н/п 6/490/117/2015 Справа № 490/4791/15-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

04 червня 2015 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Батченка О.В. при секретарі Нікулічевій А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за поданням

державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції ОСОБА_2 звернуся до Центрального районного суду м. Миколаєва з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1, 04 травня 198204 лютого ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа. В своєму поданні посилається на те, що у відділі державної виконавчої служби Миколаївського управління юстиції на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження у відношенні боржника ОСОБА_1

У відповідності до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд розглядає подання без виклику сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

В судове засідання державний виконавець Кирильченко Д.В. не зявився.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов висновку, що вказане подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Як визначено у ч. 2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1 - 9 частини першої цієї статті, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 377 - 1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

На час звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У розумінні положень ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Під час розгляду подання, судом досліджені додані державним виконавцем до подання документи. Так, постановою державного виконавця від 04.08.2014 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 490/14198/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості в сумі 10 676 грн. 54 коп. Постановою державного виконавця від 19.08.2014 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови Серії АО1 № 053588 виданої 24.04.2013 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Постановою державного виконавця від 12.01.2015 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови Серії АА2 № 408789 виданої 03.04.2013 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Разом з цим, в матеріалах справи відсутні докази того, що боржник отримав вищезазначені постанови про відкриття виконавчого провадження та обізнаний зі строком на добровільне виконання, оскільки відсутні зворотні повідомлення про отримання відповідних процесуальних документів боржником.

Крім того, з матеріалів подання не вбачаються спроби державного виконавця виконати рішення суду іншим шляхом, аніж обмежити боржника у праві виїзду за кордон. Тобто, до матеріалів подання не додано доказів підтвердження використання державним виконавцем всіх можливих заходів виконання рішення суду у примусовому порядку, а тому звернення до суду одразу із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за кордон є передчасним.

Таким чином, враховуючи додані до подання матеріали виконавчого провадження та зміст подання державного виконавця, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати доведеним той факт, що боржник ОСОБА_1 свідомо та умисно ухиляється від виконання рішення у примусовому порядку, а відтак подання державного виконавця задоволенню не підлягає.

Керуючись п. 18 ч. 3 ст. 11, ЗУ "Про виконавче провадження", ст. 6, ЗУ "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" ст. 377-1 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Центрального районного суду

м. Миколаєва ОСОБА_3