У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до дочірнього підприємства «Українська горілчана компанія «Nemiroff» про стягнення компенсації при звільненні та суми середнього заробітку за затримку в розрахунку при звільненні, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 5 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом до дочірнього підприємства «Українська горілчана компанія «Nemiroff» (далі - ДП «Українська горілчана компанія «Nemiroff») про стягнення компенсації при звільненні та суми середнього заробітку за затримку в розрахунку при звільненні.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 5 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 січня 2015 року, закрито провадження у справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові ухвали та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові ухвали постановлені з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд першої та апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ключовим моментом для визначення юрисдикції справ є питання чи було порушене провадження у справі про банкрутство відповідача на момент звернення з позовом в порядку цивільного судочинства. Оскільки провадження у даній справі відкрито 30 липня 2014 року, а провадження у справі про банкрутство відповідача порушено 22 липня 2014 року, тому є підстави для закриття провадження у справі.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові ухвали без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 5 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта