Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шаховніної М. О. ,

при секретарі - Матіос А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що він проживає та є власником квартири АДРЕСА_1.

Зазначив, що відповідно до акту комісії КП "Введенське Подільського району м. Києва" від 02 квітня 2014 року був встановлений факт появи тріщин у коридорі, часткове здуття та обсипання водоемульсійної суміші, якою пофарбована стеля.

Вказав, що згідно будівельно-кошторисної документації та дефектного акту вартість майнового збитку, який було йому завдано складає 412 грн.

Крім того, зазначив, що крім матеріальної шкоди, йому також була завдана моральна шкода, яка виразилась у негативних емоціях, переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичайного способу життя.

Посилаючись на те, що відповідачка у добровільному порядку відмовляється відшкодовувати завдану шкоду, просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 412 грн. матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач позов підтримав з тих же підстав, просив його задовольнити. Пояснив, що поява тріщин та здуття фарби у коридорі квартири АДРЕСА_1 відбулося у зв'язку з проведенням ремонтних робіт відповідачкою, яка живе поверхом вище у квартирі № 128, в добровільному порядку остання відмовляється відшкодовувати майнову шкоду. Крім того, вказав, що неправомірними діями відповідача йому була завдана також моральна шкода.

Відповідачка у судове засідання не з"явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заперечення, в яких зазначила, що позов вона не визнає та просить відмовити у його задоволенні. Вважає, що позивачем не надано доказів того, що саме з її вини відбулося пошкодження коридору в спірній квартирі та не зазначено причинно-наслідковий зв'язок між ремонтом у квартирі № 128 та тріщинами у коридорі квартири № 121. Крім того, вказує, що позивачем позов в частині відшкодування моральної шкоди необґрунтований та не підтверджений доказами ( а.с. 37-39).

Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу на праві приватної власності, згідно договору купівлі-продажу від 24 лютого 2000 року (а.с. 6).

Згідно довідки форми № 3 виданої КП "Введенське Подільського району м. Києва" від 06 квітня 2015 року власником особового рахунку квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 (а.с. 53).

02 квітня 2014 року комісією представників КП "Введенське Подільського району м. Києва" було проведено обстеження квартири АДРЕСА_3 та складено акт (а.с. 7).

Згідно даного акту та в результаті обстеження спірної квартири виявлено: в приміщенні коридору волосяні тріщини та часткове вздуття і обсипання водоемульсійної фарби. Зі слів мешканців квартири № 121 вказані пошкодження виникли з початком проведення ремонтних робіт у квартирі № 128, що знаходиться поверхом вище за вищевказаною адресою.

Відповідно до будівельно-кошторисної документації та дефектного акту вартість відновлювальних робіт у квартирі АДРЕСА_4 складає 412 грн. 00 коп. (а.с. 8-9).

Матеріали справи свідчать, що 20 травня 2014 року позивачем на ім'я відповідача було направлено лист з проханням відшкодувати завдану шкоду (а.с. 10-12).

Положеннями статті 319 ЦК України (ч. ч. 1, 2, 4, 5) передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого права.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже підставою цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, яке включає в себе: шкоду, протиправне діяння особи, яка її заподіяла, причинний зв'язок між ними та вину заподіювача шкоди.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Суд, оцінюючи зібрані докази у справі в їх сукупності дійшов висновку про те, що пошкодження, які були виявлені у коридорі квартири позивача відбулися з вини мешканців квартири АДРЕСА_5, що підтверджено актом комісії КП "Введенське Подільського району м. Києва" від 02 квітня 2014 року.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності їх вини у завданні шкоди позивачам.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Належних доказів, які б спростовували факт пошкодження квартири позивача не з вини відповідачки, суду не надано, а тому суд дійшов висновку про задоволення позову в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 412 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У п. 5 зазначеної постанови роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Внаслідок неправомірних дій (бездіяльності) відповідача було пошкоджено майно позивача, порушився його звичайний спосіб життя, внаслідок чого ОСОБА_1 зазнав душевних страждань.

Враховуючи глибину душевних хвилювань та порушення нормального порядку життя позивача, суд приходить до висновку про те, що у зв'язку з пошкодженням квартири позивача було заподіяно моральну шкоду у розмірі 800 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача, як це передбачено ст. ст. 23, 1167 ЦК України.

Разом з тим, суд приходить до висновку про недоведеність вимог позивача про стягнення моральної шкоди у більшому розмірі до 3 000 грн. 00 коп.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а з відповідачки слід стягнути на користь позивача 412 грн. 00 коп. майнової шкоди та 800 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачки в дохід держави підлягає судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 22, 23, 319, 1166, 1167 ЦК України ст. ст. 3, 4, 10, 11, 15, 58-60, 74, 79, 84, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків згідно довідки Міністерства доходів і зборів не встановлено) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) майнову шкоду у розмір 412 грн. (чотириста дванадцять) 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 800 грн. (вісімсот гривень) 00 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання через Подільський районний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків згідно довідки Міністерства доходів і зборів не встановлено) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) майнову шкоду у розмір 412 грн. (чотириста дванадцять) 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 800 грн. (вісімсот гривень) 00 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання через Подільський районний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М. О. Шаховніна