Справа № 145/2189/14-ц Провадження № 22-ц/772/1266/2015Головуючий в суді першої інстанції Мазурчак А. Г.
Категорія 44Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Войтка Ю.Б., Голоти Л.О.

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Гніванська міська рада, КП « Гніваньводопостач», орган опіки і піклування Тиврівської райдержадімінстарції, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 1996 року вона зареєстрована в гуртожитку АДРЕСА_1, а відповідно до рішення виконавчого комітету Гніванської міської ради від 23 грудня 2009 року її включено до переліку мешканців гуртожитку, яким було вирішено видати ордера на право зайняття житлової площі. З 2009 року позивач працює за кордоном, а у 2011 році з дозволу її матері ОСОБА_4 тимчасово вселилася в дану кімнату, проте продовжує проживати до даного часу і добровільно звільнити приміщення відмовляється. Виходячи з чого, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення ОСОБА_2 разом з малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без надання іншого житлового приміщення.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2015 року позов задоволено.

Усунуто ОСОБА_3 перешкоди в користуванні житловим приміщенням - АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 без надання іншого житлового приміщення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначала, що позивач більше 11 років постійно проживає закордоном та не потребує даного житла , а так як вона з 2010 року проживає в спірній кімнаті, провела в ній ремонт, сплачує за комунальні послуги, є одинокою матір'ю, іншого житла не має, а тому має необхідність у користуванні спірним житлом.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

По справі встановлено, що гр. ОСОБА_6 змінила прізвище, ім'я, по батькові на ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації актів про переміну прізвища, імені, по батькові відділом реєстрації актів громадянського стану Тиврівського районого управління юстиції Вінницької області 24 липня 2002 року зроблено запис №28 (а.с. 6).

Згідно з відміткою у паспорті з 24 січня 1996 року ОСОБА_3 зареєстрована в сімейному гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 4 звор.).

Рішенням виконавчого комітету Гніванської міської ради від 23 грудня 2009 року № 330 «Про видачу мешканцям гуртожитку, що розташований по АДРЕСА_2, ордерів на право зайняття жилої площі» тим мешканцям гуртожитку № 5, які на час прийняття вказаного рішення проживали в ньому і не мали юридичних документів на вселення було вирішено видати ордера на право зайняття житлової площі згідно списку. (а.с. 9-10).

Перелік мешканців гуртожитку міститься в додатку до вказаного рішення і, відповідно до вказаного додатку ОСОБА_7 була включена до нього за № 37. (а.с. 11-13)

Відповідно до поквартирної картки ОСОБА_6 (ОСОБА_3) є наймачем кімнати АДРЕСА_1 та зареєстрована там разом зі своєю дочкою ОСОБА_8 (а.с. 7).

Згідно з довідкою №20 від 22 січня 2015 року гуртожиток АДРЕСА_1 знаходиться на балансі підприємства КП «Гніваньводопостач» з 25 жовтня 2008 року на підставі акта прийому-передачі та рішення міської ради №549 від 10 жовтня 2008 року 19 сесії 5 скликання (а.с.54).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Гніванської міської ради від 26 лютого 2015 року власник будівлі гуртожитку по АДРЕСА_2 відсутній. Наразі проходить процедура визнання будівлі безгосподарною з метою прийняття у комунальну власність (а.с. 82).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 з 20 листопада 2007 року (а.с. 27).

Сторонами не заперечується, що ОСОБА_2 разом з малолітнім сином ОСОБА_5 , 2011 року народження, проживають в АДРЕСА_2, що також підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 10 вересня 2014 року (а.с.14).

Також сторонами визнається, що ОСОБА_2 поселилася у спірній кімнаті у 2011 році з дозволу матері позивача тимчасово на кілька місяців, проте звільняти кімнату відмовляється.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню.

При наданні висновку від 12.01.2015 року про усунення перешкод ОСОБА_3 в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення ОСОБА_4 та її малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з АДРЕСА_2 орган опіки і піклування Тиврівської районної державної адміністрації поклався на розсуд суду (а.с. 44-45).

Згідно з п.7 ст. 16 ЖК України виконавчі комітети селищних, сільських Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, на території відповідної Ради видають ордери на жилі приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду (частина перша статті 58).

Статтею 58 ЖК України встановлено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР.

За змістом ст.ст. 128, 129 ЖК України, п.п. 9, 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 р. N 208 жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу.

Відповідно до п. 15 Примірного положення про гуртожитки жила площа в гуртожитку не підлягає обміну, розділу, бронюванню і здачі в піднайом.

Згідно з п. 17 Положення громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вправі вселити в займані приміщення своїх неповнолітніх дітей.

Вселення інших членів сім'ї в указані приміщення допускається лише з дозволу адміністрації, профспілкового комітету і комітету комсомолу підприємства, установи, організації та письмової згоди членів сім'ї громадянина, які проживають разом з ним.

Відповідно до п. 44 Примірного положення про гуртожитки громадян, які самоправно зайняли жилу площу в гуртожитку, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Згідно ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений з займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Доводи відповідача про те, що остання та її малолітній син не забезпечені житловою площею спростовуються матеріалами справи, зокрема місцем реєстрації ОСОБА_2 є АДРЕСА_2, а відповідно до ч.4 т. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Оскільки позивач є наймачем АДРЕСА_2 і бажає використовувати її для власного проживання, а відповідач ОСОБА_2 займає спірне приміщення без відповідного дозволу (ордера), рішення виконавчого комітету чи адміністрації підприємства про передачу даної кімнати в користування відповідачу не приймалося, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову та усунення перешкод позивачу в користуванні приміщенням шляхом виселення ОСОБА_2 та малолітнього сина ОСОБА_5 без надання іншого приміщення.

За таких обставин, рішення суду є законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, керуючись, ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/ Л.О. Голота

/підпис/ Ю.Б. Войтко

З оригіналом вірно: