Справа № 492/1437/14-ц
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

Іменем України

09 червня 2015 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Гусєвої Н.Д.,

при секретарі Рябчук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Арциз Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи: Арцизької районної державної адміністрації Одеської області, як органу опіки та піклування про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що 14 червня 1998 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок того, що в них з відповідачем різні погляди на життя, шлюбні відносини та методи виховання дітей. Сторони мешкають окремо. Наймолодша дитина ОСОБА_5 мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка прийшла до висновку, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе і наполягає на розірванні шлюбу. Також, позивачка вказує, що з відповідачем виник спір про місце проживання наймолодшої дитини ОСОБА_5 у звязку з чим позивачка звернулася до органу опіки та піклування в результаті чого отримала висновок згідно якого визнано доцільним проживання дитини ОСОБА_5 разом з позивачкою та просила суд визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 з позивачкою.

В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти задоволення позову.

Представник третьої особи Арцизької районної державної адміністрації Одеської області, як органу опіки та піклування позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Судом було визнано не доцільним заслуховування думки дитини ОСОБА_5 у зв'язку з тим, що на думку суду, малолітня ОСОБА_5 за станом свого здоров'я, віку та розвитку не зможе оцінювати ситуацію та висловити думку щодо визначення її місця проживання.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази, надані сторонами, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов ОСОБА_1 обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з припиненням шлюбу між подружжям, щодо рівності прав та обовязків матері та батька щодо дитини і при вирішенні спору, що виник між сторонами у справі слід керуватися Сімейним кодексом України.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Зі свідоцтва про шлюб вбачається, що 14 червня 1998 року Новокапланською сільською радою Арцизького району Одеської області зареєстровано шлюб між сторонами, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 03 (а.с. 6). Шлюб у відповідачки перший, у відповідача другий. Сторони мають трьох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7, 8, 9).

Як вбачається з довідок № 511 від 04.08.2014р., виданої Новокапланською сільською радою Арцизького району Одеської області, № 262 від 05.11.2014р., виданої Відділом освіти Арцизької райдержадміністрації Одеської області ОСОБА_1, позивачка по справі, працює на посаді медсестри в ДДУ «Струмок» та її дохід за період з січня по червень 2014 року становить 12774,08 грн. та з вересня по жовтень 2014 року становить 2907,86 грн. (а.с. 10, 47). За місцем проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно, що підтверджено відповідною характеристикою (а.с. 12). Згідно довідки про склад сімї № 510 від 04.08.2014р., виданої Новокапланською сільською радою Арцизького району Одеської області до складу сімї ОСОБА_1 входять діти сторін по справі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 13).

ОСОБА_2, відповідач по справі, за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 11, 14). Відповідно до довідки про середню заробітну плату № 05/11-1 від 05.11.2014р., виданої ПП «Айсберг Прайм» дохід ОСОБА_2 з січня по жовтень 2014 року становить 27200,00 грн. (а.с. 39). З довідки № 622 від 20.10.2014р., виданої виконавчим комітетом Новокапланської сільської ради Арцизького району Одеської області вбачається, що ОСОБА_2 має земельну ділянку (пай) площею 12,98 га на території Новокапланської сільської ради Арцизького району Одеської області, яку він самостійно обробляє та має підсобне господарство (а.с. 40). ОСОБА_2 не перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Арцизької районної державної адміністрації Одеської області, що підтверджується довідкою № 3304 від 22.12.2014р. (а.с. 46).

Арцизькою районною державною адміністрацією Одеської області як органом опіки та піклування надано висновок від 02 вересня 2014 року № 01-34/2060 згідно якого визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, визнано доцільним з батьком з матірю ОСОБА_1 за адресою: с.Теплиця Арцизького району Одеської області, вул.Радянська, буд. № 173 (а.с. 21).

Відповідно до ч. ч. 3, 4, ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

У відповідності до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що шлюб носить формальний характер. Сторони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, спільно не проживають. Суперечки матеріального характеру, майнових претензій один до одного в них немає, спору про поділ майна, що є спільною власністю, немає. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалася, подальше спільне проживання сторін і збереження їхньої родини неможливо, родина розпалася остаточно й шлюб між ними варто розірвати.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу у звязку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «Анисько». Позивачка не виявила бажання, після припинення шлюбу змінити своє наявне прізвище на дошлюбне, про що зазначила в позовній заяві та заявила в судовому засіданні у зв'язку з чим суд не вбачає підстав після припинення шлюбу між сторонами змінювати прізвище позивачці.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд також вважає за необхідне розяснити, що згідно абз. 2 ч. 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно ст. 19 Конвенції про права дитини держави учасниці зобов'язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Згідно ст. 141 СК України батько, мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони в шлюбі між собою.

Ст. 151 СК України передбачає право батьків на виховання дитини, право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції по права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Згідно Декларації прав дитини від 20.11.1959р. (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної асамблеї ООН) малолітня дитина не повинна, крім тих випадків коли є виключені обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Ця норма є загальною.

За змістом ст. ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, у всіх діях щодо дітей, у тому числі коли дитина розлучається з одним з батьків, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Також Європейський суд з прав людини зазначив, що руйнування родинних звязків означає відсікання дитини від її коріння й може бути виправдане лише за виняткових обставин.

Закон України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Отже, виходячи з наведеного, враховуючи обставини справи, суд погоджується з висновком Арцизької районної державної адміністрації Одеської області як органу опіки та піклування, який вирішив доцільним визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5, 09 серпня 2012 року, з матірю - ОСОБА_1, позивачкою по справі.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні були встановлені усі підстави, які надають суду прийти до однозначного висновку щодо задоволення позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 7, 19, 56, 104, 105, 110-115, 141, 151, 160, 161 СК України, ст. ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 1, 15, 30, 57-60, 64, 174, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 14 червня 1998 року Новокапланською сільською радою Арцизького району Одеської області актовий запис № 03, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвати.

Після припинення шлюбу залишити за ОСОБА_1 прізвище «Афанасьєва».

Рішення суду про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 після набрання ним законної сили надіслати до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції в Одеській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб.

Розяснити, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є наявне рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили.

Визначити місце проживання малолітньої дитини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 з її матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо сторони, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя

Арцизького районного суду ОСОБА_6