалене у справі рішення апеляційного суду просить скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційних скарг та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарги підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Відмовляючи у задоволенні первісного та зустрічного позовів, суд першої інстанції виходив із того, що ПП «Блокер» припинило свою діяльність відповідно до ч. 2 ст. 104 ЦК України, тому в силу положень ст. 609 ЦК України припинились усі його зобов'язання за кредитним договором, а також припинились зобов'язання ОСОБА_3 за договорами іпотек згідно з п. 2 ч. 1 ст. 593 ЦК України та ст. ст. 3, 17 Закону України «Про іпотеку».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення первісного позову ПАТ «Родовід Банк» та відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, апеляційний суд виходив із того, що ПП «Блокер» належним чином не виконує умови кредитного договору, тому відповідно до положень Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмети іпотек та реалізації їх з прилюдних торгів. Підстави для висновку про те, що зобов'язання за договорами іпотеки припинені, відсутні, оскільки в матеріалах справи немає доказів того, що ПП «Блокер» припинило діяльність шляхом ліквідації, як це передбачено ст. 609 ЦК України.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 26 лютого 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» (далі - ВАТ «Родовід Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ПП «Блокер» укладено кредитний договір № 22.1/36-КЛВ-07, за умовами якого позичальнику відкрито відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 1 млн 700 тис. грн зі ставкою 22 % річних, а ПП «Блокер» зобов'язалось повернути наданий кредит у термін до 25 лютого 2008 року та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором.

Додатковою угодою від 28 лютого 2007 року збільшено розмір відновлювальної кредитної лінії до 15 млн грн.

Із метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором того ж самого дня між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_3 укладено два договори іпотеки, за умовами яких останній передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій цей будинок розташований, а також житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2, та земельну ділянку за цією ж адресою.

У подальшому до кредитного договору були внесені зміни додатковими угодами від 21 лютого, від 15 травня, від 03 червня, від 30 вересня, від 10 жовтня 2008 року, від 23 січня та від 28 вересня 2009 року, у результаті яких сума відновлювальної кредитної лінії склала 10 млн грн, ставка за користування кредитом встановлена у розмірі 28,5 % річних, а у випадку невиконання окремих умов договору - в розмірі 30 % річних, починаючи з 30 січня 2009 року; позичальник зобов'язується повернути кредит згідно з графіком зниження ліміту до 20 січня 2010 року. Крім того, 21 лютого, 17 червня, 13 жовтня 2008 року та 30 січня 2009 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_3 укладено нотаріально посвідчені додаткові угоди до договорів іпотеки щодо зміни відсоткової ставки за користування кредитом, вартості нерухомого майна, переданого в іпотеку, та строків повернення кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-ІV «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Задовольняючи позов ПАТ «Родовід Банк», апеляційний суд ухвалив рішення про звернення стягнення на предмети іпотек шляхом їх продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, що встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

При цьому, посилаючись на загальний розмір заборгованості, апеляційний суд не зазначив всіх його складових, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предметів іпотек, а також початкову ціну предметів іпотек для їх подальшої реалізації, визначеної відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Посилання апеляційного суду у резолютивній частині рішення на визначення початкової ціни предметів іпотек під час здійснення виконавчого провадження суперечить вимогам статей 39 та 43 Закону України «Про іпотеку».

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього Закону.

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмети іпотек, на порушення приписів ст. 303 ЦПК України апеляційний суд на зазначене уваги не звернув.

Порушення апеляційним судом при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалене у справі рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу вимог ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У зв'язку із цим відповідно до приписів ст. 348 ЦПК України підлягає скасуванню і ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 червня 2014 року про відмову у відкритті касаційного провадження у даній справі за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Київської області від 27 травня 2014 року на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 348 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 червня 2014 року скасувати.

Касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 27 травня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: В. І. Амелін

В. П. Гончар

С. О. Карпенко

Д. О. Остапчук