АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 683/3131/14-ц
Провадження № 22-ц/792/911/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Власенка О.В.,

суддів: Юзюка О.М., Ярмолюка О.І.,

при секретарі: Шевчук Ю.Г.

з участю: ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22-ц/792/911/15 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_3, про визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_3, про визнання приватизації квартири АДРЕСА_1 незаконною, посилаючись на те, що його мати ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, у 1996 році приватизувала вказану квартиру без його відома. Позивач вважає таку приватизацію незаконною, оскільки він на той час був зареєстрований та проживав у цій квартирі, а тому просить задовольнити його позов та визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 05.01.1996 року ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1.

Надалі Старокостянтинівську міську раду було замінено на належного відповідача - відділ приватизації виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради.

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Бондарчук Л.А. Провадження № 22-ц/792/911/15

Доповідач -Власенко О.В. Категорія № 2,5

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 березня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_3, про визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним - відмовлено.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 квітня 2015 року в рішенні цього ж суду від 31 березня 2015 року виправлено описку та замінено слова "до Старокостянтинівської міської ради" словами "до виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради ".

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати його і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом правильно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що розпорядженням завідувача відділом приватизації Старокостянтинівської міської ради № 1623 р від 29.12.1995 року (а.с.77) прийнято рішення про передачу у приватну власність ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1.

05.01.1996 року відділом приватизації Старокостянтинівської міської ради на підставі розпорядження ОСОБА_5 видане свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 (а.с.78).

Згідно з довідкою Старокостянтинівської ЖЕК від 27.12.1995 року (а.с.72), ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1 прописана одна з 3 жовтня 1974 року, аналогічні дані вона вказала у своїй заяві від 29.12.1995 року про приватизацію квартири (а.с.71).

Зазначені обставини підтверджуються: заявою ОСОБА_5 до відділу приватизації Старокостянтинівської міської ради; розпорядженням № 1623 від 29.12.1995 року відділу приватизації Старокостянтинівської міської ради; свідоцтвом про право власності на житло від 05.01.1996 року; довідкою Старокостянтинівської ЖЕК від 27.12.1995 року про склад сім`ї ОСОБА_5

Згідно з паспортом позивача, копія якого додана до позовної заяви та домової книги (а.с.4,11), ОСОБА_1 зареєстрований у спірній квартирі з 23 травня 2000 року.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та п. 5 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність, приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), кімнат у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

Згідно з п. 1 ст. 5 цього ж Закону до членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло, тобто, передача квартир у власність здійснюється тільки наймачам і членам їх сімей.

Відповідно до ст. ст. 1, 5, 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", за якими передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири, при цьому до членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Згідно зі ст. 144 Конституції України, ст. 59 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні" № 280/97-ВР, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування визнаються незаконними в судовому порядку з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", зазначено, що зміст правочину не повинен суперечити положенням інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Згідно з ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 набуте на підставі розпорядження відділу приватизації Старокостянтинівської міської ради № 1623 від 29.12.1995 року.

Вказане право посвідчене оспорюваним свідоцтвом і є похідним від розпорядження органу місцевого самоврядування.

Колегія суддів вважає, що право вибору способу захисту порушеного або оспорюваного права належить позивачеві відповідно до вимог ст. ст. 3, 11, 31 ЦПК України, тоді як перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового розгляду є обов'язком суду (ст. 4 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Визнання свідоцтва про право власності на житло, як самого по собі правовстановлюючого документа, не передбачено вказаною нормою.

Вимога захисту порушених прав власника на майно реалізується зацікавленою особою шляхом звернення до суду з вимогою визнання відповідного рішення органу місцевого самоврядування щодо реалізації права на майно недійсним.

Позивач ОСОБА_1 не оспорює розпорядження відділу приватизації Старокостянтинівської міської ради № 1623 від 29.12.1995 року, яким визнано право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1, отже, ним обраний неналежний спосіб захисту цивільного права та інтересу.

Крім цього, досліджені судом докази достовірно не вказують на те, що оспорюваним свідоцтвом порушені права та інтереси ОСОБА_1, оскільки в суді першої інстанції ним не надано жодного належного доказу на підтвердження його позовних вимог.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що давши належну оцінку зібраним по справі доказам, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні його позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.В. Власенко