У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Люботинського міського суду Харківської області від 21 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 21 січня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньок: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 26 грудня 2014 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26 лютого 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Люботинського міського суду Харківської області від 21 січня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій і ухвалити нове рішення про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 400 грн щомісячно, по 200 грн кожній дитині, які підлягають індексації відповідно до змін діючого законодавства, починаючи з дня винесення рішення і до досягнення дітьми повноліття.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог без змін, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми ст. 183 СК України, а також врахувавши, що відповідач має постійну роботу, вирішив спір в межах заявлених вимог на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Люботинського міського суду Харківської області від 21 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур