У х в а л а

20 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Карпенко С.О.,Мартинюка В.І.,
Маляренка А.В.,Ситнік О.М.,-
розглянувши заяву ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 про перегляд ухвали судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Карташева Наталія Володимирівна, про визнання шлюбного договору недійсним та поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_8 про визнання шлюбного договору недійсним та поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що перебував з відповідачем у шлюбі з 1999 року до листопада 2009 року. За час шлюбу ними придбано за інвестиційним договором квартиру АДРЕСА_1, свідоцтво про право власності на яку видано на ім'я відповідача, а у квітні 2009 року придбано автомобіль марки «AUDI А8», зареєстрований також на ім'я ОСОБА_8 Позивач зазначав, що вищевказане майно придбано під час шлюбу і є спільною власністю подружжя, у зв'язку з чим просив поділити майно визнавши за ним право власності на 1/2 частину вищеперерахованого майна та визнати недійсним шлюбний договір укладений між сторонами у 2006 році, відповідно до якого спірна квартира визначена особистою власністю відповідача, оскільки цей договір суперечить ст. 60-61,ч. 5 ст. 93 СК України, порушує його права та інтереси і ставить його у надзвичайно невигідне становище.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2014 року позов задоволено. Визнано недійсним шлюбний договір, укладений ОСОБА_6 та ОСОБА_8 06 вересня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карташевою Н.В. за реєстровим № 5601. Проведено розподіл спільного майна подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_8, а саме: квартири АДРЕСА_1 та легкового автомобіля марки «AUDI А8 3,7 QUATTRO» 2000 року випуску, кузов НОМЕР_2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Виділено у власність ОСОБА_6 та ОСОБА_8 по 1/2 частині спірної квартири та 1/2 частині вищезазначеного легкового автомобіля. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання шлюбного договору недійсним та визнання за ОСОБА_6 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні таких вимог. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 грудня 2014 року відмовлено ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 у відкритті касаційного провадження у справі на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із заявою про перегляд ухвали судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 грудня 2014 року з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання, на підтвердження підстав, установлених пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

У заяві ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 посилається на неоднакове застосування касаційним судом положень ст.ст. 60-62, 93, 97 СК України.

До заяви додано як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, що, на думку заявника, потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме, ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15 лютого 2012 року, рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2013 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 вересня 2014 року, від 29 жовтня 2014 року.

У п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353 - 360 Цивільного процесуального кодексу України» роз'яснено, що під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Оскільки зі змісту заяви та долучених до заяви судових рішень, зокрема, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15 лютого 2012 року, рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2013 року, ухвал колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 вересня 2014 року, від 29 жовтня 2014 року, оскаржуваної ухвали судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 грудня 2014 року не вбачається неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, у допуску справи до провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 353, 355 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Карташева Наталія Володимирівна, про визнання шлюбного договору недійсним та поділ спільного майна подружжя, за заявою ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 про перегляд ухвали судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 грудня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: С.О. Карпенко
А.В. Маляренко
В.І. Мартинюк
О.М. Ситнік