АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1590/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : скарга на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Центрального відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 травня 2015 року по справі за поданням старшого державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_6, вивчивши матеріали справи,

в с т а н о в и л а :

Старший державний виконавець Центрального відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції 28 квітня 2015 р. звернувся в суд із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_6.

Обґрунтовуючи свої вимоги вказував, що на примусовому виконанні Центрального ВДВС Черкаського МУЮ знаходяться виконавчі документи про стягнення із ОСОБА_6 боргів на користь фізичних та юридичних осіб, а саме:

- виконавчий лист № 712/8466/14-ц від 25 вересня 2014 р., виданий Соснівським районним судом м. Черкас, про стягнення із боржника на користь ПАТ «Імексбанк» боргу в сумі 61 579 грн. солідарно;

- наказ № 925/999/14 від 16 липня 2014 р., виданий Господарським судом Черкаської області, про стягнення із боржника на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 43 791,08 грн.;

- наказ № 925/870/14 від 23 червня 2014 р., виданий Господарським судом Черкаської області, про стягнення із боржника на користь ОСОБА_7 боргу в сумі 67 805,93 грн.;

- виконавчий лист № 712/8011/14-п від 21 жовтня 2014 р., виданий Соснівським районним судом м. Черкас, про стягнення із боржника на користь ОСОБА_8 боргу в сумі 196 400 грн.;

- виконавчий лист № 712/8011/14-ц від 21 жовтня 2014 р., виданий Соснівським районним судом м. Черкас, про стягнення із боржника на користь ОСОБА_8 боргу в сумі 450 170 грн.;

- виконавчий лист № 712/8011/14-ц від 21 жовтня 2014 р., виданий Соснівським районним судом м. Черкас, про стягнення із боржника на користь ОСОБА_8 боргу в сумі 1 827 грн.;

- виконавчий лист № 712/9113/14 від 29 січня 2015 р., виданий Соснівським районним судом м. Черкас, про стягнення із боржника на користь ОСОБА_9 боргу в сумі 107 680,30 грн.;

- наказ № 917/1186/13 від 23 липня 2013 р., виданий Господарським судом Полтавської області, про стягнення із боржника на користь ОСОБА_10 боргу в сумі 1 134,47 грн.;

- наказ № 917/1186/13 від 23 липня 2013 р., виданий Господарським судом Полтавської області, про стягнення із боржника на користь ОСОБА_10 боргу в сумі 13 380,41 грн.;

Загальна сума боргу становить 943 768,19 грн.

Державний виконавець у поданні вказує, що станом на 8 квітня 2015 року ОСОБА_6 будь-яких дій стосовно погашення заборгованості не вчинив, рішення судів про стягнення боргу на даний час не виконані. З моменту відкриття виконавчого провадження боржник всіляко намагається уникнути зобовязання по погашенню боргів, вчиняє всілякі дії для затягування виконання судових рішень.

В ході примусового виконання зведеного виконавчого провадження державним виконавцем виконані всі передбачені законом заходи для виконання судових рішень, зокрема, накладено арешт на рухоме і нерухоме майно боржника, рахунки в банках, однак коштів на рахунках не виявлено, окремі рахунки боржник закрив.

У строк, наданий боржнику для самостійного виконання рішень судів, останній жодних дій не вчинив, до державного виконавця на виклики не зявляється, що свідчить про ухилення від виконання своїх боргових зобовязань.

У зв'язку із наведеним заявник просив тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань, згідно рішень судів.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 травня 2015 р. подання старшого державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_6 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник Центрального відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції подав апеляційну скаргу, в якій просить про її скасування, постановивши по справі нову ухвалу, якою задовольнити подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_6, посилаючись на те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному встановленні обставин, що мають значення для розгляду справи.

Зокрема, апелянт посилається на те, що суд безпідставно прийняв до уваги заперечення боржника проти задоволення клопотання, в яких він стверджував, що державним виконавцем був описаний товар і за рахунок його вартості буде погашатися борг, що не відповідає дійсності, оскільки ухвалою Соснівського районного суду від 14 квітня 2015 р., майно на яке посилався боржник, було виключено з акту опису та звільнено з під арешту.

Так само суд прийняв до уваги пояснення ОСОБА_6 про те, що він добровільно з метою виконання судових рішень передав для опису і арешту належний йому автомобіль, що також не відповідає дійсності, бо вказаний автомобіль перебував у розшуку і був затриманий працівниками ДАІ у Київській області та доставлений на спеціальний майданчик тимчасового тримання.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а ухвала суду повинна бути скасована і справа направлена до суду першої інстанції на новий розгляд подання старшого державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_6 виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, залишаючи без задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України виходив з того, що державним виконавцем не доведено факт того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань щодо сплати боргів за судовими рішеннями.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, оскільки до таких висновків суд прийшов передчасно, без належного зясування всіх дійсних обставин справи та без надання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

Відповідно до вимог п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Згідно із вимогами ст. 3771 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 7 постанови від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства про вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 3771 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відповідно до роз'яснень ВСУ, викладених у листі від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Отже, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим, з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Однак, суд розглядаючи подання державного виконавця про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_6, зазначені вимоги закону та розяснення Пленумів Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України у повній мірі не виконав, неповно зясував усі обставин справи, наявним в матеріалах справи доказам не дав відповідної оцінки.

Так, на аркуші справи № 49 знаходиться копія акту державного виконавця від 8 жовтня 2014 р. про те, що в цей день державний виконавець у присутності представника стягувача АТ «Імексбанк» та понятого ОСОБА_11 за місцем проживання боржника ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_12 мав намір здійснити перевірку майнового стану боржника, однак останній в категоричній формі відмовився надати державному виконавцю можливість для вчинення таких дій, причину відмови не пояснив.

Суд вказаному акту жодної правової оцінки не дав і не зазначив в ухвалі з яких підстав не приймає його до уваги.

Розглядаючи справу, суд, як видно із журналу судового засідання, не дослідив матеріали зведеного виконавчого провадження відносно ОСОБА_6, тому прийшов до передчасних висновків про відсутність у його діях ухилення від виконання судових рішень.

Так, суд прийняв до уваги пояснення ОСОБА_6 про те, що він добровільно передав для опису і арешту державним виконавцем належний йому на праві власності автомобіль Ніссан, 2010 р. випуску.

Однак, в матеріалах виконавчого провадження, як пояснив апелянт та надав відповідні оригінали документів, містяться докази про те, що вказаний автомобіль державним виконавцем оголошувався у розшук та був затриманий працівниками роти ДПС ДАІ в Київській області і доставлений на спеціальний майданчик для тимчасового зберігання, і тільки після цього був переданий державному виконавцю для опису і арешту, що не свідчить про добровільність дій боржника.

Також, суд в ухвалі посилається на те, що державним виконавцем описаний товар, що належить боржнику, на суму 100 000 грн., що свідчить про те, що ОСОБА_6 не ухиляється від погашення боргів за рішеннями судів.

Разом з тим, апелянтом в апеляційній скарзі наводяться докази про те, що зазначений товар за рішенням Соснівського районного суду від 14 квітня 2015 р., тобто до постановлення ухвали по даній справі, виключений з акту опису та звільнений з під арешту.

З матеріалів справи також вбачається, що зведене виконавче провадження відкрито за 9 виконавчими документами, які видавалися з 2013 по 2014 р. р., на загальну суму 943 768 грн. 19 коп. і за вказаний період, як пояснив боржник в ході розгляду справи в апеляційному суді, ним не погашено жодних коштів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Оскільки судом не досліджувалися матеріали зведеного виконавчого провадження та інші докази, які мають істотне значення при вирішенні клопотання, зокрема рішення суду про звільнення з під арешту майна на 100 000 грн., то суд апеляційної інстанції, згідно із вказаною вище ч. 2 ст. 303 ЦПК України, позбавлений можливості досліджувати ці докази, надавати їм оцінку та вирішувати по суті клопотання державного виконавця, оскільки порушено порядок розгляду цього клопотання, що відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Центрального відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції задовольнити частково, ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 травня 2015 року по справі за поданням старшого державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_6 скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд подання старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського міськуправління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_6

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :