Ухвала

іменем україни

6 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Гримич М.К., Євтушенко О.І.,

Мартинюка В.І., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання поруки припиненою,

за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Одеської області від 24 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») про визнання поруки припиненою.

Посилалася на те, що 18 серпня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ СР «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є відповідач, та ОСОБА_6 укладений кредитний договір № 2008/13-1-08/406, відповідно до якого останньому був наданий кредит в розмірі 410 000 доларів США зі сплатою 13,50 % річних строком до 17 серпня 2023 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 18 cерпня 2008 року між позивачкою та АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є відповідач, укладений договір поруки № 06-09/1818, відповідно до якого ОСОБА_3 поручилася за виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором. Проте банк з 20 жовтня 2008 року в односторонньому порядку, без повідомлення поручителя, підвищив відсоткову ставку до 14,50 % річних. Позивачка просила визнати поруку припиненою на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 7 липня 2014 року позовні вимоги задоволено. Припинено поруку ОСОБА_3 за договором поруки від 18 серпня 2008 року № 06-09/1818, укладеним між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 24 грудня 2014 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 7 липня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, просить скасувати оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що банком підвищено відсоткову ставку до 14,50 % без повідомлення поручителя, чим збільшено обсяг відповідальності останнього.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що банком було помилково підвищено відсоткову ставку, у зв'язку з чим було перераховано заборгованість у відповідності до відсоткової ставки 13,50 % річних, яка передбачена договором.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції погодись не можна.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Судами встановлено, що 18 серпня 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є відповідач, та ОСОБА_6 укладений кредитний договір № 2008/13-1-08/406, відповідно до якого останньому був наданий кредит в розмірі 410 000 доларів США зі сплатою 13,50 % річних строком до 17 серпня 2023 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 18 серпня 2008 року між позивачкою та АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є відповідач, укладений договір поруки № 06-09/1818, відповідно до якого ОСОБА_3 поручилась за виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором.

Листом від 7 жовтня 2008 року за № 09-12/96-6206 банк повідомив ОСОБА_6 про те, що з 20 жовтня 2008 року буде підвищено відсоткову ставку до 14,50 % річних.

Повідомлення ОСОБА_3 про підвищення відсоткової ставки матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 3.3.2 договору поруки кредитор зобов'язаний до моменту виконання зобов'язань, забезпечених порукою, не змінювати умов договору кредиту без попереднього письмового погодження поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Посилання відповідача на те, що ставка була підвищена помилково, не заслуговує на увагу, оскільки матеріали справи не містять відомостей, що боржник був повідомлений про таку помилку і ставка становитиме 13,50 % річних.

Крім того, рішенням апеляційного суду Одеської області від 27 червня 2014 року у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлено незаконність нарахування 14,50 % річних, а отже така ставка була встановлена банком.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясувавши обставини, дійшов вірного висновку про те, що порука припинена, апеляційний суд помилково скасував рішення суду першої інстанції, ухвалене відповідно до закону, яке згідно з положеннями ст. 339 ЦПК України підлягає залишенню в силі.

Відповідно до ч. 1 ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4, задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 24 грудня 2014 року скасувати, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 7 липня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:М.К. Гримич О.І. Євтушенко В.І. Мартинюк О.В. Ступак