Провадження № 22-ц/780/2580/15 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 49 27.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

27 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Коцюрби О.П., із участю секретаря Лопатюк В.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2015 рокупозов ОСОБА_3, із внесеними змінами та доповненнями, задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн., щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.12.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 243,60 грн. судового збору.

На обґрунтування ухваленого рішення про задоволення позову судом першої інстанції зазначені обставини, викладені у позові.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушенння матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким стягнути із нього аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.12.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Суд, закінчивши з'ясування обставин і перевірку їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне відмовити у задоволенні заявлених апеляційних вимог, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як правильно встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 3, 5 ).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2012 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано ( а.с. 4 ).

Позивач та її донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають у АДРЕСА_1 ( а.с. 6, 7 ).

Однак, ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, відповідно, відповідач не виконує обов'язків, передбачених ст. 180 СК України.

При цьому, він постійного місця роботи не має, отримує нерегулярний, мінливий дохід, відповідно, суд першої інстанції правильно визначив розмір аліментів згідно положень ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі.

Правильно місцевий суд визначився із розміром аліментів, врахувавши обставини, зазначені в ст. 182 СК України, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність доказів про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про задоволення позову і ухвалив, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 180, 182, 184 СК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-213 ЦПК України, законне та обґрунтоване рішення на підставі належних та допустимих доказів по справі.

Таким чином, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, порушенння матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст. 183 СК України, ст.ст. 10, 213 ЦПК України, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження в суді другої інстанції.

Інші зазначені в апеляції обставини, зокрема, про те, що відповідач не заперечував у задоволенні позову щодо сплати аліментів у частині від заробітку, рішення ставить його у скрутне матеріальне становище, апелянт зайнятий пошуком роботи і не має жодного доходу, на переконання апеляційного суду, правового значення для правильного вирішення спору не мають і не свідчать, у силу викладеного, про обґрунтованість апеляційних вимог.

При цьому, застосування положень ст. 183 СК України для визначення розміру аліментів, у даному випадку, на переконання апеляційного суду неможливе за відсутності заробітку в ОСОБА_2, що визнав і сам відповідач.

Відтак, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, а тому оскаржуване рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, згідно вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

О.П. Коцюрба