УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «БТА БАНК» про відшкодування коштів, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «БТА БАНК» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, мотивуючи його тим, що 06 лютого 2008 року між його батьком ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством «БТА БАНК» (далі - ПАТ «БТА БАНК») були укладені строкові договори банківського вкладу № 043-24/28 на суму 500 тис. грн та № 11-24/28 - 100 000 дол. США. Датою повернення вкладів за цими договорами встановлено 06 лютого 2010 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим Державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори від 06 листопада 2010 року, позивач є спадкоємцем вищезазначених вкладів з відповідними відсотками та компенсаціями, нарахованими станом на день отримання вкладів, що знаходяться у ПАТ «БТА БАНК» на депозитних рахунках.

Позивач звернувся до банку із заявою про видачу йому коштів, що знаходяться на рахунках його батька та 25 листопада 2013 року йому були видані основні суми вкладів та відсотки по вкладах за період з 07 лютого 2008 року по 06 лютого 2010 року.

Не дивлячись на те, що, починаючи з 07 лютого 2010 року по 24 листопада 2013 року, а саме, 45 місяців і 10 днів, банк продовжував зберігати внесені ОСОБА_5 кошти, та отримував, або міг отримувати доходи від користування цими коштами, останній нарахування та виплату позивачу процентів за користування ними за період з 07 лютого 2010 року по 24 листопада 2013 року.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто із ПАТ «БТА БАНК» на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 292 189 грн та 45 300 дол. США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «БТА БАНК» просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що банк зберігав належні позивачу кошти 45 місяців і 10 днів після настання дати повернення коштів за договорами.

Відповідно до змісту ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки).

У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-140цс13.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «БТА БАНК» відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко Є.П. Євграфова І.М. Завгородня