Справа № 760/961/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Коробенка С.В.

при секретарі Семененко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Інтер-Поліс" до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про визнання договору страхування недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року ПрАТ СК "Інтер-Поліс" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 з вимогами про визнання недійсним укладеного з ним договору у вигляді Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС/9914762.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 21.11.2014 року в м. Києві на вул. Туполева, 4, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Volvo 40", державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля "Chevrolet Lacetti", державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

Згідно з даними бази ДАІ винним у скоєнні вказаної ДТП визнано ОСОБА_1

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 під час ДТП мав при собі договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - поліс № АС/9914762, укладений з ПрАТ СК "Інтер-Поліс, яким була застрахована відповідальність водія автомобіля "Volvo 40", державний номер НОМЕР_1, проте за інформацією Позивача, страховий платіж за вищевказаний поліс до ПАТ "СК "Інтер-Поліс" не надходив, в базі МТСБУ вказаний поліс також не зареєстрований.

На підставі викладеного, посилаючись на ч. ч. 3, 4 ст. 18 Закону України "Про страхування" та ч.1 ст.983 ЦК України, відповідно до яких договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором, Позивач просить визнати вказаний договір страхування у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9914970 недійсним, оскільки страхувальником не сплачено страховий платіж.

В судове засідання представник Позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та просив позову задовольнити.

Представник Відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що поліс був чинним на момент ДТП, оскільки, як зазначено у самому полісі, він був чинним з 10 лютого 2014 року до 09 лютого 2015 року. При цьому в момент укладення договору страховий платіж в повному обсязі було сплачено страховому агенту, про що міститься відмітка у самому полісі. Представник Відповідача також пояснив суду, що він відшукав страхового агента, яким було оформлено страховий поліс, і отримав у нього копію реєстру укладених договорів страхування, згідно з яким відомості про укладення оспорюваного полісу разом з сумою страхового платежу в розмірі 620,52 грн передано уповноваженій особі Позивача.

Третя особа по справі ОСОБА_2 у судове засідання з невідомих причин не з'явився, проте його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступні обставини.

Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини 3, 4 ст. 18 Закону України "Про страхування" та ст. 983 ЦК України, факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що 10 лютого 2014 року між ПАТ "СК "Інтер-Поліс" (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено Договір (Поліс) № АС/9914762 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії зазначеного Полісу погоджено сторонами з 19 год. 40 хв. 10 лютого 2014 року по 09 лютого 2015 року включно; забезпечений транспортний засіб - автомобіль "Volvo 40", державний номер НОМЕР_1.

Як вбачається з п. 10 Полісу, страховий платіж в розмірі 620 грн 52 коп. сплачено 10 лютого 2014 року. Поліс підписано обома сторонами і скріплено печаткою ПАТ "СК "Інтер-Поліс". (а.с. 3а)

У відповідності до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Правочин не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно зі ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Пунктом 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо його укладено після настання страхового випадку або об'єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом.

Судом не встановлено наявності визначених законом підстав для визнання полісу недійсним. Законом не визначено несплату страхового платежу, як підставу для визнання договору страхування недійсним.

Крім того, сплата страхувальником страхового платежу підтверджується відміткою у Полісі про його сплату, з зазначенням розміру сплаченого страхового платежу та дати його сплати, що прирівнюється судом до визнання Страховиком виконання страхувальником своїх зобов'язань.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про страхування" страхові агенти діють від імені та за дорученням страховика, виконуючи частину його страхової діяльності, в тому числі й мають право одержувати страхові платежі.

В матеріалах справи міститься Реєстр (звіт) укладених договорів (полісів) страхування за період з 24 лютого 2014 року по 18 березня 2014 року, складений страховим агентом ОСОБА_3 та отриманий 19.03.2014р. уповноваженою особою ОСОБА_4 Із зазначеного реєстру вбачається, що страховий агент відзвітувався про укладення договору з ОСОБА_1 та передав відповідну суму страхового платежу. (а.с. 21-22)

У будь-якому разі, невиконання страховим агентом своїх зобов'язань перед Позивачем щодо звітування, або невиконання відповідальними особами Позивача зобов'язань щодо належної реєстрації оформленого від імені Страховика договору не можуть бути визнані судом в якості підстав для визнання такого договору страхування недійсним.

За таких обставин відсутні підстави для визнання оспорюваного договору страхування недійсним.

Керуючись ст.ст. 202, 203, 207, 215, 979, 981, 998 ЦК України, ст. ст. 15, 16, 18, 29 Закону України "Про страхування", ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: