Справа № 204/399/15-ц
Провадження № 2/204/878/15 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Власенко О.О.

за участю позивача за первісним позовом

та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1

за участю його представника ОСОБА_2

за участю відповідача за первісним позовом

та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив встановити факт того, що ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, та рідною бабусею ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, та визнати за ним право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його бабуся - ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його рідний батько - ОСОБА_5. Після їх смерті відкрилася спадщина, яка складається з домоволодіння АДРЕСА_1, яке належало ОСОБА_4, яка за життя на випадок своєї смерті склала заповіт, яким заповіла все своє майно ОСОБА_5 (батьку позивача), який й прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 шляхом вступу у фактичне управління та володіння спадковим майном. В спірному будинку померлий ОСОБА_5 проживав з 1947 року по день смерті, а з 31.10.1961 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є його сини - ОСОБА_1 та ОСОБА_3, які після його смерті звернулися до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька. Крім синів, з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 зверталася також ОСОБА_6, але без надання відповідних документів, які б підтвердили факт родинних чи подружніх стосунків. ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_5. В офіційному шлюбі з батьком позивача не перебувала, спільні діти відсутні. В процесі прийняття спадщини з'ясувалося, що оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно у спадкоємців відсутні, у зв'язку з чим, державним нотаріусом до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» був направлений запит щодо надання інформації про реєстрацію права власності на спадкове майно - домоволодіння АДРЕСА_1, яке надало відповідь від 27.01.2012 року за № 1238, в якій вказано, що станом на 23.01.2012 року право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_4. Постановою від 26.11.2014 року, що була винесена державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне домоволодіння. Постанова обґрунтована тим, що спадкоємцями не наданий оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно. Крім того, державний нотаріус зазначив, що ОСОБА_1 необхідно звернутися до суду для встановлення права власності на спадщину.

Пізніше ОСОБА_1 уточнив свої позовні вимоги в частині визнання за ним права власності на частину домоволодіння та просив в цій частині визнати за ним право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з: житлового будинку літ. А-1 загальною площею 57,5 кв.м., житловою площею - 32,5 кв.м., літ. Г-1 - сарай, літ. Б-1 погріб, літ. В-1 - сарай, літ. Д - вбиральня, № 1,2 ворота, забор - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

В лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просив встановити факт того, що ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, та рідною бабусею ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, та визнати за ним право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з: житлового будинку літ. А-1 загальною площею 57,5 кв.м., житловою площею - 32,5 кв.м., літ. Г-1 - сарай, літ. Б-1 погріб, літ. В-1 - сарай, літ. Д - вбиральня, № 1,2 ворота, забор - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на ті самі обставини, що вказав позивач за первісним позовом ОСОБА_1

Ухвалою суду первісний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_3 були об'єднані в одне провадження.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 і його представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги за первісним позовом та просили задовольнити їх в повному обсязі. Крім того, не заперечували проти задоволення позовних вимог позивача за зустрічним позовом. При цьому, посилалися на обставини, які викладені в позовній заяві.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги за зустрічним позовом та просив задовольнити їх в повному обсязі. Крім того, не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача за первісним позовом. При цьому, посилався на обставини, які викладені в зустрічній позовній заяві.

Представник Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 за первісним позовом та позовні вимоги ОСОБА_3 за зустрічним позовом підлягають задоволенню по наступним підставам.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3, виданим повторно 04.10.2011 року відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 4749 від 04.07.2011 року (а.с.105).

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивачі за первісним та зустрічним позовами відповідно - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є рідними синами померлого, що підтверджується свідоцтвами про народження: НОМЕР_4, виданим відділом ЗАГС Бабушкінського району м. Дніпропетровська, актовий запис № 267 (а.с.106); та НОМЕР_5, виданим Жовтневим будинком щастя, актовий запис № 711 (а.с.107), які у встановленому законом порядку звернулися до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право на спадщину за законом. Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою на підставі їхніх заяв була заведена спадкова справа № 690/2011, копія якої знаходиться в матеріалах даної справи (а.с.94-158).

Крім того, з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, звернулася ОСОБА_6, в якій (заяві) вказала, що вона є дружиною померлого. Разом з тим, доказів того, що вона є дружиною померлого вона не надала, а згідно листа Красногвардійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 08.05.2015 року за № 747/10.6-25 «Щодо надання інформації» актовий запис про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відсутній (а.с.166).

При цьому, ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 померла, що підтверджується копією актового запису про смерть останньої за № 2124 від 26.03.2012 року (а.с.172).

Згідно листа Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 10.06.2015 року за № 1810/01-16 після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, із заявою про прийняття чи відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не відкривалась та свідоцтво про право на спадщину (за законом/за заповітом) не видавалось.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що належними спадкоємцями після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, є його рідні сини ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Зі слів позивачів за первісним та зустрічним позовами відповідно, після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, відкрилася спадщина на домоволодіння АДРЕСА_1, яке він, знову ж таки зі слів позивачів, успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Оренбург Російської Федерації, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_6, виданим 03.02.1995 року органом ЗАГС м. Оренбурга, актовий запис № 655 (а.с.128).

Проте, постановою державного нотаріуса Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 26 листопада 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне домоволодіння в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки ними не наданий правовстановлюючий документ на це домоволодіння (а.с.124).

Тому, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були вимушені звернутися до суду з даними позовами.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, судом встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 16.03.1964 року Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 2-911 (а.с.11). Право власності на вказане домоволодіння зареєстроване за ОСОБА_4 в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради за реєстром № 27-110, що підтверджується листом останнього від 27.01.2012 року за № 1238 (а.с.14).

Ще за життя, а саме 04 лютого 1981 року ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Державної нотаріальної контори Оренбурзької області ОСОБА_10 та зареєстрований в реєстрі за № 3-780, яким заповіла все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось на день її смерті - ОСОБА_5, що підтверджується копією вказаного заповіту, наданою Головним управлінням Міністерства юстиції Російської Федерації по Нижегородській області (а.с.39,46).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стверджували, що ОСОБА_4 є рідною матір'ю їхнього батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, та їхньою бабусею, у зв'язку з чим, просили встановити факт того, що ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, та рідною бабусею: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, а також встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

Факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зокрема підтверджується: самим заповітом, яким вона заповіла своє майно ОСОБА_5; автобіографіями ОСОБА_5 на роботу, які (автобіографії) мають печатки відділу кадрів, і згідно яких ним вказано, що його матір'ю є - ОСОБА_4 (а.с.24-25).

Крім того, вищевказані обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки:

ОСОБА_11, яка є матір'ю позивачів за первісним та зустрічним позовами відповідно, і яка вказала, що ОСОБА_4 була матір'ю її (свідка) чоловіка ОСОБА_5, з яким вона жила 1968 року по 1995 рік, та її (свідка) свекрухою. Вказала також, що ОСОБА_4 проживала до 1980 року в м. Дніпропетровську в спірному домоволодінні, а в 1980 році вийшла заміж та виїхала на постійне місце проживання в м. Оренбург.

ОСОБА_12, яка є дружиною ОСОБА_3, і яка вказала, що на момент її одруження з ОСОБА_3, ОСОБА_4 вже померла, але з розповідей батька її (свідка) чоловіка - ОСОБА_5 про його матір, їй (свідку) відомо, що його матір'ю була - ОСОБА_4, яка проживала в м. Оренбурзі.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, дійсно була матір'ю ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим встановити факт того, що ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, та рідною бабусею: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно листа нотаріуса нотаріальної контори Оренбурзької області Горошек Т.О. від 11.09.2014 року за вих. № 320 після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Оренбурзі, спадкова справа не заводилася (а.с.135).

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 на момент смерті своєї матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, та після її смерті був зареєстрований та проживав у домоволодінні АДРЕСА_1, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та вказані обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_14 та ОСОБА_15, які були сусідами вищевказаних осіб по домоволодінню АДРЕСА_1 та є друзями позивачів за первісним та зустрічним позовами відповідно, і які вказали, що з народження позивачів їхній батько ОСОБА_5 проживав у домоволодінні АДРЕСА_1 до своєї смерті.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті своєї матері, оскільки фактично вступив у володіння спадковим майном.

За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, суд вважає можливим встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

Таким чином, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, відкрилася спадщина на належне йому майно, яке складається з домоволодіння АДРЕСА_1.

Позивачі за первісним та зустрічним позовами відповідно (рідні сини померлого) від спадщини не відмовлялися та у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті свого батька звернувшись з відповідними заявами у встановлений законом строк до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим визнати право власності за ОСОБА_1 та за ОСОБА_3 на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 за кожним з них відповідно, яке складається з: житлового будинку літ. А-1 загальною площею 57,5 кв.м., житловою площею - 32,5 кв.м., літ. Г-1 - сарай, літ. Б-1 погріб, літ. В-1 - сарай, літ. Д - вбиральня, № 1,2 ворота, забор - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 1216, 1218, 1220, 1222, 1261, 1264, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215, 256 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, та рідною бабусею: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати право власності за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з: житлового будинку літ. А-1 загальною площею 57,5 кв.м., житловою площею - 32,5 кв.м., літ. Г-1 - сарай, літ. Б-1 погріб, літ. В-1 - сарай, літ. Д - вбиральня, № 1,2 ворота, забор - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати право власності за ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з: житлового будинку літ. А-1 загальною площею 57,5 кв.м., житловою площею - 32,5 кв.м., літ. Г-1 - сарай, літ. Б-1 погріб, літ. В-1 - сарай, літ. Д - вбиральня, № 1,2 ворота, забор - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова