22-ц/775/354/2015(м)
Головуючий у 1 інстанції Литвиненко Н.В.
Категорія 30 Доповідач Баркова Л.Л.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Баркової Л.Л.

суддів Ігнатолі Т.Г. , Бугрим Л.М..

при секретарі Бєльченко Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_5», третя особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року позивачі звернулися до суду із даним позовом, посилаючись на те, що їх батько та чоловік ОСОБА_6 під час виконання трудових обов»язків на ПАТ «ММК ім. Ілліча» де він працював горновим доменної печі 5 розряду, внаслідок аварії, що сталася 01 січня 1999 року, отримав опіки тіла та помер. У звязку зі смертю позивачці ОСОБА_1 було сплачено одноразову допомогу у сумі 25 044,26 грн. з урахуванням 40% вини постраждалого, та призначено щомісячні виплати. Оскільки відповідачем не відшкодовано моральну шкоду, а у зв»язку зі смертю годувальника змінилося її життя та довелось докладати додаткові зусилля для влаштування побуту та виховання двох дітей, і по цей час вони відчувають біль і душевні страждання, пов»язані зі втратою рідної людини на підставі ст.ст. 83, 440-1 ЦК Української РСР (в редакції 1963р) просили стягнути моральну шкоду в розмірі 120000 грн., кожному, та витрати на правову допомогу.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2014 року та додатковим рішенням від від 24.03.2015 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на користь ОСОБА_1 ОСОБА_4 ОСОБА_3 у рахунок відшкодування моральної шкоди по 2550 грн., в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено . Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі позивачі просять про скасування судового рішення та постановлення нового рішення, яким їх позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, правовідносини між сторонами продовжуються до цього часу, а тому підстав для обмеження розміру шкоди не має. ОСОБА_2 хоча і не є рідним сином покійного, але проживав з ним однією сімєю.

Відповідно до положень ч.2 ст.305ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представника ОСОБА_5, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду та надіслали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутність, та представника Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_7, який просив апеляційну скаргу відхилити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає , що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін виходячи з наступного.

Вирішуючи спір та частково задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини регулюються ст. 440-1 ЦК України ( в редакції 1963 року ) і у позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 хоча і виникло право на відшкодування моральної шкоди за рахунок відповідача у звязку з загибеллю чоловіка та їхнього батька на виробництві внаслідок незабезпечення відповідачем належних умов праці, розмір моральної шкоди не може перевищувати суму 2550 грн.

Не погодитися з таким висновком суду не можна.

Згідно із положеннями ст.173 Кодексу законів про працю України (в редакції станом на 01.01.1999р.) шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

У відповідності з положеннями ст. 440-1 ЦК України (1963р.) моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини.

В судовому засіданні встановлено, що смерть ОСОБА_6 настала внаслідок його особистої необережності і перебування в стані алкогольного сп'яніння при виконанні трудових обовязків, а також внаслідок порушення майстром законодавства про охорону праці та допущення ним підлеглого працівника до роботи в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується наведеним висновками в акті, складеним по формі Н-1 від 04.01.1999 року.

Не погоджуючись з висновками суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, позивачі посилаються на те, що вони до цього часу відчувають негативний вплив наслідків втрати близької людини, а тому розмір моральної шкоди не може бути обмеженим.

Про те, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно виходив з положень ст. 440-1 ЦК України ( в редакції 1963 року ) та п.11 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров»я, пов»язаним з виконанням ним трудових обов»язків», затверджених постановою Кабінету міністрів України №472 від 23.06.1993 року, що діяли на час виникнення правовідносин, та правильно визначив розмір моральної шкоди, який не може перевищувати 2550 грн. ( 150 неоподаткованих мінімумів доходів громадян х 17 грн).

Доводи апеляційної скарги про те, що до даних правовідносин слід застосовувати положення ст.ст.23,1168 ЦК України є неспроможними.

Відмовляючи ОСОБА_2 у позові , суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що він не є дитиною потерпілого, та не надав належних і допустимих доказів щодо виникнення у нього права на відшкодування моральної шкоди.

Факт проживання останнього в одній квартирі з померлим на висновки суду не впливає.

Інші доводи апеляційної скарги також не належать до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов»язує можливість скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряв законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги позивачів та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідач погодився з судовим рішенням в частині відшкодування моральної шкоди членам сім»ї загиблого працівника, не оскаржував його і більш того, у своїх письмових запереченнях на аркушах справи 128-129, просив залишити судове рішення без змін.

Тому, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2014 року та додаткове рішення від 24 березня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді