АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

01 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музичко С.Г., Саліхова В.В.

при секретарі: Кутц А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», третя особа: ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30.01.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення позову у повному обсязі. Апелянт посилається на неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, помилковість висновків суду. Зазначає, що суд безпідставно не урахував тих обставин, що до набрання чинності вироку суду відносно винної у ДТП особи позивач не мав права на звернення з позовом до страхової компанії яка застрахувала цивільно-правову відповідальність цієї особи й що ОСОБА_3, який відбуває покарання, не відшкодував йому матеріальну та моральну шкоду завданою злочином. Вважає, що наявність вироку суду про стягнення відшкодування з винної особи за відсутності фактичного його виконання, не є перешкодою у зверненні до суду з позовом до страхової компанії.

В судове засідання сторони та третя особа не з'явилися.

Зважаючи на положення ч. 5 ст. 74, ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів визнала їх повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає судовому розгляду.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що вироком суду вже стягнуто на користь позивача відповідні суми на відшкодування матеріальних збитків, завданих фізичним знищенням автомобіля, а також витрати на лікування позивача, підстави для їх повторного стягнення зі страхової компанії відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними.

Як убачається з матеріалів справи та установлено вироком суду, 13 жовтня 2013 року на 723 км-850 м. автодороги «М-06» сполученням Київ-Чоп сталася ДТП за участю автомобіля «ВАЗ 2110» д.н.з.НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_4, за кермом якого перебував ОСОБА_3, та автомобілем «Renault- Kangoo» д.н.з. НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_1 (а.с. 13-15).

Внаслідок ДТП позивач і його пасажир отримали тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а автомобіль зазнав технічних пошкоджень.

26 лютого 2014 р. вироком Воловецького районного суду Закарпатської області ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та притягнуто до кримінальної відповідальності.

Цим же вироком задоволено повністю позовні вимоги про відшкодування шкоди та стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача 57 300 грн. на відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, 1894,62 грн. витрат на лікування та 5500 грн. на відшкодування моральної шкоди, а разом 64 694,62 грн. На користь ОСОБА_5 стягнуто 2 620.76 грн. витрат на лікування, 4 742.68 грн. на відшкодування шкоди, завданої тимчасовою втрати працездатності та 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди (а.с. 13-15).

02.07.2014 на виконання вироку суду в частині цивільного позову був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 64 694.62 грн. та відкрито виконавче провадження по якому проводяться виконавчі дії.

Згідно з роз'ясненнями наданими у п. 11 Постанови ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов'язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах.

При розгляді цивільного позову у кримінальному провадженні позивач був обізнаний про те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в СТзДВ «Гарантія» про що він безпосередньо був повідомлений МТСБУ 20.12.2013 року, проте вимога про відшкодування шкоди була пред'явлена ним безпосередньо до винної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Скориставшись своїм правом позивач пред'явив позов безпосередньо до ОСОБА_3 як до винної особи з якого й стягнута спричинена ним матеріальна шкода у повному обсязі.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа № 758/13662/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4180/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Войтенко Т.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.