У Х В А Л А

1 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Сімоненко В.М., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним кредитного договору, додаткової угоди до кредитного договору, договору іпотеки та застосування наслідків їх недійсності,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року залишено без змін.

26 червня 2015 року до Верховного Суду України звернувся

ОСОБА_4, від імені якого діє представник ОСОБА_5, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального, а саме: статей 203, 215, 216 ЦК України та статей 11, 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

У підтвердження неоднаковості застосування норм матеріального права заявник надав ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 вересня 2012 року та 22 жовтня 2014 року.

Водночас заявник просить поновити строк подання заяви про перегляд зазначеного судового рішення, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

У разі пропущення строку, встановленого частинами першою-третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява (частина четверта статті 356 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що строк подання заяви про перегляд підлягає поновленню, оскільки наведені ОСОБА_4, від імені якого діє представник ОСОБА_5, доводи є поважними.

Разом з тим колегія суддів вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі, яка є предметом перегляду, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для визнання оспорюваних правочинів недійсними, оскільки висновком експертизи не встановлено абсолютну неспроможність ОСОБА_4 розуміти значення своїх дій та керувати ними на час укладення спірних правочинів. Крім того, ОСОБА_4 не доведено, що спірні правочини укладені з порушенням положень статей 11, 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 вересня 2012 року, наданою заявником для порівняння, суди установили, що відповідно до акта судово-психіатричної експертизи позивачка за зустрічним позовом за своїм психічним станом на момент укладення кредитного договору не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Залишаючи без змін рішення суду апеляційної інстанції про задоволення зустрічного позову і визнання недійсним кредитного договору, суд касаційної інстанції погодився з його висновком, що на час укладення спірного правочину позивачка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності.

На підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року, наданій заявником для порівняння, суд касаційної інстанції залишив без змін судове рішення суду апеляційної інстанції, яким задоволено позов про визнання недійсними: кредитного, іпотечного договорів та договору поруки. При цьому суд касаційної інстанції погодився із обставинами, встановленими апеляційним судом, що умови кредитного договору є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення споживача, тому цей договір укладено з порушенням статей 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», що є підставою для визнання його недійсним. Договори поруки та іпотеки є похідними від кредитного договору, тому вони також є недійсними.

У зазначених ухвалах суду касаційної інстанції, наданих заявником для порівняння, та в судовому рішенні про перегляд якого подано заяву, встановлено різні обставини справи, що не є неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4, від імені якого діє представник ОСОБА_5, обґрунтованою немає підстав.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Поновити ОСОБА_4, від імені якого діє представник ОСОБА_5, строк подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним кредитного договору, додаткової угоди до кредитного договору, договору іпотеки та застосування наслідків їх недійсності за заявою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

В.М. Сімоненко

А.Г. Ярема