АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/5944/15 Головуючий 1 інстанції - Божко В.В.
Справа № 640/2898/15-ц Доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія відшкодування шкоди
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Піддубного Р.М., Гуцал Л.В.

при секретарі - Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Прокуратури Харківської області на рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи УМВСУ на Південній залізниці, Прокуратура Харківської області, про відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 21.03.2011 р. Харківським міжрайонним транспортним прокурором відносно неї необгрунтовано була порушена кримінальна справа за фактом зайняття ігорним бізнесом за ознаками ч. 1 ст. 203-2 КК України. В подальшому 02.09.2014 р., тобто через 41 місяць кримінальне провадження було закрито, у зв'язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення. Таким чином, довгий час вона незаконно перебувала під судом та слідством, була незаконно притягнута до кримінальної відповідальності. Внаслідок зазначених незаконних дій та рішень органів досудового розслідування та прокуратури їй була спричинена моральна шкода. Були принижені її честь і гідність, її життєвий уклад, який був складений за довгі роки, був порушений, вона жила в постійному страху за своє майбутнє, оскільки очікувала, що буде засуджена за діяння, якого не скоювала Перед кожним відвідуванням слідчого і суду вона відчувала душевні переживання, її мучила безсоння, у зв'язку з чим, вона була вимушена практично постійно приймати заспокійливі лікарські засоби. її життєві зв'язки були порушені, вона стала дратівливою по відношенню до членів своєї сім'ї. Були також порушені зв'язки зі своїми знайомими, яким стало відомо про притягнення її до кримінальної відповідальності, вони практично перестали спілкуватися з нею, що призвело до її душевних страждань.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку на її користь в порядку відшкодування їй моральної шкоди, спричиненої внаслідок незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури в розмірі 200000 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 липня 2015 року позов задоволено частково, вирішено стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 в порядку відшкодування їй моральної шкоди, спричиненої внаслідок незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури в розмірі 150000 грн.

В апеляційній скарзі представник Прокуратури Харківської області просить рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. Вказує, що позивачем не доведений факт понесених моральних страждань, не наведений розрахунок суми стягнення, розмір відшкодування є необгрунтованим та надмірним.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, не оспорюється сторонами, що постановою Харківського міжрайонного транспортного прокурора від 21 березня 2011 р., відносно позивачки було порушено кримінальну справу №2211046 за фактом заняття гральним бізнесом за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 203- 2 КК України (а.с. 7).

Згідно з пунктом 3 зазначеної постанови, кримінальну справу для проведення досудового слідства було направлено до слідчого відділу лінійного відділу на станції Основа УМВС України на Південній залізниці.

25 травня 2011 р. згідно з постановою старшого слідчого СВ ЛВ на станції Основа УМВС України на Південній залізниці позивачка була притягнена в якості обвинуваченої і їй було пред'явлено звинувачення в скоєнні злочину, передбаченого частиною 1 статті 203-2 КК України (а.с. 8).

01 червня 2011 р. Харківським міжрайонним транспортним прокурором було затверджено обвинувальний висновок і кримінальна .справа №2211046 була направлена до Ленінського районного суду м. Харкова (а.с. 9-10).

Згідно з постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 11 липня 2011 р. кримінальну справу було повернуто Харківському міжрайонному транспортному прокурору для організації додаткового розслідування (а.с. 11).

Після проведення додаткового розслідування кримінальну справу було направлено до Ленінського районного суду м. Харкова.

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2012 року позивачка була визнана не винною в інкримінованому їй злочині і виправдана судом (а.с. 12-13).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08.05.2012 року зазначений вирок було скасовано, а кримінальну справу було направлено на додаткове розслідування Харківському міжрайонному транспортному прокурору.

4 серпня 2012 р. Харківським міжрайонним транспортним прокурором було затверджено обвинувальний висновок і кримінальна справа №2211046 була знову направлена до Ленінського районного суду м. Харкова (а.с. 15-17).

8 серпня 2013 р. Ленінським районним судом м. Харкова втретє було направлено кримінальну справу до Харківського міжрайонного транспортного прокурора для організації додаткового розслідування.

26 грудня 2013 р. матеріали досудового розслідування відносно позивачки за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203-2 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000763.

2 вересня 2014 р., згідно з постановою слідчого СВ ЛВ на станції Основа УМВС України на Південній залізниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000763 від 26.12.2013 року було припинено за пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України, у зв'язку з відсутністю в діях позивачки складу кримінального правопорушення (а.с. 18-19).

Зазначені обставини сторони не оспорювали.

Судова колегія вважає правильним виснвок суду першої інстанції про те, що в період з 21.03.2011 року по 02.09.2014 року, тобто протягом 41 календарного місяця та 12 днів, позивач була незаконно притягнута до кримінальної відповідальності.

За вимогами Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ч. ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України, шкода в порядку, передбаченому цими нормами, може бути відшкодована лише внаслідок обставин, визначених ст. 1 цього Закону, а право на її відшкодування виникає у випадках, зазначених у ст. 2 Закону.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в редакції, що діяла на час існування спірних правовідносин, передбачено, що підлягає відшкодування шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Так, ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судова колегія критично оцінює доводи відповідача про недоведеність позовних вимог, оскільки сам факт обвинувачення позивачки у вчиненні злочину, який вона не скоювала, перебування під слідством та судом протягом 41 місяця та 12 днів, застосування до неї запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд вочевидь мали наслідком пов*язані з цим душевні та моральні страждання і переживання.

Відповідно до повноважень органів Державної казначейської служби України, визначених ст. 43 Бюджетного кодексу України, Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, органами Державного казначейства здійснюються функції: операції з коштами Державного бюджету, розрахунково-касового обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів; контролю за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, взятті бюджетних зобов'язань та проведенні дотримання учасниками бюджетного процесу бюджетного законодавства, бухгалтерського обліку та складання звітності при виконанні Державного бюджету.

Згідно зі ст. 48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством операцій з коштами державного бюджету.

Відповідно до п. 8 ст. 7, п. п. 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються Законом України "Про Державний бюджет України".

Отже, стягнення шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, провадиться з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання казначейством коштів з єдиного казначейського рахунку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди та вірно визначив що відшкодування слід проводити за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, суд першої інстанції правильно визначив, що моральні страждання, заподіяні позивачу призвели до погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно роз*ясень, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Між тим, судова колегія вважає, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Судова колегія вважає, що з огляду на тривалість незаконного знаходження позивача під судом та слідством їй необхідно визначити відшкодування у розмірі, що перевищує мінімальний. Розумним, справедливим та достатнім на думку судової колегії буде відшкодування моральної шкоди у розмірі 75637,80 грн. виходячи із 1,5 мінімальних заробітних плат за один місяць незаконного притягнення позивача до кримінальної відповідальності (1218 грн. х 1,5 х 41 місяць + 1218 грн. х 1,5 : 30 днів х 12 днів). Підстав для стягнення відшкодування у більшому розмірі на думку судової колегії не вбачається, тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині суми стягнення.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції підставою для чого, згідно п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Прокуратури Харківської області задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 липня 2015 року змінити в частині суми стягнення.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 75637,80 грн.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -