У х в а л а

іменем україни

6 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кадєтової О.В., Мартинюка В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє від імені ОСОБА_3, до ОСОБА_4, Мукачівської районної державної адміністрації в особі органу опіки та піклування, треті особи: приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Федоренко Едуард Юрійович, Реєстраційна служба Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє від імені ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 26 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє від імені ОСОБА_3, звернулися до суду з указаним позовом. Зазначали, що вони є співвласниками будинку по АДРЕСА_1 по 1/16 частині кожен на підставі свідоцтва про спадщину після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_7 У зв'язку з цим вони звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Під час виготовлення документів на прийняття спадщини у червні 2013 року дізналися, що ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 року оформила свідоцтво про право власності на будинковолодіння, згідно якого вона та її покійний чоловік ОСОБА_8 стали його співвласниками, нею також оформлена спадщина після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_7 подарувала 13/16 часток спірного будинковолодіння ОСОБА_4 Зазначають, що договір дарування є недійсним, оскільки неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мав право користування будинком; згода органу опіки та піклування на укладення оспорюваного договору була відсутня. Враховуючи викладене, просили задовольнити позов.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20 травня 2014 року позов задоволено. Визнано недійсним договір дарування 13/16 часток будинковолодіння по АДРЕСА_1, яке розташоване на земельній ділянці площею 0,1682 га, кадастровий номер НОМЕР_1, укладений 26 червня 2011 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Федоренком Е.Ю., зареєстрований у реєстрі за № 798. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 13/16 часток будинковолодіння по АДРЕСА_1, яке розташоване на земельній ділянці площею 0,1682 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що виникло на підставі договору дарування, укладеного 26 червня 2011 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Федоренком Е.Ю., зареєстрованого у реєстрі за № 798. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 26 січня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє від імені ОСОБА_3, звернулися до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просять оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, 7 червня 2011 року ОСОБА_7 за договором дарування провела відчуження належних їй 13/16 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 ОСОБА_4

Право власності на вказану частку дарувальника у домоволодінні позивачі не оспорювали.

На обґрунтування вимог про визнання недійсним договору дарування останні посилались на те, що внаслідок його укладення порушені права неповнолітнього ОСОБА_3, який мав право на користування будинком, та вчинення правочину під впливом обману.

Згідно долучених до справи документів, ОСОБА_3 на праві власності у вказаному будинку належить 1/16 частина (т. 1 а. с. 55).

Отже останній, як власник, має право на користування вказаним будинком, і відчуженням іншим співвласником своєї частки його права не порушуються і не обмежуються.

Системний аналіз положень ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ст. ст. 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства» дає підстави для висновку про те, що попередній дозвіл органу опіки та піклування при відчуженні нерухомого майна, право власності або право на користування яким, в разі використання його як житла, має дитина, надається лише в разі, коли власниками відчужуваного майна є батьки або особи, які їх замінюють, а також коли останні укладають угоди від імені неповнолітніх.

З урахуванням того, що ОСОБА_7 не була матір'ю ОСОБА_3 або особою, яка її замінює, то вона могла розпоряджатися належною їй на праві власності часткою у житловому будинку по АДРЕСА_1 без попереднього дозволу органу опіки та піклування на проведення його відчуження.

Чинним законодавством не передбачено обмежень при реалізації права власника на розпорядження майном в залежності від того чи мають право на користування ним інші особи, зокрема, неповнолітні, якщо власник не є їх батьком (матір'ю) або ж особою, яка замінює останніх та необхідність отримання на відчуження власником частки у спільному майні згоди інших співвласників.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що на момент укладення оспорюваного договору згода органу опіки і піклування на проведення відчуження частки у будинку була надана.

Визнання такої згоди в подальшому незаконною та її скасування, з огляду на наведене, не може бути підставою для визнання недійсним договору дарування.

За правилом ст. 230 ЦК України правочин може бути визнаний недійсним якщо одна із його сторін навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення.

Позивачі сторонами договору дарування не були, доказів які б свідчили про введення в оману будь-якою стороною цього договору іншої сторони не подано і фактично на такі обставини вони не вказували.

Неможливість виділу в натурі належної неповнолітньому частки у будинку в натурі не може бути підставою для визнання договору дарування недійсним.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного та встановлених апеляційним судом на підставі поданих сторонами доказів, яким дана належна оцінка, обставин і зроблених в ухваленому ним рішенні висновків, у зв'язку з чим підстави для його скасування і її задоволення відсутні.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє від імені ОСОБА_3, відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 26 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук
Судді:О.В. Кадєтова В.І. Мартинюк