Провадження №2/761/961/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 квітня 2015 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді: Маліновської В.М.

при секретарі: Лазоришиець К.М., Колеснік М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (Відповідач-1), ОСОБА_3 (Відповідач-2) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

У позові Позивач просив: - стягнути з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 25 945,78 грн.; - стягнути з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн. - по 1 500,00 грн. з кожного; - витрати на правову допомогу покласти на ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»; - судові витрати покласти на відповідачів.

Під час розгляду справи Позивачем неодноразово уточнювались позовні вимоги, так з урахуванням останньої заяви про уточнення позовних вимог (квітень 2015р.) Позивач просив: - стягнути з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на його користь матеріальну шкоду, враховуючи три проценти річних та пеню за прострочення страхового платежу у розмірі 25 196,58 грн.; - стягнути з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 витрати на листування та направлення телеграми у розмірі 92,64 грн.; - стягнути з ОСОБА_3 витрати на первісний огляд ушкодженого авто позивача в розмірі 597,12 грн.; - стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн.; - витрати на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн. покласти на ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»; - сплачений позивачем судовий збір покласти на відповідачів та розділити наступним чином: 259,46 грн. за вимогами майнового характеру з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», 243,60 грн. за вимогами немайнового характеру з ОСОБА_3.

Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, 10.12.2013 року об 10 год. 15 хв. в Шевченківському районі м. Києва по вул. Полтавська, ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Lexus», державний номерний знак НОМЕР_1, не врахувала стану проїжджої частини, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого вчинила зіткнення з належним позивачу автомобілем марки «Fоrd», державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до механічних пошкоджень вказаних транспортних засобів. Своїми діями відповідач порушила вимоги п. 13.1. ПДР, вчинивши правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.01.2014 року. Відповідно до полісу № АС/8094761 від 09.10.2013 року, на момент ДТП цивільна відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». 13.12.2013 року позивач звернувся до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з заявою про ДТП, надав письмові пояснення та просив здійснити на його користь відповідне страхове відшкодування для проведення відновлювального ремонту транспортного засобу, для цього надав всі необхідні документи, в тому числі рахунок офіційного автосервісу компанії Форд в Україні - ТОВ «Віннер Автомотів» № 1014642 від 29.04.2014 року на загальну суму 25 348,66 грн. та оплачений позивачем акт виконаних робіт № 6123665 від 29.04.2014 року на суму 597,12 грн. Проте, страхова компанія відмовила у здійсненні страхової виплати, посилаючись на завищеність її розміру. Для встановлення об'єктивності розміру понесеної Позивачем шкоди, 09.07.2014 року суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_4 було проведено огляд ушкодженого автомобіля та було складено протокол огляду транспортного засобу. Відповідачем-1 на підставі вказаного огляду, було зроблено висновок про можливість здійснення виплати в рахунок відшкодування шкоди лише в розмірі 17 642 грн. 11.12.2014 року, Відповідач-1 на підставі повторного висновку від 01.12.2014 року, здійснив перерахунок на рахунок заявленого позивачем СТО коштів в розмірі 20 370,15 грн. Проте перерахована сума коштів не може покрити вартість відновлювального ремонту, оскільки відповідно до рахунку ТОВ «Віннер Автомобів» № 1014642 від 11.03.2015 року вартість відновлювального ремонту становить 46 006,15 грн., з яких позивач особисто сплатив 25 636,00 грн. Оскільки Відповідач-1 прострочив виконання своїх зобов'язань, позивач вважає за необхідне додатково стягнути з нього 3% річних за користування чужими грошовими коштами в сумі 434,95 грн., та пеню в розмірі 3 778,98 грн.

Крім того, позивач зазначає, що діями ОСОБА_3, як винуватицею ДТП, та страховою компанією ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було завдано моральну шкоду, оскільки факт ДТП та затягування виплати страхового відшкодування спричинили незручності позивачу, моральні переживання та психологічний стрес.

Відповідач-1 ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» надало суду заперечення (а.с.117-119), в яких зазначило, що при настанні страхового випадку страховик відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Вказує, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законом. Так, відповідно до звіту № 1630 вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 17 642,05 грн. Через 10 місяців від дня подання повідомлення про ДТП - 12.11.2014 року Позивач подав заяву на виплату страхового відшкодування, та додав до неї рахунок від 31.10.14 року та лист СТО від 07.11.2014 року про вартість нормо годин. 01.12.2014 року оцінювач уточнив попередній звіт з урахуванням листа СТО, і відповідно до звіту № 1630/2 від 01.12.2014 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 20 370,16 грн. Так 11.12.2014 року ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» сплатило позивачу 20 370,16 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення 3 % річних та індексу інфляції, зазаначили, що положення ст. 625 ЦК України не застосовується до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Крім того, оскільки виплата страхового відшкодування була проведена на 29-й день, що в межах строку встановленого ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то нарахування пені у вигляді подвійної облікової ставки НБУ є безпідставним. Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди, то відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Оскільки шкоди здоров'ю заподіяно не було, підстав для сплати моральної шкоди відсутні. Враховуючи викладене, Відповідач-1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог Позивача.

Відповідач-2 ОСОБА_3 надала суду письмові заперечення (а.с. 60), в яких зазначила, що згідно полісу № АС/8094761, термін дії якого встановлено до 09.10.2014 року, її цивільно-правова відповідальність як власника наземного транспортного засобу, застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», тому Відповідач-1 має відшкодувати збитки завдані позивачу при ДТП. Вказала, що на даний час страхова компанія здійснила страхову виплату Позивачу. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, вважає її безпідставною, оскільки така не підтверджена доказами, Позивачем не зазначено чим конкретно було завдано моральних збитків. Враховуючи викладене, Відповідач-2 просила відмовити в задоволенні позовних вимог Позивача.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник Відповідача-1 в судовому засіданні заперечив проти позову з підстав викладених в письмових запереченнях, просив у його задоволенні відмовити.

Представник Відповідача-2 в судовому засіданні заперечив проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав викладених у письмових запереченнях.

Суд, заслухавши сторін, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 10.12.2013 року об 10 год. 15 хв. в Шевченківському районі м. Києва по вул.Полтавська, ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Lexus», державний номерний знак НОМЕР_1, не врахувала стану проїжджої частини, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого вчинила зіткнення з належним позивачу автомобілем марки «Fоrd», державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до механічних пошкоджень вказаних транспортних засобів.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.01.2014 року, ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні ДТП та застосовано адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП України (а.с.9).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

На момент скоєння ДТП відповідальність ОСОБА_3, як особи, що на відповідній правовій підставі керувала автомобілем «Lexus», державний номер НОМЕР_1, була застрахована згідно полісу обов'язкового страхування № АС/8094761 ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», строком дії з 10.10.2013 року до 09.10.2014 року, що підтверджується копією поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.61).

Позивач, 13.12.2013р. повідомив Відповідача-1 про настання страхового випадку та транспортний засіб цього ж дня був оглянутий спеціалістом ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що підтверджується актом огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 13.12.2013 року (а.с. 120).

Відповідно до рахунку № 1014642 від 29.04.2014 року ТОВ «Віннер Автомотів», вартість відновлювального ремонту автомобіля Позивача «Ford», державний номер НОМЕР_2 становить 25 348,66 грн. з урахуванням ПДВ (а.с.16). Крім того, з акту виконаних робіт № 6123665 від 29.04.2014р. ТОВ Віннер Автомотів» вбачається, що на замовлення ОСОБА_1 виконано первісний огляд автомобіля на суму 597,12 грн. (а.с.17).

Відповідно до Звіту № 1630 про визначення вартості матеріального збитку від 11.08.2014р., складеного суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_4 вартість відновлювального ремонту, автомобіля «Ford» державний номер НОМЕР_2, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 17 642,05 грн. (а.с.126-135).

Листом від 28.08.2014р. № 5572 (а.с. 143) ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» повідомила Позивача, що для здійснення страхової виплати йому необхідно надати заяву про виплату страхового відшкодування і заяву погодження суми збитку.

12.11.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Відповідача-1 з заявою від 10.11.2014р. про перерахування страхового відшкодування, вказавши, що страхове відшкодування просить здійснити відповідно до рахунку ТОВ «Віннер Автомотів» № 1014642 від 31.10.2014 року на загальну суму 26 501,31 грн.

Проте, із заяви від 10.11.2014р. про перерахування страхового відшкодування вбачається, що позивач підтверджує розмір завданої шкоди, зокрема, рахунком ТОВ «Віннер Автомотів» від 29.04.2014р. № 1014642 на суму 25 348,66 грн. (а.с. 145).

Відповідно до уточненого Звіту № 1630/2 про визначення вартості матеріального збитку від 01.12.2014р., складеного суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_4 вартість відновлювального ремонту, автомобіля «Ford» державний номер НОМЕР_2, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 20 370,16 грн. (а.с.146-151).

11.12.2014р. Відповідач-1 перерахував ТОВ «Віннер Автомотів» суму страхового відшкодування в сумі 20 370,15 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ЗР063508 від 11.12.2014р. (а.с.15).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пленум Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.16 Постанови від 01.03.2013 року N4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зокрема, зазначив, що відповідно до статті 3 Закону N 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Відповідно до п.9.4 статті 9 Закону чітко визначено, що страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

За ст. 6 даного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. (п.9.1 ст.9 Закону).

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. (п.22.1 ст. 22 Закону).

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки, та інші витрати, передбачені п. 32.4 ст. 32 Закону.

Згідно ст. 36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до п.36.5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Судом встановлено, що Позивач звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування до Відповідача-1 - 12.11.2014р., а отже, останній з урахуванням положень Закону зобов'язаний був виплатити страхове відшкодування в строк до 10.02.2015р. З матеріалів справи вбачається, що Відповідач-1 здійснив страхову виплату 11.12.2014р., тобто в межах строку встановленого законом.

Згідно положень п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

В даному випадку страховик провів виплату страхового відшкодування в межах строків, визначених спеціальним Законом, з урахуванням дати подачі Позивачем заяви про виплату страхового відшкодування. Доказів зворотнього в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до ст. 26-1 Закону, відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Щодо вимоги позивача про стягнення з Відповідача-1 витрат на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн., слід зазначити наступне.

За положеннями ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на правову допомогу та проведенням судових експертиз.

Правову допомогу, відповідно до приписів ст. 56 ЦПК України, може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Вимога ОСОБА_1 про стягнення з Відповідача-1 таких витрат задоволенню не підлягає, оскільки, особа, яка надавала позивачу правову допомогу не допускалась до участі справи за заявою Позивача в якості особи яка надає правову допомогу, відповідно до ч. 2 ст. 56 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час вчинення ДТП була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», та останній здійснив в строк встановлений законом добровільну виплату завданої ОСОБА_3 шкоди майну Позивача в сумі 20 370,15грн., розрахованої відповідно до вимог законодавства, та враховуючи відсутність факту ушкодження здоров'я позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 25 196,58 грн., стягнення витрат на листування та направлення телеграми у розмірі 92,64 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 500,00 грн., стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2 000 грн., та вимоги до ОСОБА_3 про стягнення витрат на первісний огляд в розмірі 597,12 грн. не підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині відшкодування ОСОБА_3 позивачеві моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Згідно вимог, ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Разом з тим, згідно абзацу другого п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач в позові зазначив, що в результаті пошкодження його власності - автомобіля, йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, оскільки він перебував у знервованому стані, сама ДТП вимусила його спілкуватись відповідачами з приводу повернення коштів на ремонт, змінився його звичайний спосіб життя.

З огляду на те, що судом при розгляді справи було встановлено та підтвердилось належними доказами заподіяння матеріальної шкоди Позивачу в результаті неправомірних дій, які призвели до ДТП, з боку Відповідача-2, то суд вважає, що такі обставини призвели до заподіяння Позивачу душевних страждань і відповідно на його користь підлягає стягненню моральна шкода.

Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди судом враховуються характер правопорушення, глибина описаних Позивачем душевних страждань, ступінь вини Відповідача-2, а також враховуються вимоги розумності і справедливості у зв'язку з чим з Відповідача-2 на користь Позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 1 500,00грн.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням всього наведеного вище позов підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з Відповідача-2 на користь Позивача моральної шкоди у розмірі 1 500,00грн.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України на користь Позивача підлягають стягненню з Відповідача-1 судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, з Відповідача-2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 121,80 грн.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 6,9,12,22, 29,32,36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням положень Постанови Пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» та п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 500,00грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений при зверненні до суду пропорційно до задоволених позовних вимог, у розмірі 121,80грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: