АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5193/15 Головуючий 1 інстанції Труханович В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М.., ОСОБА_1

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 23 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи: Адміністрація Жовтневого району Харківської міської ради, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи: Адміністрація Жовтневого району Харківської міської ради, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначає, що вона є власником квартири АДРЕСА_1.

Власником квартири №1 в цьому будинку є ОСОБА_2, який проживає разом з матірю ОСОБА_4

На прибудинковій території знаходяться деревяний одноповерховий облицьований зовні цеглою флігель «В»; дощатий сарай з камяним погребом «С»; частина дощатого сараю «Д», паркан, дві хвіртки, ворота.

У її квартирі встановлене пічне опалення, тверде паливо для якого зберігається у частині дощатого сараю «Д».

Даним сараєм вона користувалася за згодою з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до 2013 року. З 2014 року вона не має можливості потрапити до сараю, оскільки відповідачами на шляху слідування до сараю самовільно споруджений паркан та вольєр для собаки.

Прибрати вказані перешкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відмовляються. Внаслідок неможливості опалювати будинок в осінньо-зимовий період існує загроза його руйнування, а також така обставина призводить до неможливості використовувати будинок за призначенням.

Просить зобовязати відповідачів не чинити перешкоди у користуванні прибудинковою територією будинку № 11 та частиною дощатого сарая «Д», який знаходиться за адресою: м.Харків, провулок Володарського, буд.11.

У грудні 2014 року ОСОБА_3І уточнила позовні вимоги. Зазначає, що сенбернар відповідачів вільно пересувається по території, яка відгороджена самовільним парканом, що являється ще однією причиною неможливості потрапляння до вугільного сараю.

Також, ОСОБА_2 та ОСОБА_4В перешкоджають їй користуватись воротами для підїзду через прибудинкову територію до її квартири. Вона розпочала ремонт у квартирі, у звязку з чим необхідний доступ транспорту для завезення будівельних матеріалів, а ширина воріт з її боку будинку цього не дозволяє.

У звязку з порушенням її прав вона звернулась до адвоката за правовою допомогою, якому сплатила 17 жовтня 2014 року, 17 листопада 2014 року, 17 грудня 2014 року та 17 січня 2015 року по 1000,00 грн.

Остаточно просить зобовязати відповідачів не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка є прибудинковою територією будинку № 11 по провулку Володарського в м.Харкові та частиною дощатого сарая літ. Д, а також воротами, хвірткою, які знаходяться за адресою: м.Харків, провулок Володарського, буд. 11;

зобовязати знести самовільно влаштований паркан, який розділяє земельну ділянку на дві частини, споруджений на шляху слідування від квартири №3 до частини дощатого сараю літ. «Д», хвіртки, воріт;

зобовязати утримувати собаку породи «сенбернар» у спеціально обладнаному для цього вольєрі та не випускати її на земельну ділянку, на якій розташований будинок для вільного пересування по ній без супроводу людини, нашийника та намордника;

зобовязати видати ключі від хвіртки та воріт, які ведуть до земельної ділянки, на якій розташований будинок;

стягнути витрати на правову допомогу в сумі 4000,00 гривень. та судовий збір в сумі 243,60 грн.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися.

Представники третіх осіб Адміністрація Жовтневого району Харківської міської ради та Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» в судове засідання не зявилися.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 23 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи: Адміністрація Жовтневого Харківської міської ради, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_2, ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у користуванні ділянкою, яка являється прибудинковою територією будинку №11 по пров. Володарського в м. Харкові.

Зобовязано ОСОБА_2, ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у користуванні частиною. сараю літ. «Д», а також воротами, хвірткою, які знаходяться за адресою м. Харків, вул. Володарського, буд.11.

Зобовязано ОСОБА_2, ОСОБА_4 знести самовільно влаштований паркан, який розділяє земельну ділянку, на який розташований будинок №11 по пров. Володарського в м. Харкові на дві частини, споруджений на шляху слідування від квартири №3 до частини дощатого сараю хвіртки, воріт.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу у сумі 4000 грн. та судового збору у сумі 243,60 грн.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 18 червня 2015 року виправлено описку в рішення суду та зазначено замість сарая літ. «Д» сарай літ. «В».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3

Позивачем не надано доказів, що прибудинкова земельна ділянка передана їй у користування та сарай знаходиться в її власності або користуванні.

Прибудинкова територія будинку, межі якої не визначені ані актом про право власності ані актом про користування земельної ділянки, знаходиться у користуванні КП «Жилкомсервіс» та перебуває у власності Харківської міської ради.

Згідно листа КП «Жилкомсервіс» від 12 грудня 2014 року на балансі підприємства сарай не перебуває. Сарай «Д», на генеральному плані позначений як вбиральня.

Згідно копії генерального плану ОСОБА_3 має окремий заїзд з сторони пров. Володарського, у тому числі і свої ворота з хвірткою, а тому не має будь-яких перешкод для доступу до її квартири.

Вважає, що з нього незаконно стягнуто витрати на правову допомогу у сумі 4000 грн., оскільки суд не постановляв ухвалу про допуск до участі у справі представника позивача.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи ОСОБА_3 є власницею квартири АДРЕСА_2 згідно договору дарування від 10 жовтня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5

Задовольняючи позов ОСОБА_3 у частині усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою суд обґрунтовано виходив з тих обставин, що відповідачами самовільно збудовано паркан, який порушує права позивачки.

Порядок користування земельною ділянкою не визначено, а тому відповідач не має права самостійно розпоряджатися земельною ділянкою та встановлювати будь-які паркани.

Відповідно до вимог ст.ст. 321, 382, 386 ч.2 , 376 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно ст.. 42 ч.1,3, 152 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно генерального плану кварталу №2058 від 24 грудня 1955 року земельна ділянка №11 по провулку Володарського в м. Харкові зареєстрована площею 1287 м2 згідно рішення виконкому Жовтневого району м.Харкова; рішення зареєстровано за №34026 18 січня 1957 року(а.с.110).

З наданого плану вбачається, що на земельній ділянці розташовано житлові будинку «А-1» та «Б», веранди «а» та «б»; сараї «В» та «Г», вбиральня «Д».

Спірним є сарай літ. «В», який безпосередньо примикає до провулку Володарського та домоволодіння №9.Встановлення воріт, хвірки при відсутності можливості потрапити до сараю, вхід до якого є з двору, порушує права позивачки.

Будь-яких огорож на земельній ділянці станом на 1955 рік не зазначено на плані.

Відповідачем не надано будь-яких документів щодо розподілу земельної ділянки та законної підстави для встановлення огорожі на земельній ділянці.

Посилання представника відповідача, що відсутні докази, що позивачка має право користуватися сараєм літ. «В» безпідставне.

Будь-яких доказів, що цей сарай є особистою власністю відповідача, не надано.

Той факт, що відповідач самовільно встановив огорожу поблизу сарая підтверджується і відповіддю КП «Жилкомсервіс» від 12 грудня 2014 року, де зазначено, що при комісійному обстеженні встановлено, що мешканець квартири №1, тобто, ОСОБА_2 встановив огорожу поблизу сараю, а тому йому вручено припис про його знос.

Стосовно тієї обставини, що з боку будинку, де проживає позивачка, є також ворота, якими вона може користуватися, то колегія її не приймає.

Як зазначає представник позивачки ширина цих воріт 1 м. 80 см., що позбавляє можливості будь-яку автівку заїхати у двір.

Дану споруду було зведено без згоди позивачки, яка має рівні права у користуванні земельною ділянкою, оскільки є власницею квартири №3 у житловому будинку №11 по пров. Володарського у м. Харкові.

Документів, які б визначали порядок користування земельною ділянкою та передбачали право ОСОБА_2В та ОСОБА_4В на зведення паркану або інших споруд в матеріалах справи не міститься.

Оскільки право ОСОБА_3 на користування земельною ділянкою порушено відповідачами, то воно підлягає захисту у судовому порядку.

При цьому, як зазначив представник відповідача, крім них з позивачкою на ділянці ніхто не проживає.

Що стосується посилання ОСОБА_2 щодо безпідставного стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн., то воно судовою колегією не приймається.

Згідно вимог 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Представником позивачки на а.с. 109 надано розрахунок витрат на правову допомогу, розмір якої не перевищує встановлені законодавством межі.

З матеріалів справи вбачається, що повноваження ОСОБА_6 як представника ОСОБА_3 оформлені відповідно до закону та вона допущена судом до участі у справі.

Що стосується посилання представника відповідача , що позов задоволено частково, а тому і витрати підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, то колегія виходить з тих обставин, що позивачкою предявлено позов немайнового характеру.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Рішення суду ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 23 квітня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: