У Х В А Л А

3 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Лященко Н.П., Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 в її інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_5 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 в її інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, про виселення та зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30 жовтня

2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 10 лютого

2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2015 року, вказане рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково, ухвалено виселити ОСОБА_4 з малолітньою ОСОБА_5 з будинку АДРЕСА_1; у задоволенні вимог про зняття з реєстраційного обліку відмовлено; вирішено питання про розподіл судових витрат.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування ухвали суду касаційної інстанції та передачу справи на новий розгляд до цього ж суду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме: частини третьої статті 109 ЖК Української РСР та частин другої, третьої статті 40 Закону України "Про іпотеку".

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 14 травня 2015 року, щодо якої подана заява про перегляд, суд касаційної інстанції погодився з висновками суду апеляційної інстанції, який, задовольняючи позовну вимогу про виселення, виходив з того, що позивачем дотримано вимоги законодавства про виселення мешканців з будинку, що є предметом іпотеки та на який рішеннями Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 березня 2013 року й Апеляційного суду Миколаївської області від 23 травня 2013 року в іншій справі звернуто стягнення; мешканці будинку повідомлені про необхідність добровільного виселення; вимога банку про добровільне виселення була фактично отримана іпотекодателем; представники відповідачів були присутніми у судових засіданнях з розгляду справи за позовом, однією з вимог якого було виселення ОСОБА_4 (у задоволенні цієї вимоги про виселення в іншій справі було відмовлено), що свідчить про обізнаність ОСОБА_4 про вимогу іпотекодержателя до мешканців звільнити будинок.

У наданих для порівняння ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2014 року, 10 грудня 2014 року, 5 лютого

2015 року та 13 травня 2015 року суд касаційної інстанції, залишивши без змін судові рішення інших інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог про виселення, виходив з того, що відповідачі не були повідомлені про необхідність добровільного виселення з жилого приміщення, що є предметом іпотеки та на яке звернуто стягнення.

Порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 в її інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, про виселення та зняття з реєстраційного обліку за заявою ОСОБА_4 в її інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_5 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України А.Г. Ярема Н.П. Лященко В.М. Сімоненко