Справа № 570/5815/14-ц
Номер провадження 2/570/281/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 квітня 2015 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

при секретарі судового засідання Бардабуш В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області ( м.Рівне вул.П.Могили 24 ) в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та непрацездатної дружини,

в с т а н о в и в :

згідно вимог позовної заяви позивач просить

· шлюб сторін розірвати,

· неповнолітніх дітей сторін залишити проживати з матір»ю,

· після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище ОСОБА_2,

· стягнути з відповідача аліменти на утримання їх двох неповнолітніх дітей у розмірі по 1 000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дитиною повноліття

· стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення меншою дитиною трьохрічного віку,

· стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: 2009 та ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають з матір'ю, бо сімя фактично розпалася з липня 2014 року. Відповідач офіційно непрацевлаштований, має непостійний мінливий дохід, водночас коштів на утримання дітей не надає, чим ставить сім'ю у тяжке матеріальне становище.

У поданій до суду заяві позивач просить справу слухати у її відсутність, позов підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду повторно не з»явився, хоча про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін в порядку заочного розгляду, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору. За таких умов суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до таких висновків.

За змістом ст.ст.10, 11, 60 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а тому кожна з них повина довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як встановлено судом, підтверджується відповідним свідоцтвами, сторони одружилися 06 лютого 2007 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно свідоцтв про їх народження сторони є їх батьками, діти проживають з матір"ю.

Сторони разом не проживають з липня 2014 року, що призвело до відчуження між сторонами, втратили один до одного почуття любові та поваги, шлюб існує формально і подальше його збереження є недоцільним, оскільки суперечить інтересам сторін. За таких умов суд вважає, що позов в цій частині доведений і підлягає до задоволення.

Щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей, то у сторін відсутній спір з цього приводу, тому в цій частині позову позивачу необхідно відмовити.

Щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, то судом встановлено таке.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Ст.150 цього Кодексу визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст.180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідач проживає окремо від дітей, не надає позивачу коштів на їх утримання, що є підставою для стягнення аліментів.

Вимога позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є законною і передбачена ст.184 СК України. Ця стаття носить диспозитивний характер і не визначає вичерпного переліку обставин для встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. За змістом цієї норми такими обставинами є нерегулярний дохід та будь-які інші обставини, що мають істотне значення.

Оскільки відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, про що представив довідку з місця проживання, проте має нерегулярні, мінливі доходи, тому має змогу виплачувати кошти на утримання своєї неповнолітньої дитини. Таку обставину відповідач не заперечує і суд визнає її такою, що має істотне значення для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року враховує думку сторін, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яке є задовільним, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, офіційно непрацевлаштованим, має можливість виплачувати аліменти, не має інших зобов'язань матеріального характеру.

Згідно з п.1 ст.3 Конвенції Про права дитини незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Ст.27 цієї Конвенції дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" розмір прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років встановлено у 1 032 грн.

Згідно із ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що суб»єктивні права дітей на утримання їх батьком є порушеними, визначений судом розмір стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини при взаємному обов'язку батьків її утримувати є обґрунтованим та підлягає стягненню, тому позов підлягає до задоволення.

Сума аліментів у вказаному розмірі не є завищеною в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку неповнолітньої дитини, її потреб та такою, що створює відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру. Визначений розмір аліментів відповідає засадам розумності і справедливості. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців не має, є фізично здоровим чоловіком і може працювати та виконувати обов"язок по утриманні своєї дитини та сплачувати визначену суму аліментів, яка б забезпечувала необхідний життєвий процес дитини та її розвиток. Будь-яких доказів, заслуговуючих на увагу і спростовуючих показання позивача, відповідач не надав.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів на дитину, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Аналогічна вимога міститься і у п.23 вищевказаної Постанови Пленуму ВС України.

Щодо стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, то судом встановлено таке.

Згіно з ч.ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що відповідач не працює, тому виходячи з вимог ст.ст.80, 84 СК України, з врахуванням обов»язку відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, його матеріального становища, приймаючи до уваги прожитковий мінімум на 2015 рік, суд вважає, що відповідач не спроможний надавати дружині матеріальну допомогу до досягнення дитиною трирічного віку.

Доказів в підтвердження того, що відповідач має можливість утримувати позивача, суду не надано, як і не вказано про це у позовній заяві, у зв»язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Позов до суду пред'явлений 11 грудня 2014 року, а тому відповідно до ст.ст.79, 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину повинні стягуватися з указаної дати.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд при ухваленні рішення відповідно до ст.88 ЦПК України присуджує стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави у розмірі 243 грн. 60 коп. та на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

З огляду на викладене, на підставі ст.ст.110 СК України, керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 174, 197, 213-215, 367 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

частково задоволити цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та непрацездатної дружини.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 06 лютого 2007 року, який зареєстрований Верхівською сільською радою Рівненського району Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за №2.

Залишити позивачу ОСОБА_1 її прізвище ОСОБА_1 після розірвання шлюбу.

Стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_7, паспорт МЮ № 127910, виданий 12 квітня 2007 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ІНПП НОМЕР_1 аліменти на утримання їх сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 по 550 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 11 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_7, паспорт МЮ № 127910, виданий 12 квітня 2007 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ІНПП НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 в прибуток держави (Отримувач коштів УДКСУ у Рівненському районі. Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38012756. Банк отримувача ГУДКСУ в Рівненській області. Код банку отримувача (МФО) 833017. Рахунок отримувача 0295. Код класифікації доходів бюджету 22030001) судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп.

Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: Кушнір Н.В.