Справа № 462/3201/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого - судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідачів Семенів Ю.О., ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" та ОСОБА_5 про стягнення страхового відшкодування, пені та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ВАТ НАСК «Оранта» і ОСОБА_5, в якому, збільшивши позовні вимоги, просить стягнути із ВАТ НАСК «Оранта» 49890 грн. страхового відшкодування, 11912,27 грн. втрат від інфляції, 1414,69 грн. - три відсотки річних, пеню в розмірі 10444,10 грн. та з ОСОБА_5 110 грн. франшизи, 3293,39 грн. матеріальної шкоди та 4000 грн. моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 07.10.2013 року близько 14.30 год. на вул.Городоцькій в м.Львові сталася ДТП за участю автомобіля «Опель», номерний знак НОМЕР_1, під його керуванням, та автомобіля «Тойота», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, якого було визнано винним у вчиненні даної ДТП. Оскільки цивільно-правову відповідальність водія автомобіля «Тойота» було застраховано у ВАТ НАСК «Оранта», він, як потерпілий внаслідок ДТП, звернувся до відповідача із заявою про виплату йому страхового відшкодування, однак, жодної грошової компенсації він не отримав, що й стало причиною звернення до суду з даним позовом. Зазначає, що згідно висновку експертного дослідження №3133 від 28.11.2014 року вартість матеріального збитку, заподіяного йому внаслідок пошкодження його автомобіля в ДТП становить 58846,98 грн. Вважає, що сума страхового відшкодування, відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має розраховуватись шляхом віднімання від цієї суми вартості автомобіля після ДТП, що становить 5550,59 грн. Обчислений розмір матеріальної шкоди у 53296,39 грн. перевищує розмір страхової суми у 50000 грн., тому з вирахуванням 110 грн. франшизи просить стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» 49890 грн. матеріальної шкоди, на підставі ст.625 ЦК 11912,27 грн. втрат від інфляції, три відсотки річних, що складає 1414,69 грн., за час прострочення, а також 10444,10 грн. пені за період з 19.02.2014 року до 29.01.2015 року згідно ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 3293,39 грн., а також 110 грн. франшизи позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_5 Вважає, що з ОСОБА_5 підлягає стягненню заподіяна йому внаслідок ДТП моральна шкода, яку він оціню у 4000 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, який просять задовольнити.

Представник відповідача ВАТ НАСК «Оранта» - Семенів Ю.О. проти задоволення позову заперечила, зазначивши, що НАСК «Оранта» на підставі ч.2 ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було визначено суму страхового відшкодування у розмірі 17378,03 грн., що є різницею ринкової вартості транспортного засобу до ДТП, яка відповідно до акту дослідження № ВС8763СМ-12.11/2 складає 36888,03 грн., і вартості залишків транспортного засобу, що за результатами інтернет-аукціону становить 19000 грн., а також 510 грн. франшизи згідно полісу. 25.12.2013 року на підставі вказаних розрахунків НАСК «Оранта» складено страховий акт №ОЦВ-13-13111/1, яким затверджено суму страхового відшкодування, що підлягає до виплати позивачу у розмірі 17378,03 грн. Вважає, що позивачем невірно приймається в розрахунок значення ринкової вартості пошкодженого автомобіля в цінах станом на дату проведення експертизи, а не його ринкова вартість на момент пошкодження, як того вимагає Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Просить в позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_4 проти позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_5 110 грн. франшизи не заперечив, а щодо решти вимог до його довірителя, то вважає такі безпідставними і просить в їх задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, а також представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 07.10.2013 року близько 14.30 год. на вул.Городоцькій в м.Львові сталася ДТП за участю автомобіля «Опель», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля «Тойота», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, якого було визнано винним у вчиненні даної ДТП.

Постановою Мостиського районного суду Львівської області від 21.10.2013 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 400 гривень (а.с.7).

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з вимогами ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистимнемайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Між тим, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована у НАСК «Оранта», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1269849 від 15.04.2013 року, що діяв на період з 16.04.2013 року до 15.04.2014 року, тобто на час ДТП (а.с.6).

Відповідно до ст.ст. 979, 981 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Зі змісту п.3 ч.1 ст.988 ЦК України випливає, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Як передбачено ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У відповідності до ст.6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст.5 Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу .

Відповідно до ст.22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 36.1 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентованої виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Зі змісту п. 36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» убачається, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.36 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентованої виплати) та виплатити його.

Як вбачається із повідомлень про ДТП (а.с.8-11), ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у відповідності до вимог закону 08.10.2013 року повідомили НАСК «Оранта» про ДТП.

18.11.2013 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача НАСК «Оранта» із заявою про страхове відшкодування (а.с. 12-13).

Згідно результатів автотоварознавчого дослудження № ВС8763СМ-12.11/2 від 12.11.2013 року, проведеного ТОВ «Гарант-АСІСТАНС», вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Опель», номерний знак НОМЕР_1, в результаті його пошкодження в ДТП, на момент дослідження складає 36888,03 грн., а вартість відновлювального ремонту - 61973,27 грн. (а.с.16-18). Відтак, даний автомобіль вважається фізично знищеним.

НАСК «Оранта» для встановлення дійсної ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу (залишків) було проведено інтернет-аукціон, про що повідомлений позивач, за результатами якого 17.12.2013 року складено протокол, визначено ринкову вартість залишків автомобіля у розмірі 19000 грн. (а.с. 42-44).

Відтак, НАСК «Оранта» 25.12.2013 року проведено розрахунок страхового відшкодування (а.с. 45) і визначено суму страхового відшкодування в розмірі 17378,03 грн. (36888,03 грн. (ринкова вартість транспортного засобу) - 19000 грн. (вартість залишків за результатами аукціону) - 510 грн. (франшиза)). Згідно страхового акту№ОЦВ-13-13111/1 від 25.12.2013 року дана сума страхового відшкодування підлягала до виплати ОСОБА_1 (а.с. 46).

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, страхове відшкодування не було виплачене позивачу. При цьому, суд не бере до уваги доводи представника НАСК «Оранта», що ОСОБА_1 не продав свій автомобіль переможцю інтернет-аукціону, хоча дав свою згоду на це, оскільки позивач погодився на відчуження автомобіля лише після сплати страхового відшкодування НАСК «Оранта» (а.с. 43), чого страховиком зроблено не було.

У судовому засіданні за клопотанням представника позивача було призначено судову автотоварознавчу експертизу, зокрема, для визначення ринкової вартості автомобіля «Опель», номерний знак НОМЕР_1, до ДТП і після ДТП на час проведення експертизи.

Як вбачається із висновку судової автотоварознавчої експертизи № 3133 від 28.11.2014 року (а.с.61-79) ринкова вартість автомобіля «Опель», номерний знак НОМЕР_1, на момент пошкодження у ДТП 07.10.2013 року, в цінах на час виконання експертизи, становить 58846,98 грн., що дорівнює вартості матеріального збитку, завданого власнику цього транспортного засобу внаслідок ДТП, в цінах на час виконання експертизи. При цьому, ринкова вартість даного автомобіля в пошкодженому стані після ДТП на час проведення експертизи складає 5550,59 грн.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на наведене, суд бере до уваги висновки судової автотоварознавчої експертизи №3133 від 28.11.2014 року щодо актуальних на час розгляду справи даних про розмір збитків, ринкову вартість автомобіля до і після ДТП.

Згідно ч.1 ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відшкодуванню відповідачами підлягає шкода у розмірі різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Отже з урахуванням висновків за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи № 3133 від 28.11.2014 року реальні збитки, завдані позивачу, складають 53296,39 грн. (58846,98 грн. - 5550,59 грн.)

Згідно ч.1 ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Як вбачається з поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1269849 від 15.04.2013 року, ліміт відповідальності за пошкодження майна потерпілого - 50000 грн. з франшизою 110 грн.

Отже, з відповідача - ВАТ НАСК «Оранта» на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 49890 грн. (50000 грн. - 110 грн.), а з винуватця ДТП відповідача ОСОБА_5 - різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, з врахуванням франшизи, тобто 3296,39 грн. (53296,39 грн. - 50000,00 грн). і 110 грн. франшизи.

Згідно ст.36.5 закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Зі змісту викладеного випливає, що передбачена п. 36.5 ст.36 Закону вимагати сплати пені за прострочення виплати страхового відшкодування має право саме особа, яка має право на отримання такого відшкодування, а не страхувальник.

Таким чином, з НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 слід стягнути пеню у розмірі 10444,10 грн. за період з 19.02.2014 року до 29.01.2015 року у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування. Дана сума підтверджується розрахунком (а.с. 89), з яким суд погоджується.

Згідно з положеннями ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У Постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року, прийнятій за результатами перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2011 року у справі про стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних зазначено, що грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що зобов'язання страховика НАСК «Оранта» щодо виплати ОСОБА_1 страхового відшкодування є грошовим зобов'язанням, за невиконання якого можуть застосовуватись наслідки, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України.

Отже, з НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 слід також стягнути інфляційні втрати за період з 01.03.2014 року до 31.12.2014 року, що складає 11912,27 грн. та 3 % річних від простроченої суми за період з 19.02.2014 року до 29.01.2015 року, що становить 1414,69 грн. (а.с.87-89).

Щодо стягнення моральної шкоди, суд приходить до переконання, що позов в цій частині підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.9 Постанови №4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року (із змінами і доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суд вважає, що з вини відповідача ОСОБА_5 позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, які позивач зазнав у зв'язку із пошкодженням належного йому автомобіля «Опель».

Разом з тим, суд не вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди в повному обсязі в розмірі 4000 грн., так як немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз. На підставі наведеного, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи глибину моральних страждань, яких зазнав позивач, їх тривалість, суд приходить до переконання, що стягненню з ОСОБА_5 на користь позивача підлягає моральна шкода в розмірі 1000 грн. Решту частину вимог про відшкодування моральної шкоди суд вважає необґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У зв'язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача НАСК «Оранта» 736,96 грн., а із ОСОБА_5 277,68 грн. судових витрат, понесених позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь ОСОБА_1 49890 грн. страхового відшкодування, 11912,27 грн. інфляційних витрат, 1414,69 грн. три відсотки річних та 10444,10 грн. пені, а всього - 73661,06.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 110 грн. франшизи, 3296,39 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди, а всього - 4403,39.

В решті позову - відмовити.

Стягнути із Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь ОСОБА_1 736,96 грн. судового збору.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 277,68 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.