У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ спільної сумісної власності подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 14 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, вимоги якого уточнив в ході розгляду справи та просив встановити факт спільного проживання однією сім'єю з ОСОБА_6 в період з лютого 2008 року по жовтень 2012 року без реєстрації шлюбу, визнати за ним та ОСОБА_6 право спільної сумісної власності на майно, поділити спільне сумісне майно, виділивши йому у власність два зблоковані стаціонарні торгівельні павільйони в комплексі з автобусною зупинкою, що знаходяться по АДРЕСА_1 вартістю 132220 грн, виділити у власність ОСОБА_6 легковий автомобіль AUDI А6 1998 року випуску, д.н. НОМЕР_1 вартістю 68 113,79 грн, легковий автомобіль FIAT DUKATO 1999 року випуску, д.н. НОМЕР_2 вартістю 42909,94 грн, два депозитні вклади на загальну суму 260000 грн, що були відкриті на ім'я ОСОБА_6 у відділенні AT «Банк Фінанси та Кредит» в м. Нова Каховка в період з 14 листопада 2011 року по 29 січня 2013 року та відсотки нараховані на депозитні вклади за вказаний період у розмірі 47 186,91 грн, телевізор «Самсунг» вартістю 3199 грн, пральну машину «LG» вартістю 4929 грн, холодильник «Самсунг» вартістю 7496 грн, кондиціонер «Idea» вартістю 2300 грн, систему сигналізації, що встановлена в квартирі АДРЕСА_2 вартістю 3635 грн, газову плиту «Ардо» вартістю 3599 грн, пилосос миючий «Tomas» вартістю 2500 грн, вітальню вартістю 4100 грн, шафу вартістю 2150 грн, меблевий гарнітур вартістю 3850 грн, кухонний куток «Рондо» вартістю 1500 грн, кухонний стіл вартістю 280 грн, басейн розміром 3,20 х 6,00 х 1,5 (Німеччина) вартістю 26131 грн, всього на суму 483879,64 грн. Крім того, просив стягнути з ОСОБА_6 на його користь в рахунок перевищення частки відповідача у спільному сумісному майні грошові кошти в сумі 175829,82 грн.

Позов мотивовано тим, що з лютого 2008 року по жовтень 2012 року сторони проживали разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Між ними склалися стосунки, що притаманні подружжю, оскільки за весь час спільного проживання вони мали спільний бюджет, були пов'язані спільним побутом, за спільні кошти придбавали продукти харчування, одяг, предмети домашнього побуту. Під час спільного проживання однією сім'єю було придбано майно, яке було зареєстровано в органах державної реєстрації за відповідачем, а саме: легковий автомобіль AUDI А6, 1998 року випуску, д.н. НОМЕР_1; легковий автомобіль FIAT DUKATO, 1999 року випуску, д.н. НОМЕР_2; тимчасову споруду - два зблоковані стаціонарні торгівельні павільйони, що знаходяться по АДРЕСА_1; кошти внесені за двома договорами на депозитні рахунки і відкриті на ім'я ОСОБА_6 у відділенні AT «Банк «Фінанси та Кредит» в м. Нова Каховка та нараховані по ним відсотки в загальному розмірі 314 600 грн. Крім того, за період спільного проживання сторони придбали побутову техніку та меблі, а саме: телевізор Samsung; пральну машину LG; холодильник Samsung, кондиціонер Idea, систему сигналізації, встановлену в квартирі, належній на праві власності відповідачці, газову плиту, пилосос миючий Thomas, вітальню, шафу, меблевий гарнітур, кухонний куточок «Рондо», кухонний стіл, басейн розміром 3,20 х 6,00 х 1,5 (Німеччина), всього на загальну суму 66636,82 грн. Відповідач заперечує право власності позивача на спірне майно та у добровільному порядку відмовляється від його поділу, у зв'язку із чим, ОСОБА_5 звернувся до суду з відповідним позовом.

Вказана справа вже була предметом судового розгляду.

Так, рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 3 червня 2013 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 18 липня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині визнання 200 тис. грн., які внесені ОСОБА_6 на депозитний рахунок у відділенні АТ «Банк «Фінанси і кредит» спільною сумісною власністю та їх поділу. Ухвалено у цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих вимог відмовлено. Це ж рішення в частині поділу майна - товарів електротехнічного призначення змінено. Зменшено обсяг товарів електротехнічного призначення, право власності на які визнано за ОСОБА_5 з суми 246 788,98 грн до 146 788,98 грн Визнано за ОСОБА_6 право власності на товари електротехнічного призначення на суму 100 тис. грн. В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2013 року касаційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково. Рішення судів попередніх інстанції скасовано з направленням справи до місцевого суду на новий розгляд.

За результатами нового розгляду справи, рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 30 квітня 2014 року, позов задоволено частково. Встановлено факт того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період з лютого 2008 року до жовтня 2012 року. Визнано спільною сумісною власністю позивача та відповідача легковий автомобіль «Ауді А 6» 1998 року випуску, легковий автомобіль «Фіат Дукато» 1999 року випуску, два зблоковані стаціонарні торгівельні павільйони в комплексі з автобусною зупинкою, телевізор «Самсунг», пральну машина «LG», холодильник «Самсунг», кондиціонер «Idea», систему сигналізації, яка встановлена в квартирі АДРЕСА_2, газову плиту «Ардо», пилосос миючий, вітальню, шафу, меблевий гарнітур, кухонний куток зі столом, басейн розміром 3,20 Х 6,00 Х 1,5 м, два депозитні вклади на загальну суму 260 000 грн, які були відкриті на ім'я ОСОБА_6 та знаходилися у відділенні АТ «Банк Фінанси та кредит» в м. Нова Каховка в період з 14 листопада 2011 року по 29 січня 2013 року та відсотки нараховані на депозитні вклади за вказаний період в розмірі 47 186,91 грн. Поділено спільне сумісне майно сторін. Залишено у власності ОСОБА_5 об'єкт малої архітектурної форми - два зблоковані стаціонарні торгівельні павільйони в комплексі з автобусною зупинкою, який знаходиться на АДРЕСА_1 вартістю 132 220 грн без видачі свідоцтва про право власності на нього та державної реєстрації. Визнано за ОСОБА_6 право власності на легковий автомобіль «Ауді А6» 1998 року випуску, вартістю 68 113,79 грн, легковий автомобіль «Фіат Дукато» 1999 року випуску, вартістю 42 909,94 грн, два депозитні вклади на загальну суму 260 000 грн, які були відкриті на ім'я відповідача та знаходилися у відділенні АТ «Банк Фінанси та кредит» в м. Нова Каховка в період з 14 листопада 2011 року по 29 січня 2013 року та відсотки нараховані на депозитні вклади за вказаний період в розмірі 47 186,91 грн, телевізор «Самсунг» вартістю 2100 грн, пральну машину «LG» вартістю 2234 грн, холодильник «Самсунг» вартістю 5600 грн, кондиціонер «Idea» вартістю 1350 грн, систему сигналізації, яка встановлена в квартирі АДРЕСА_2 вартістю 3635 грн, газову плиту «Ардо» вартістю 2199 грн, пилосос миючий вартістю 2050 грн, вітальню вартістю 2 999 грн, шафу вартістю 1100 грн, меблевий гарнітур вартістю 1380 грн, кухонний куток зі столом вартістю 600 грн, збірний басейн розміром 3,20 Х 6,00Х1,5м вартістю 26131 грн, всього на суму 469 588,64 грн. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію різниці в частках в спільному сумісному майні подружжя в сумі 168 684,32 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 14 жовтня 2014 року, рішення місцевого суду скасовано в частині визнання майна спільною сумісною власністю та його поділу, з ухваленням в цій частині нового рішення, яким позов задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 легковий автомобіль марки АUDI А6, 1998 року випуску; легковий автомобіль марки FІАТ DUКАТО, 1999 року випуску; телевізор «Самсунг», пральну машина «LG», холодильник «Самсунг», кондиціонер «Idea», газову плиту «Ардо», пилосос миючий, вітальню, шафу, меблевий гарнітур, кухонний куток зі столом, два депозитні вклади на загальну суму 260 000 грн, що були відкриті на ім'я ОСОБА_6 у відділенні АТ «Банк Фінанси та Кредит» в м. Нова Каховка в період з 14 листопада 2011 року по 29 січня 2013 року та відсотки нараховані на депозитні вклади за вказаний період в розмірі 47186,91 грн. Поділено спільне сумісне майно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Виділено відповідачу легковий автомобіль АUDI А6 1998 року випуску, вартістю 68 113,79 грн, легковий автомобіль FІАТ DUКАТО 1999 року випуску вартістю 42 909,94 грн, два депозитні вклади на загальну суму 260 000 грн, що були відкриті на ім'я ОСОБА_6 у відділенні АТ «Банк Фінанси та Кредит» в м. Нова Каховка в період з 14 листопада 2011 року по 29 січня 2013 року та відсотки нараховані на депозитні вклади за вказаний період в розмірі 47 186,91 грн, телевізор «Самсунг» вартістю 2100 грн, пральну машину «LG» вартістю 2234 грн, холодильник «Самсунг» вартістю 5600 грн, кондиціонер «Idea» вартістю 1350 грн, газову плиту «Ардо» вартістю 2199 грн, пилосос миючий вартістю 2050 грн, вітальню вартістю 2 999 грн, шафу вартістю 1100 грн., меблевий гарнітур вартістю 1380 грн, кухонний куток зі столом вартістю 600 грн, всього на суму 439822,64 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь позивача грошову компенсацію вартості належної йому Ѕ частки спірного майна в сумі 219911,32 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Представник позивача, не погоджуючись з даним рішенням суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить його скасувати в частині виключення з переліку спільного сумісного майна об`єкту - два зблоковані стаціонарні торгівельні павільйони в комплексі з автобусною зупинкою, та направити справу у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, встановив факт проживання сторін протягом спірного періоду однією сім`єю без реєстрації шлюбу та виходив з того, що спірне майно, а саме два зблоковані стаціонарні торговельні павільйони в комплексі з автобусною зупинкою по АДРЕСА_1, система сигналізації, встановлена в квартирі АДРЕСА_2, збірний басейн, а також транспортні засоби, депозитні вклади та нараховані на них відсотки, побутова техніка, меблі є об'єктами права спільної сумісної власності, оскільки придбані в період проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу, у зв'язку із чим дійшов висновку про наявність підстав для поділу зазначеного майна між сторонами у рівних частках.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення в частині визнання майна спільною сумісною власністю та його поділу апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про визнання права спільної сумісної власності та поділ двох зблокованих стаціонарних торгівельних павільйонів у комплексі з автобусною зупинкою по АДРЕСА_1, натяжного басейну розміром 3,20 х 6,00 х 1,5 (Німеччина) вартістю 26131 грн. та системи сигналізації, що встановлена в квартирі АДРЕСА_2 вартістю 3635 грн. та вважав необхідним виключити зазначене майно з переліку спільнонабутого майна сторін.

Висновки апеляційного суду щодо відсутності правових підстав для визнання спільною власністю двох зблокованих стаціонарних торгівельних павільйонів у комплексі з автобусною зупинкою ґрунтуються на тому, що ОСОБА_6 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 14 вересня 2009 року. Згідно договору на користування територією щодо розміщення та обслуговування тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності від 5 квітня 2012 року, укладеного між Новокаховською міською радою та ОСОБА_6, останній надано в користування земельну ділянку площею 0,0080 га, яка розташована по АДРЕСА_1 для розміщення двох зблокованих стаціонарних торговельних павільйонів в комплексі з автобусною зупинкою. Відносини стосовно майна фізичної особи-підприємця регулюються нормами ЦК України, ГК України та Закону України «Про підприємництво». Майно фізичної особи-підприємця, яке придбане та використовується в його підприємницькій діяльності з метою одержання прибутку слід розглядати як його особисту приватну власність, відповідно до положень ст. 57 СК України, а не як об'єкт спільної сумісної власності подружжя, який підпадає під регулювання ст.ст. 60, 61 СК України.

З такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна, оскільки вони зроблені без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, без належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з лютого 2008 року по жовтень 2012 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії АБ № 430986 від 14 лютого 2013 року ОСОБА_6 зареєстрована як фізична особа - підприємець з 14 вересня 2009 року.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців серії АВ № 126199 від 12 березня 2013 року ОСОБА_5 зареєстрований, як фізична особа - підприємець з 10 травня 2000 року.

Відповідно до договору на користування територією щодо розміщення та обслуговування тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності від 5 квітня 2012 року, укладеного між Новокаховською міською радою та ОСОБА_6, останній надано в користування земельну ділянку площею 0,0080 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, для розміщення двох зблокованих стаціонарних торговельних павільйонів в комплексі з автобусною зупинкою.

Із змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України, власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України.

За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Статутний капітал та майно приватного підприємства, сформовані за рахунок спільної сумісної власності подружжя, є об'єктом їх спільної сумісної власності.

Вирішуючи даний спір апеляційний суд не врахував, що у разі, якщо майно придбане за спільні кошти, то це майно відноситься до правового режиму спільної сумісної власності подружжя, при якому при передачі майна для здійснення підприємницької діяльності воно належить особі, як приватному підприємцю, але другий з подружжя має право вимоги (майнове право) щодо виплати сум у разі поділу майна між подружжям. Це майно при поділі між подружжям має включатись до спільної майнової маси і враховуватись при поділі.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

У порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України апеляційний суд на зазначені положення закону уваги не звернув, доводів сторін по суті позовних вимог не перевірив; фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору, належним чином не встановив; не встановив за рахунок яких коштів придбане спірне майно - два зблоковані стаціонарні торгівельні павільйони у комплексі з автобусною зупинкою, не мотивував свого висновку, чому виключив це майно із спільної майнової маси та дійшов передчасного висновку про неналежність вказаного майна до спільної сумісної власності, не врахувавши того, що інший із подружжя має право вимоги (майнове право) виплати сум у разі поділу майна між подружжям.

У зв'язку з наведеним, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий апеляційний розгляд в частині позовних вимог про визнання спільною власністю двох зблокованих стаціонарних торгівельних павільйонів у комплексі з автобусною зупинкою, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

В іншій частині судове рішення до суду касаційної інстанції не оскаржене та предметом перегляду не є (ст. 335 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 14 жовтня 2014 року в частині позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання спільною власністю двох зблокованих стаціонарних торгівельних павільйонів у комплексі з автобусною зупинкою скасувати.

Справу у цій частині передати до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
судді В.С. Висоцька
В.М. Колодійчук
О.В. Умнова
І.М. Фаловська