Справа № 161/1909/15-ц
Провадження № 2/161/1330/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Соколовій К.Ю.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника 3-ї особи Шульгана Ф.П.,

прокурора Бондарчук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування ним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування ним. В обґрунтування заявленого позову посилаються на те, що відповідно до рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 665 від 28.12.2000 року ОСОБА_1 було передано у власність квартиру АДРЕСА_1. Право власності позивача на вказаний об'єкт нерухомого майна підтверджується свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_1. Станом на сьогоднішній день в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано за місцем проживання троє осіб, серед них: позивач, його син - ОСОБА_5 та колишня дружина - ОСОБА_4. Шлюб між Позивачем та ОСОБА_4. Валеріївною був розірваний Луцьким міськрайонний судом, що підтверджується рішенням від 03.06.2013 року. Факт реєстрації вказаних осіб за місцем проживання підтверджується будинковою книгою серії А № 17528. Проте, у вказаному приміщенні відповідачі не проживають з 16.12.2013 року та по даний час. Факт того, що відповідачі не проживають за зареєстрованим місцем підтверджується відповіддю Луцького МВ УМВС України у Волинській області від 23.01.2015 року № 3/1046. Відповідачі самостійно знятись з реєстрації місця проживання з квартири АДРЕСА_1 не бажають, так як позивач не підтримує з ОСОБА_4 жодних відносин, а стосунки із сином є не найкращими. Відповідачі, змінивши своє місце проживання, не знялися з реєстраційного обліку з місця попереднього проживання, тобто з квартири АДРЕСА_1, що у м. Луцьку, який належить позивачу на праві власності та не зареєструвалися за місцем нового проживання. Таким чином, виходячи з вимог закону, вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 що у м. Луцьку. Просить суд Визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1

Ухвалою суду від 17 березня 2015 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 залучено орган опіки та піклування Луцької міської ради, також до участі у справі було залучено прокурора м. Луцька для захисту прав, свобод та інтересів ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов з підстав у ньому викладених, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлений позов визнав та пояснив, що його довіритель після розірвання шлюбу залишив житло та пішов проживати в інше місце. При цьому забрала свого сина, який на даний час проживає з нею. При винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи в судовому засіданні вважав, що заявлений позов по відношенню ОСОБА_5 не підлягає до задоволення, просив відмовити в задоволенні позову щодо ОСОБА_5

Прокурор в судовому засіданні вважав, що заявлений позов по відношенню ОСОБА_5 не підлягає до задоволення, просив відмовити в задоволенні позову щодо ОСОБА_5

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 в місті Луцьку, що підтверджується свідоцтвом про право власності (а.с. 5). А тому він має законне право володіти, користуватися та розпоряджатися цією квартирою на власний розсуд.

Також встановлено, що в період часу з 23 жовтня 1999 року по 03 червня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст.156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР, тобто дружина власника квартири, їхні діти і батьки, а також інші особи.

Судом встановлено, що як члени сім'ї власника квартири АДРЕСА_1 в місті Луцьку були зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_5. А тому вони у встановленому законом порядку набула права користування вказаною квартирою.

Також судом встановлено, що рішенням суду від 03 червня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано (а.с. 8).

При цьому припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє колишніх членів його сім'ї права користування займаним приміщенням.

Так як особа, яка вселилася в будинок (квартиру) як член сім'ї власника цього будинку (квартири), не може бути позбавлена права на користування цим житлом після припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) на підставі правових норм, якими регулюється право власності.

Також судом встановлено, і цього не заперечувалось самим позивачем, що після укладення шлюбу та народження дитини сторони спільно проживали в квартирі АДРЕСА_1

Також встановлено і це вбачається із змісту самої позовної заяви, що відповідачі самостійно знятись з реєстрації місця проживання в квартирі АДРЕСА_1 м. Луцьку не бажають, так як позивач не підтримує з ОСОБА_4 жодних відносин, а стосунки із ОСОБА_5 є не найкращими.

Вказане свідчить, що відповідачі залишили вказану квартиру вимушено, через неприязні стосунки, що склалися між ними та позивачем. При цьому, небажання відповідачів в добровільному порядку знятись з реєстрації місця проживання в квартирі АДРЕСА_1 м. Луцьку свідчить про їх намір в подальшому користуватись вказаною квартирою.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як члени сім'ї власника квартири АДРЕСА_1 в місті Луцьку були зареєстровані в ній та проживали тривалий період часу. А тому вони у встановленому законом порядку набула права користування вказаною квартирою. При цьому припинення сімейних відносин з позивачем як власником квартири не позбавляє колишніх членів його сім'ї права користування займаним приміщенням і не може бути позбавлена права на користування цим житлом після припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) на підставі правових норм, якими регулюється право власності. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 391 ЦК України, ст. 156 ст. Житлового Кодексу Української РСР, ст. 10, 11, 58, 60, 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позову до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа орган опіки та піклування Луцької міської ради, прокуратура м. Луцька про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування ним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.В. Ковтуненко

Рішення в повному об'ємі

складено 22 квітня 2015 року