Провадження № 22-ц/783/3537/15 Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.,

позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівської національної музичної академії імені М.В. Лисенка на рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської національної музичної академії імені М.В. Лисенка про стягнення заробітної плати, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року позивач ОСОБА_2звернувся до суду із позовом до Львівської національної музичної академії імені М.В. Лисенка, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі та заподіяну йому моральну шкоду в сумі 2000,00 грн.

В обґрунтування позову покликається на те, що він працює у Львівській національній музичній академії імені М.В. Лисенка на посаді інженера цивільної оборони на 0,5 ставки з 26 квітня 2010 року по даний час. У квітні 2014 року Державною фінансовою інспекцією Львівської області було виявлене адміністративне правопорушення Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», а саме те, що він, працюючи на основній роботі у Департаменті з питань надзвичайних ситуацій ЛОДА на посаді головного спеціаліста відділу координації дій у надзвичайних ситуаціях, в той же час за сумісництвом працював на посаді інженера цивільної оборони академії. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 01 серпня 2014 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 КМДГ , які він сплатив в дохід держави. 12 травня 2014 року він звільнився з основного місця праці і продовжував працювати на вищезазначеній посаді у Львівській національній музичній академії імені М.В. Лисенка. Державна фінансова інспекція Львівської області у своєму акті зазначила, що він завдав шкоди державі на суму 33619,60 грн. за період з 2011 року. Під тиском ректора та працівників інспекції його змусили написати заяву від 20 травня 2014 року про стягнення з нього суми надмірно виплаченої суми заробітної плати у розмірі 41000,00 грн. 27 серпня 2014 року він подав заяву про припинення стягнення з нього грошових сум та повернення йому невиплаченої заробітної плати, оскільки судового рішення про конфіскацію отриманого ним доходу під час роботи за сумісництвом відсутнє. Однак йому в цьому було відмовлено. Вважає стягнення з нього 4042,00 грн. незаконним та просить стягнути з відповідача на його користь вказані кошти, я невиплачений заробіток.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 11 березня 2015 рокузазначений позов фактично задоволено частково та стягнено з Львівської національної музичної академії імені М.В. Лисенка на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі у сумі 4042,00 грн. та 243,60 грн. судового збору на користь держави.

Рішення суду оскаржив відповідач в особі ректора Львівської національної музичної академії імені М.В.Лисенка, який в апеляційній скарзі вказує на незаконність, необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Зазначає, що таке ухвалено без повного і всебічного з'ясування обставин справи, без належної оцінки всіх доказів. Зокрема, звертає увагу апеляційного суду на те, що жодних доказів позивачем на підтвердження чинення на нього з боку адміністрації академії тиску під час написання заяви на звільнення не надано. Крім того, вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги того факту, що позивач 20.05.2014 року добровільно звернувся до адміністрації академії із заявою про вирахування переплати заробітної плати із його заробітної плати на посаді інженера з цивільної оборони І категорії починаючи з травня 2014 року в розмірі 100% до повного відшкодування завданої шкоди. Вважає, що так як заробітна плата є одним з видів об'єктів цивільних прав, визначених ст.177 ЦК України, а саме річчю, то зазначену вище заяву про здійснення вирахування слід вважати добровільним розпорядженням позивачем своєю власністю. Ще одним фактом, який свідчить про безпідставність вимог позивача, на думку апелянта є те, що зазначену заяву позивач написав ще до визнання його у встановленому порядку винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП та визначено йому покарання у виді штрафу без конфіскації набутого майна. Відтак, вважає, що відповідач не вчиняв жодних дій щодо здійснення вирахувань із зарплати позивача без поданої ним заяви, яку, на думку апелянта, слід вважати формою розпорядження своїм доходом.

На підставі вказаного, зазначає, що академія жодним чином не порушувала прав та інтересів позивача, а лише виконувала його волю щодо права розпоряджатися власним майном та просить скасувати оскаржуване рішення Галицького районного суду м. Львова та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог (а.с.59-61).

Заслухавши суддю доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 в заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, відповідно до положень ст.303 ЦПК України, колегія суддів не знаходить достатніх підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та безспірно встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_2 з 2003 року працювавна посадах державного службовця у Департаменті з питань цивільного захисту Львівської обласної адміністрації, спеціалістом та головним спеціалістом відділу координації дій у надзвичайних ситуаціях та був звільнений із займаної посади 13 травня 2014 року за угодою сторін. В той же час, з травня 2010 року по 14 травня 2014 року він за сумісництвом на 0,5 ставки працював на посаді інженера з цивільної оборони Львівської національної музичної академії ім. М.В. Лисенка, де продовжує працювати по сьогоднішній день (а.с.10-12).

З матеріалів справи вбачається також, що 14 травня 2014 року Державною фінансовою інспекцією України у Львівській області складено акт №03-01-21/6 ревізії фінансово-господарської діяльності Львівської національної музичної академії ім. М.В. Лисенка за період з 01 вересня 2010 року по 28 лютого 2014 року, яким встановлено, що за ревізійний період, внаслідок незаконного сумісництва, інженеру з цивільної оборони ОСОБА_2 в порушення законодавства нараховано заробітної плати в сумі 41029,53 грн., нарахування на фонд оплати праці проведено в сумі 14893,72 грн. (а.с.44-46).

Як вбачається із протоколу № 30 про вчинення ОСОБА_2 адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП від 24 червня 2014 року, складеного співробітником спецпідрозділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю УСБУ у Львівській області Цимбалюком Б.О., ОСОБА_2, перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу координації дій у надзвичайних ситуаціях Департаменту з питань цивільного захисту Львівської ОДА, порушив обмеження щодо зайняття іншою оплачуваною діяльністю, передбачених п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-4 КУпАП, а саме обіймаючи згідно наказу №80 від 01 червня 2010 року по 13 травня 2014 року посаду головного спеціаліста відділу координації дій у надзвичайних ситуаціях Департаменту з питань цивільного захисту Львівської ОДА, згідно наказу №62-К від 26 квітня 2010 року в період з 05 травня 2010 року по 14 травня 2014 року перебував на посаді інженера з цивільної оборони (0,5 ставки) за сумісництвом в Львівській національній музичній академії ім. М.Лисенка. За вказаний період ОСОБА_2 було нараховано 13609,43 грн. заробітної плати (а.с.29-30).

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 01 серпня 2014 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в дохід держави, оскільки останній порушив встановлені законом обмежень щодо зайняття підприємницькою чи іншою оплачуваною діяльністю (крім викладацької, наукової та творчої діяльності, медичної та суддівської практики, інструкторської практики із спорту), тобто скоїв корупційне правопорушення (а.с.4).

Судом безспірно встановлено і те, що 20 травня 2014 року ОСОБА_2 подав на ім'я ректора Львівської національної музичної академії імені М.В. Лисенка заяву, в якій покликаючись на вищевказаний акт ревізії, просив вирахувати переплату з його заробітної плати на посаді інженера з цивільної оборони І категорії, починаючи з травня 2014 року в розмірі 100% до повного відшкодування завданої шкоди (а.с.35).

27 серпня 2014 року ОСОБА_2 подав на ім'я ректора Львівської національної музичної академії імені М.В. Лисенка заяву, в якій просить в подальшому припинити щомісячно стягувати з нього заробітну плату та виплатити йому заробітну плату за серпень 2014 року в повному обсязі у зв'язку із тим, що постановою суду не передбачено конфіскації отриманого ним доходу за сумісництвом, а подальше стягнення з нього заробітної плати згідно попередньої заяви від 20 травня 2014 року являється безпідставним та незаконним (а.с.36).

Сума нарахованої, але фактично не виплаченої ОСОБА_2 заробітної плати за травень, червень, липень, серпень 2014 року склала 4042,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи Інформацією про нараховану та перераховану заробітну плату інженера цивільної оборони 1 категорії ОСОБА_2 згідно акту ДФІ у Львівській області від 14 травня 2014 року № 03-01-21/6, заяви ОСОБА_2 від 20 травня 2014 року.

Суд першої інстанції, розглянувши спір, належно оцінив наявні у справі докази та дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність перерахування Львівською національною музичною академією імені М.В. Лисенка заробітної плати ОСОБА_2в розмірі 4042,00 грн. в дохід держави.

Заява ОСОБА_2 від 20 травня 2014 року, на яку посилається, відповідач, не давала достатніх правових підстав для здійснення такого відрахування, оскільки підставою для перерахунку таких коштів позивач зазначив виявлену переплату йому заробітної плати в сумі 41029,53 грн., яка фактично не встановлена, а здійснення такого перерахування не входило до повноважень фінансового органу академії та не ґрунтувалось на законі.

Окрім того, судом встановлено, і це не спростовано відповідачем, що така заява була написана ОСОБА_2 під тиском адміністрації академії з посиланням на результати ревізії фінансово-господарської діяльності Львівської національної музичної академії ім. М.В. Лисенка, що частково підтверджується листом ректора ЛНМА ім.Лисенка М.В. з вимогою виплатити Академії суму завданих збитків (а.с.32).

В той же час, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 30 січня 2015 року, яке не оскаржувалось та набрало законної сили 10 лютого 2015 року, було відмовлено в задоволенні позову Львівської національної музичної академії імені М.В. Лисенка до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завдання якої позивач обґрунтовував з посиланням на акт № 03-01-21/6 від 14 травня 2014 року ревізії фінансово-господарської діяльності Львівської національної музичної академії імені М.В. Лисенка за період з 01 вересня 2010 року по 28 лютого 2014 року, за безпідставністю таких вимог та з покликанням на те, що трудові обов'язки ОСОБА_2 виконувались належним чином, робота, за яку йому виплачено заробітну плату, ним виконана в повному обсязі (а.с.48-49).

У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.1 ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Положеннями ст.1021 КЗпП України передбачено, що працівники, які працюють з сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу.

Таким чином, роботодавець, Львівська національна музична академія імені М.В. Лисенка, зобов'язана була виплатити ОСОБА_2 нараховану йому заробітну плату за травень, червень, липень і серпень 2014 року і будь-яких правових і фактичних підстав для невиплати йому заробітної плати за вказаний період не було.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду і не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Львівської національної музичної академії імені М.В. Лисенка відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Бойко С.М.

Береза В.І.