НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/2319/15
№ 2/183/1862/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

секретаря Тен І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, ОСОБА_5, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, та зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, ОСОБА_5, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просить визнати за ним право власності на 7/15 частин домоволодіння № 93, розташованого на земельній ділянці загальною площею 797 кв.м. по АДРЕСА_1, що в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 39,4 кв.м, житловою - 18,0 кв.м, сіни літ. «а», тамбур літ. «а1», погріб літ. «В», вбиральня літ. «К», літня кухня літ. «Д», прибудова літ. «д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж», сарай літ. «З», колодязь № 1, огорожа № 2-4, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.10.1988 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2445, його батькові - ОСОБА_6 належало 7/15 частин домоволодіння АДРЕСА_1

Інша частина спірного домоволодіння, а саме 8/15 його частин, після смерті дідуся позивача -ОСОБА_7, якому вказане домоволодіння раніше належало в цілому на підставі свідоцтва про право власності від 09.11.1957 року, зареєстрованого в БТІ за реєстровим № 3020-21, залишилися відкритими для успадковування дітьми останнього, тіток позивача - ОСОБА_16 та ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача ОСОБА_6 помер, що стверджується свідоцтвом про його смерть, після смерті якого залишилось вищезазначене спадкове майно, а саме 7/15 частин домоволодіння № 93, розташованого на земельній ділянці загальною площею 797 кв.м, по АДРЕСА_1, що в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 39,4 кв.м, житловою - 18,0 кв.м, сіни літ. «а», тамбур літ. «а1», погріб літ. «В», вбиральня літ. «К», літня кухня літ. «Д», прибудова літ. «д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж», сарай літ. «З», колодязь № 1, огорожа № 2-4, що стверджується свідоцтвом на право на спадщину за законом від 28.10.1988 року, технічною документацією на житловий будинок та довідкою БТІ.

Таким чином спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 є позивач як син померлого, його мати - дружина померлого ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та сестра позивача ОСОБА_5.

Позивач зазначає, що до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, але на момент смерті він залишався бути зареєстрованим та фактично проживав та продовжував проживати в спадковому будинку. Крім того, інші спадкоємці, крім нього, які б претендували на спадщину відсутні і ніхто його права власності на вказану частину спадкового домоволодіння не оспорює, оскільки на той час мати фактично проживала з сестрою ОСОБА_12, але звернувшись до Новомосковської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, постановою нотаріуса ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки з домової книги вбачається, що на момент смерті батька, разом з померлим була прописана його мати ОСОБА_11, у зв'язку з чим він звернувся до суду із зазначеним позовом.

В свою чергу ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1, третя особа: Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просять визнати за ними за кожною окремо, право власності на 4/15 частин домоволодіння № 93, розташованого на земельній ділянці загальною площею 797 кв.м. по АДРЕСА_1, що в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 39,4 кв.м, житловою - 18,0 кв.м, сіни літ. «а», тамбур літ. «а1», погріб літ. «В», вбиральня літ. «К», літня кухня літ. «Д», прибудова літ. «д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж», сарай літ. «З», колодязь № 1, огорожа № 2-4, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

В обґрунтування свого позову позивачі посилаються на те, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло від 09.11.1957 року, виданого згідно рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 16/24/470 від 23.10.1957 року, зареєстрованого в БТІ за реєстровим № 3020-21, ОСОБА_13, належало домоволодіння № 93 (до перенумерації № 69), розташоване по АДРЕСА_1.

Заповіту ОСОБА_7 не складав, а тому спадкування в даному випадку здійснювалося за законом. Оскільки дружина ОСОБА_7 - ОСОБА_14, померла раніше батька (діда), а саме ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_7 були лише його діти: ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_6, ОСОБА_18, ОСОБА_19.

Однак бажання прийняти спадщину після смерті батька виявили лише ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_6.

7/15 частин, вищевказаного домоволодіння, після смерті батька - ОСОБА_7, успадковував ОСОБА_6, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.10.1988 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2445 та довідкою БТІ. Спадкоємцем після смерті останнього є його син - ОСОБА_1.

Інша частина домоволодіння - 8/15 його частин, залишилися відкритими для успадкування ОСОБА_2 та ОСОБА_16, померлою ІНФОРМАЦІЯ_5, спадкоємцем після смерті якої є її донька - ОСОБА_3, в рівних частках, оскільки всі брати відмовилися від прийняття спадщини на користь ОСОБА_6.

Позивачі своєчасно звернулися до Новомосковської районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину свого часу так і не отримали, оскільки брат ОСОБА_6 утримував у себе оригінали правовстановлюючих документів на будинок.

Позивачі також зазначили, що вони вже звертались в 2011 році до Новомосковського міськрайонного суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, але також через брак часу та коштів, свій похилий вік та інші особисті обставини не довели справу до кінця, не дивлячись на те, що їхнє право на частку в спадковому майні, на сьогоднішній день ніхто із спадкоємців вже не оспорює. У зв'язку з вищевикладеним, просили суд визнати за ними право власності в поряду спадкування по 4/15 спірного домоволодіння.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_20 позов підтримали, просили його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в позовній заяві. Проти задоволення зустрічного позову не заперечували.

Представник відповідачів за первісним позовом ОСОБА_21 в судовому засіданні первісний позов визнала, також просила задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом.

Третя особа за первісним позовом ОСОБА_5, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог, як первісних так і зустрічних не заперечувала, визнавши обставини, викладені в позовній заяві.

ОСОБА_4, допитана в судовому засіданні у якості свідка, зазначила, що вона є звідною сестрою по матері позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_5 Дійсно, після смерті діда ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, із заявами по прийняття спадщини звернулись ОСОБА_6 - її вітчім, та його сестри ОСОБА_2 та ОСОБА_8, однак через те, що документи на будинок зберігались у її вітчима, його сестри не встигли оформити спадщину, але саме через це 8/15 спадщини лишились відкритими. Після смерті вітчима - ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, спадщину фактично прийняв лише позивач - ОСОБА_22, оскільки був зареєстрований та мешкав з батьком. Мати - ОСОБА_11 на час смерті батька мешкала зі своєю донькою ОСОБА_5 Із заявами до нотаріуса, окрім ОСОБА_1, ніхто не звертався.

Суд, вислухавши учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до наступного висновку.

Суду надано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_7, згідно якого останній помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.37).

Дружиною ОСОБА_7 була ОСОБА_24, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.76), тобто до його смерті.

Після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.37), відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння № 93, розташованого по АДРЕСА_1, яке належало йому на підставі свідоцтва про право власності від 09.11.1957 року, зареєстрованого в БТІ за реєстровим № 3020-21 (а.с.11).

Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, 2004 року, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

З урахуванням вищенаведеного, до виниклих правовідносин необхідно застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, 1963 року.

Відповідно до ст.527 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вичинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_7 були лише його діти: ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_6, ОСОБА_18, ОСОБА_19 (оскільки, як зазначалося вище, дружина померла раніше).

Однак із заявами про прийняття спадщини після смерті батька звернулись лише ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_6.

Дана обставина сторонами не заперечувалась, а також підтверджується показами свідка ОСОБА_4, листом КП «Новомосковське міське БТІ» ДОР» від 11.03.2015 року № 226/15, яким БТІ повідомило, що станом на 29.12.2012 року будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить:

- 8/15 частин - ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності,- виданого 09.11.1957 згідно з рішенням виконкому Новомосковської м/ради №16/24/470 від 23.10.1957. зареєстрованого в БТІ 09.11.1957 за р.№3020-21;

- 7/15 частин - ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 28.10.1988 Новомосковською районною державною нотаріальною конторою за р.№2545, зареєстрованого в БТІ 10.11.1988р. за р.№3020-21 (а.с.17).

Крім того, суду надано копію позовної заяви, яка вже була предметом судового розгляду, однак Рішення по суті по даній справі винесено не було (а.с.104-105).

Відповідно до наданої копії позовної заяви саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (донька ОСОБА_16, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5) (а.с.38) звертались з відповідним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з приводу нерухомого майна, яке є і предметом даного позову.

Суду надано копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.10.1988 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2445, згідно якого ОСОБА_6 успадкував 7/15 частин домоволодіння № 93, розташованого по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.9-10).

Дане свідоцтво ніким не оспорювалось, а відтак, свідчить про те, що за життя ОСОБА_6 набув право власності в порядку спадкування на 7/15 частин домоволодіння № 93, розташованого по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

8/15 частин лишились відкритими, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_16, померла ІНФОРМАЦІЯ_5, не встигли оформити право власності на свою частину у спадщині.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача за первісним позовом (та рідний брат та дядько, відповідно, позивачам за зустрічним позовом) ОСОБА_6 (а.с.7).

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_6 заповіту не склав, а тому спадкування в даному випадку здійснюється за законом.

ОСОБА_1 звернувся до Новомосковської міської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, ОСОБА_6, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки згідно домової книги вбачається, що на момент смерті ОСОБА_6, разом з померлим була прописана його мати ОСОБА_11, яка також вважається такою, що фактично прийняла спадщину (а.с.18).

Однак, як встановлено в судовому засіданні і не заперечувалось сторонами, на момент смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 його дружина ОСОБА_11 фактично проживала разом з донькою ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 і, таким чином, не може вважатися такою, що вступила в управляння майном померлого. (ст. 548 ЦК 1963 року).

Тобто, як видно з наданих суду матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6, інших спадкоємців, окрім позивача, який в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, судом не встановлено (а.с.51).

Крім того, заява місить відмітку нотаріуса про те, що факт прийняття спадщини стверджується проживанням спадкодавця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та по цей час, що перевірено за паспортом ОСОБА_1, в якому наявна відмітка про реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 з 08.07.1988 року та відсутністю відмітки про зняття з реєстрації (а.с.51).

А, відтак суд вважає, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню і за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право власності на 7/15 частин домоволодіння № 93, розташованого на земельній ділянці загальною площею 797 кв.м. по АДРЕСА_1, що в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 39,4 кв.м, житловою - 18,0 кв.м, сіни літ. «а», тамбур літ. «а1», погріб літ. «В», вбиральня літ. «К», літня кухня літ. «Д», прибудова літ. «д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж», сарай літ. «З», колодязь № 1, огорожа № 2-4, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Щодо зустрічного позову, то суд приходить до наступного.

Як зазначалося вище після смерті батька ОСОБА_7 бажання прийняти спадщину виявили лише ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_6.

Копії матеріалів спадкової справи суду надано не було, однак факт її заведення підтверджується наявністю свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.10.1988 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2445, згідно якого ОСОБА_6 успадкував 7/15 частин домоволодіння № 93, розташованого по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.9-10).

8/15 частин лишились відкритими, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_16, померла ІНФОРМАЦІЯ_5, не встигли оформити право власності на свою частину у спадщині.

Крім того, відповідно до наданої копії позовної заяви, яка вже була предметом судового розгляду в 2011-2013 роках (а.с.104-105) саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (донька ОСОБА_16, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5) (а.с.38) звертались з відповідним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з приводу нерухомого майна, яке є і предметом даного позову, що свідчить про те, що саме ці особи складають коло спадкоємців після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.9-10).

Дана обставина не заперечувалась і сторонами в судовому засіданні та підтверджена свідком ОСОБА_4

Як видно з матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_16, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5) (а.с.38), її єдиним спадкоємцем є її донька ОСОБА_3 (а.с.52-53), яка є її правонаступником, а відтак належним позивачем по зустрічному позову.

А відтак, суд приходить до переконання, що і зустрічний позов підлягає задоволенню і за ОСОБА_2 слід визнати право власності на 4/15 частин домоволодіння № 93, розташованого на земельній ділянці загальною площею 797 кв.м. по АДРЕСА_1, що в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 39,4 кв.м, житловою - 18,0 кв.м, сіни літ. «а», тамбур літ. «а1», погріб літ. «В», вбиральня літ. «К», літня кухня літ. «Д», прибудова літ. «д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж», сарай літ. «З», колодязь № 1, огорожа № 2-4, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

За ОСОБА_3 слід визнати право власності на 4/15 частин домоволодіння № 93, розташованого на земельній ділянці загальною площею 797 кв.м. по АДРЕСА_1, що в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 39,4 кв.м, житловою - 18,0 кв.м, сіни літ. «а», тамбур літ. «а1», погріб літ. «В», вбиральня літ. «К», літня кухня літ. «Д», прибудова літ. «д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж», сарай літ. «З», колодязь № 1, огорожа № 2-4, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_16, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, яка прийняла спадщину після батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 3, 58, 10, 57, 60, 212, 214, 215, 224 ЦПК України, ст. ст. 548, 549 ЦК. 1963 року, 1223, 1225, 1261, 1267 ЦК України, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, ОСОБА_5, про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/15 частин домоволодіння № 93, розташованого на земельній ділянці загальною площею 797 кв.м. по АДРЕСА_1, що в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 39,4 кв.м, житловою - 18,0 кв.м, сіни літ. «а», тамбур літ. «а1», погріб літ. «В», вбиральня літ. «К», літня кухня літ. «Д», прибудова літ. «д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж», сарай літ. «З», колодязь № 1, огорожа № 2-4, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 4/15 частини домоволодіння № 93, розташованого на земельній ділянці загальною площею 797 кв.м. по АДРЕСА_1, що в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 39,4 кв.м, житловою - 18,0 кв.м, сіни літ. «а», тамбур літ. «а1», погріб літ. «В», вбиральня літ. «К», літня кухня літ. «Д», прибудова літ. «д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж», сарай літ. «З», колодязь № 1, огорожа № 2-4, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 4/15 частин домоволодіння № 93, розташованого на земельній ділянці загальною площею 797 кв.м. по АДРЕСА_1, що в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 39,4 кв.м, житловою - 18,0 кв.м, сіни літ. «а», тамбур літ. «а1», погріб літ. «В», вбиральня літ. «К», літня кухня літ. «Д», прибудова літ. «д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж», сарай літ. «З», колодязь № 1, огорожа № 2-4, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_16, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, яка прийняла спадщину після батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Судові втирати покласти на сторони.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, що не була присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя В.В.Березюк