Ухвала

іменем україни

22 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Харківської області від 05 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08 листопада 2012 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1, від 19 лютого 2009 року, укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з однієї сторони, та ОСОБА_3, з іншої сторони; визнано за ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за вказаною адресою, а також стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 250 000 грн.

Відповідачі, зареєструвавши за собою право власності на вказаний будинок та використовуючи його для проживання на власний розсуд, не виконали рішення суду в частині повернення отриманих за договором купівлі-продажу коштів в сумі 250 000 грн.

Враховуючи наведене, просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку на його користь проценти за користування безпідставно набутими та збереженими коштами в сумі 112 395 грн 55 коп., інфляційне збільшення в сумі 27 000 грн, 3 % річних в сумі 12 431 грн 51 коп., а всього 151 827 грн 06 коп.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 05 лютого 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 проценти за користування безпідставно набутими та збереженими коштами в сумі 112 395 грн 55 коп., інфляційне збільшення в сумі 27 000 грн, 3% річних в сумі 12 431 грн 51 коп., а всього - 151 827 грн 06 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати оскаржуване рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що 19 лютого 2009 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, з однієї сторони (продавці), та ОСОБА_3, з іншої сторони (покупець), було укладено договір купівлі - продажу житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1. Умовами договору встановлено, що продаж здійснюється за 250 000 грн, які продавці отримали від покупця повністю до підписання цього договору.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08 листопада 2012 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1, від 19 лютого 2009 року, укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з однієї сторони, та ОСОБА_3, з іншої сторони; визнано за ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за вказаною адресою, а також стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 250 000 грн.

За вищевказаним рішенням було відкрито виконавче провадження. На даний час відповідачі гроші в сумі 250 000 грн позивачу не повернули.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що після ухвалення Київським районним судом м. Харкова рішення від 19 вересня 2012 року та набрання ним законної сили, правовідносини сторін перейшли у сферу виконавчого провадження, і підстави для відповідальності відповідачів за порушення грошового зобов'язання відсутні, а вимоги ст. ст. 536, 1214 ЦК України до спірних правовідносин не застосовуються, оскільки між сторонами у справі немає грошових зобов'язань, а є лише рішення суду, що підлягає примусовому виконанню.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд, посилаючись на норми ст. ст. 625, 1048, 1212, 1214 ЦК України, виходив з того, що відповідачі безпідставно володіють сплаченими їм позивачем грошовим коштами в розмірі 250 000 грн, а наявність судового рішення не припиняє їх грошових зобов'язань та не виключає відповідальності за порушення строків проведення розрахунку.

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується із зазначеними висновками суду апеляційної інстанції виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуто, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Згідно із ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними.

Крім того, ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачі не виконали рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2012 року та не повернули позивачу отримані від нього за договором купівлі-продажу кошти в сумі 250 000 грн, а тому зобов'язані з урахуванням вищенаведеного понести відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

При ухваленні оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи та застосовано до них норми матеріального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вказане судове рішення законне та обґрунтоване, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 05 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська