Ухвала

20 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.
суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,
Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_6, представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2009 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2009 року позов задоволено.

Здійснено поділ спільного майна ОСОБА_6 та ОСОБА_8

Визнано за ОСОБА_6 право власності: на нежилі підвальні приміщення № 501, загальною площею 164,2 кв. м., що знаходяться в АДРЕСА_1; на нежилі приміщення першого поверху № 501, загальною площею 273,4 кв. м., що складаються з відображених на плані технічних паспортів нежилих приміщень, що знаходяться в АДРЕСА_1; на квартиру № 4, що складається з восьми жилих кімнат, відображених на плані технічного паспорту, загальною площею 293,2 кв. м., житловою площею 205 кв. м., що знаходиться в АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_8 право власності на квартиру № 5, що складається з п'яти кімнат, загальною площею 139,6 кв. м., житловою площею 92,4 кв. м., відображених у технічному паспорті, що знаходиться в АДРЕСА_1, та на квартиру № 6, що складається з п'яти кімнат, загальною площею 148,8 кв. м., житловою площею 101,2 кв. м., відображених у технічному паспорті, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду від 19 лютого 2014 року рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_6 права власності на нежилі підвальні приміщення № 501, загальною площею 164,2 кв. м., що знаходяться в АДРЕСА_1, та нежилі приміщення першого поверху № 501, загальною площею 273,4 кв. м., що складаються з відображених на плані технічних паспортів нежилих приміщень, що знаходяться в АДРЕСА_1 скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Скасовано запис у Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації за ОСОБА_6 права власності на нежилі підвальні приміщення № 501, загальною площею 164,2 кв. м., що знаходяться в АДРЕСА_1, та нежилі приміщення першого поверху № 501, загальною площею 273,4 кв. м., що складаються з відображених на плані технічних паспортів нежилих приміщень, що знаходяться в АДРЕСА_1, складений на ім'я ОСОБА_6 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2009 року та поновлено за ОСОБА_8 право власності на нежилі підвальні приміщення № 501, загальною площею 164,2 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 27 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н.В. та нежилі приміщення першого поверху № 501, загальною площею 273,4 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 27 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н.В.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_10, який діє в інтересах ОСОБА_6, відхилено, рішення апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2014 року залишено без змін.

12 березня 2015 року ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_7 звернулися до суду касаційної інстанції із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2014 року з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме ч. 1 ст. 70 СК України, заявники посилаються на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2011 року в справі за позовом про визнання права власності та від 17 квітня 2012 року в справі за позовом про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом про поділ майна подружжя.

До поданої заяви крім іншого додано клопотання заявників про поновлення пропущеного тримісячного строку на подачу вказаної вище заяви, яке мотивовано тим, що касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2014 року, за результатами розгляду якої касаційним судом постановлено ухвалу від 21 травня 2014 року (про перегляд якої подано заяву), подано в інтересах ОСОБА_6 - ОСОБА_10, який не був уповноважений на вчинення таких процесуальних дій. У зв'язку з цим, ОСОБА_6 було подано ще одну аналогічну касаційну скаргу, яка ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року була відхилена касаційним судом.

Заявники вважають наведені вище обставини такими, що унеможливили подачу даної заяви про перегляд судового рішення у строк, передбачений ст. 356 ЦПК України.

Доводи заявленого клопотання про поновлення пропущеного тримісячного строку на подачу заяви про перегляд судового рішення можна визнати поважними, а тому колегія суддів вважає, що заявлене клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Згідно з п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353 - 360 Цивільного процесуального кодексу України» під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Перевіривши та проаналізувавши вказані вище судові рішення, на які здійснюється посилання, та про перегляд якого подано заяву, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла до висновку, що в даному випадку має місце неоднакове застосування судом касаційної інстанції ч. 1 ст. 70 СК України.

За таких обставин, цивільна справа підлягає допуску до провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_6, представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, про поновлення строку на подачу заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2014 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_6, представнику ОСОБА_6 - ОСОБА_7, строк на подачу заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2014 року.

Допустити до провадження Верховного Суду України справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про поділ спільного сумісного майна подружжя, за заявою ОСОБА_6, представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді:В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська