АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/2988/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1197/15Головуючий у 1-й інстанції Чернюк В.Д. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Лобова О.А.

Суддів: Гальонкіна С.А., Акопян В.І.

при секретарі Верещаці М.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 лютого 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області про визнання права власності на транспортний засіб та зняття арешту з майна.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, після уточнення їх просив ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на автомобіль марки OPEL VECTRA 1.8, 1992 року випуску, кузов № НОМЕР_1, виключити даний автомобіль з акту опису та арешту майна від 16.06.2014 року, а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору та інші судові витрати.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що позивач має намір переоформити автомобіль марки OPEL VECTRA на себе, оскільки купив його у ОСОБА_3, але виконавча служба наклала арешт на нього.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 лютого 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд не звернув увагу на: ст. 41 Конституції України; статтю 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; ст. 328, ч.1 ст. 388, 317, ч.1 ст. 321, ч.1 ст. 316 392 ЦК України; ч.1 ст. 60 Закону України " Про виконавче провадження", що призвело до невірного вирішення позову.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки OPEL VECTRA, 1992 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_3 ( а.с. 8, 21 ).

13 липня 2010 року відповідач ОСОБА_3 видав довіреність, якою уповноважував трьох осіб, серед них і позивача, розпоряджатися належним йому автомобілем. Ця довіреність видавалася на строк до 13 липня 2013 року ( а.с. 57 ).

12 березня 2014 року відповідач ОСОБА_3 видав довіреність, якою уповноважував двох осіб, серед них і позивача, розпоряджатися належним йому автомобілем. Ця довіреність видана на строк три роки, а саме до 12 березня 2017 року ( а.с. 22 ).

Також, судом встановлено, що 02.12.2011 року Автозаводським районним судом м.Кременчука Полтавської області був виданий виконавчий лист № 2-596/10 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь ПАТ " ОТП Банк" заборгованості в сумі 1241669,49 грн. ( а.с.9 ).

16 червня 2014 року державним виконавцем ВДВС Березанкського МУЮ Юхименко М.В. складено акт опису й арешту транспортного засобу: автомобіль марки OPEL VECTRA, 1992 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_1. ( а.с. 10-11).

Встановивши наведені обставини, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив надані сторонами докази, належно їх оцінив і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4, виданого Кременчуцьким МРЕВ Полтавської області 30.09.2000 р., марки OPEL VECTRA, 1992 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Тобто, власником автомобіля марки OPEL VECTRA, 1992 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 є ОСОБА_3 який є боржником у виконавчому провадженні.

Підстави та порядок набуття права власності на транспортні засоби чітко визначені чинним законодавством.

Відповідно до п. 2, 7, 8 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року, у редакції Постанови № 1371 від 23.12.2009 року, передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов'язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності.

Пунктом 2 встановлено, що цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх.

Згідно з п. 7 Порядку, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах Державтоінспекції, забороняється.

Відповідно до п. 8 Порядку, державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, оцінку їх вартості, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Таким чином, до вчинення вищевказаних дій продавець транспортного засобу не вправі його відчужувати, а покупець - набути право власності на транспортний засіб.

Тобто, станом на час включення державним виконавцем до акту опису й арешту майна 16.06.2014 року автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_3

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач, як на підставу переходу до нього права власності посилається на довіреності, посвідчені 30.07.2010 року приватним нотаріусом Коваленко В.В. ( а.с.57) та 12.03.2014 року приватним нотаріусом Козаєвою Н.М. ( а.с.7), в яких зазначено, що ОСОБА_3 уповноважує ОСОБА_4 та ОСОБА_9 управляти та розпоряджатися належним йому автомобілем. Тому станом на момент посвідчення зазначених довіреностей перешкод для зняття автомобіля з обліку ОСОБА_3 і передачі його у власність позивача в установленому законом порядку, виходячи з наявних у справі доказів, не існувало.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Оскільки за ОСОБА_2 спірний автомобіль зареєстрований не був, право власності у нього не виникло, то підстав для застосування такого способу захисту як визнання права власності за відсутності підстав, з якими закон пов'язує можливість застосування судом вказаного способу захисту цивільних прав та інтересів не вбачається.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на автомобіль марки OPEL VECTRA, 1992 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_1 суд першої інстанції вірно виходив з того, що спірний транспортний засіб не було знято з обліку в органах ДАІ, станом на час ухвалення рішення суду автомобіль зареєстрований на праві власності за ОСОБА_3, крім того сторони не вжили заходів щодо переоформлення автомобіля у визначеному Постановою Кабінету Міністрів України «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів...» та вірно судом не взято до уваги пояснення позивача в судовому засіданні про передачу транспортного засобу у володіння позивача на підставі довіреності, оскільки така передача не має наслідком набуття позивачем права власності на спірний автомобіль.

Відмовляючи у задоволенні позову, в частині виключення спірного автомобіля з акту опису й арешту майна, складеного судовим виконавцем ВДВС Березанського МУЮ, суд першої інстанції вірно виходив з того, що оскільки у задоволенні позову в частині визнання права власності на спірний автомобіль відмовлено, вимога про виключення майна з-під арешту є похідною, а відтак також задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги про те, що власником автомобіля являється позивач є переказом позовної заяви і були предметом розгляду першої інстанції, висновків суду не спростовують і не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий О.А.Лобов

Судді: С.А.Гальонкін

В.І. Акопян

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов