АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/722/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Подорога Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівЮвшина В. І. , Пономаренка В. В.
при секретаріАнкудінову О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 19 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності та розподіл спадкового майна, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_7 про визнання права власності та розподіл спадкового майна.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_8, яка доводилась матір»ю їй та відповідачу по справі. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді будинковолодіння, АДРЕСА_1, Городищенського району та земельної ділянки, що засвідчується правовстановлюючими документами на будинковолодіння та Державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1, пл.1.0148 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Мліївської сільської ради, Городищанського району, Черкаської області.

Спадкоємцями є діти померлої - вона та відповідач по справі ОСОБА_7, які своєчасно та належним чином прийняли спадкове майно. Свої права в нотаріальному порядку не оформили.

Просила визнати за нею право власності та виділити у власність земельну ділянку, що належала померлій ОСОБА_7, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1, пл.-1.0148 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Мліївської сільської ради Городищенського району, Черкаської області.

Визнати за ОСОБА_7 право власності та виділити у власність будинковолодіння АДРЕСА_1, Городищенського району, що належало матері, ОСОБА_7

Витребувати в відповідача правоустановлюючі документи на будинковолодіння АДРЕСА_1, Городищенського району.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 19 січня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати і ухвалити по справі нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши осіб, які з»явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_8. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді будинковолодіння, АДРЕСА_2 та земельної ділянки, згідно правовстановлюючих документів на будинковолодіння та Державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1, пл.1.0148 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Мліївської сільської ради, Городищанського району, Черкаської області.

Ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ) до інших осіб (спадкоємців ).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України.

Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним , неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Спадкоємцями є діти померлої - ОСОБА_6, ОСОБА_7.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прийняли спадкове майно, однак свої права в нотаріальному порядку не оформили.

Сторони не зверталася до нотаріуса із заявою про зміну розміру часток у спадщині чи за отриманням свідоцтва про право на спадщину.

Судом першої інстанції вірно взято до уваги, що свідоцтво про право на спадщину видається в порядку, встановленому Законом України «Про нотаріат» та главою 89 ЦК України. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справа х про спадкування» від 30.05.2008 року роз»яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством ( ст. 1268-1269 ЦК України).

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. З такою вимогою особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження лише в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, тобто винесення нотаріусом у встановленому Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 року та затвердженою наказом Міністерства юстиції" України від 03.03.2004 року за № 20/5, обгрунтованої постанови, яка може бути оскаржена до суду.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України, п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при поділі спадщини між спадкоємцями необхідно враховувати те, що якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними.

Суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги доводи позивача щодо усної домовленості сторін про розподіл спадкового майна, посилаючись на те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України, п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян належить вчиняти у письмовій формі. Обов'язок укладення письмової угоди про розмір часток нерухомого майна у спадщині спадкоємців за законом та необхідність нотаріального посвідчення такої угоди, закріплено також ч. 3 ст. 1267 ЦК України.

Виходячи із викладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, були предметом розгляду суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія судової палати,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 19 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності та розподіл спадкового майна - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :