Ухвала

20 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання недійсним збільшення процентної ставки за кредитним договором та зобов'язання здійснити перерахунок сплачених коштів,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним збільшення публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором від 22 квітня 2008 року та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок сплачених коштів, зарахувати отриману банком різницю за процентами від одностороннього збільшення процентної ставки за кредитом в рахунок сплати заборгованості за основною сумою кредиту, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 березня 2013 року він отримав довідку у відділені банку про стан заборгованості за вищевказаним кредитним договором. У зв'язку з тим, що він не погодився з сумою заборгованості, вказаною у довідці, у нього виникла необхідність отримати копію цього договору та виписку про рух коштів по кредитному рахунку, з цим проханням він звернувся до відділення банку з письмовою заявою. Проте співробітниками Вінницької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» позивачу було відмовлено у видачі виписки про рух коштів на кредитному рахунку, посилаючись на те, що у них відсутній доступ в електронній системі банку саме по цій операції. У подальшому для отримання виписки, позивачу було запропоновано зареєструватись у системі «Приват24» або скористатись терміналом самообслуговування ПАТ КБ «ПриватБанк», де він у цей же день отримав роздруківку-відповідь на його письмову заяву, у якій йшлось про картковий кредит, який не має відношення до кредитного договору від 22 квітня 2008 року. У період з серпня по вересень 2013 року позивач неодноразово звертався із письмовими заяви до відповідача, проте надані відповіді не містили детальної інформації по його кредитному рахунку, не вказаний номер кредитного рахунку, розмір основної процентної ставки, розмір процентної ставки, згідно якої нараховується прострочений процент, залишок заборгованості після операції, деталей надходжень і списань по кредитному рахунку, що не дає змоги перевірити правильність розрахунків залишку заборгованості та нарахування відсотків. 27 жовтня 2013 року позивач звернувся із заявою до Управління Національного банку України у Вінницькій області щодо перевірки порушень відповідача з ненадання йому інформації за кредитним договором, після чого в управлінні позивачу були надані документи надіслані ПАТ КБ «ПриватБанк», які на його думку не надали повної відповіді на його запити. 30 січня 2014 року позивач вдруге звернувся до Управління Національного банку України у Вінницькій області із заявою про повторну перевірку ПАТ КБ «ПриватБанк» та витребування необхідних документів. У наданій відповіді позивачу було запропоновано вирішити спір в судовому порядку та надано розрахунок заборгованості за кредитним договором від 22 квітня 2008 року, з якого вбачалось, що з 22 липня 2010 року процентна ставка за вищевказаним кредитним договором була збільшена до 36 %, що суперечить Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» та ст. 1056-1 ЦК України.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 17 грудня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у вказаній справі за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 17 грудня 2014 року на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

У лютому 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2015 року з підстав неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, зокрема ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та статей 212, 651 ЦК України.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення заявник посилається на:

· ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2013 року в справі про захист прав споживача, визнання незаконним збільшення процентної ставки за кредитним договором, зобов'язання здійснити перерахунок заборгованості та визнання частково недійсним кредитного договору, якою рішення місцевого суду та ухвалу апеляційного суду залишено без змін;

· ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2012 року в справі про визнання неправомірними зміни до умов кредитного договору, якою рішення місцевого суду та ухвалу апеляційного суду залишено без змін;

· ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2011 року в справі за первісним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом про визнання недійсним збільшення процентної ставки за кредитним договором, якою рішення місцевого суду та ухвалу апеляційного суду залишено без змін;

· ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 лютого 2012 року в справі про захист прав споживачів, якою скасовано рішення апеляційного суду, а рішення місцевого суду залишено в силі;

· ухвалу Верховного Суду України від 16 лютого 2011 року в справі про захист прав споживача, якою скасовано рішення місцевого та апеляційного судів в частині розподілу судових витрат залишено без змін.

У допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353 - 360 ЦПК України» під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Наведені заявником у вказаній заяві доводи є необґрунтованими, оскільки в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2013 року, від 12 грудня 2012 року, від 14 грудня 2011 року та від 29 лютого 2012 року та ухвалі Верховного Суду України від 16 лютого 2011 року норми матеріального права, на які посилається заявник, застосовувались у справах, правовідносини в яких є подібними, однак фактичні обставини відрізняються від тих, що встановлені у даній цивільній справі.

Отже, заява ОСОБА_3 про перегляд судового рішення не містить ознак, які згідно вимог ст. 355 ЦПК України є підставами для перегляду судових рішень.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання недійсним збільшення процентної ставки за кредитним договором та зобов'язання здійснити перерахунок сплачених коштів, за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2015 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська