ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6286/15-ц
провадження № 2/753/3984/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

та усунення недоліків

"22" червня 2015 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва ЛЕОНТЮК Л.К., розглянувши в місті Києві матеріали цивільної справи та перевіривши дотримання вимог ст. ст. 118-121 ЦПК України у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Матеріали цивільної справи надійшли до загальної канцелярії Дарницького районного суду м. Києва (м. Київ, вул. О. Кошиця, 5 - а ) за вх. № 15637 від 30 березня 2015 року і передані судді Дубас В.А.

22.06.2015 року справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу передана судді Леонтюк Л.К., у зв"язку із закінченням п"ятирічного строку повноважень судді Дубаса В.А.в порядку повторного перерозподілу у відповідності до ст. 11-1 ЦПК України .

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 119, 120 ЦПК України, а саме :

Так, як вбачається із позовної заяви позивачка є громадянинкою України, яка звертається із позовом до громадянина Німеччини. Зазначені правовідносини підпадають під регулювання міжнародних договорів.

Згідно п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про міжнародне приватне право» «іноземний елемент» - це ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом та можуть виявлятися в формі, наприклад, коли одним із учасників правовідносин є іноземцем.

За загальними правилами підсудності, передбаченими ч.1 ст.109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим місцем проживання або зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем перебування відповідача.

Документально не підтверджений факт зареєстрованого постійного або тимчасового проживання чи перебування на території України ОСОБА_4

Не надано доказів неможливості виїзду позивача до місця проживання відповідача (ч. 2 ст. 110 ЦПК України).

Відповідно до ст. 414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Частиною 1 і 2 статті 415 ЦПК України передбачено, що у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду у порядку встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода та обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода та обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ч.2 ст.2 ЦПК України якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачені інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. З урахуванням цього, суд вважає за необхідне залишити зазначену позовну заяву без руху і надати позивачу строк для усунення викладених судом нижче недоліків.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до позовної заяви про розірвання шлюбу додається оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу. Відтак, з урахуванням положень вищезазначених документів представлення даного документу є обов`язковим для умови посвідчення і подальшої легалізації документів, які будуть направлятися відповідачу в порядку виконання доручення в іноземній державі.

Відповідно до ст. 80 Закону України «Про міжнародне приватне право», у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Відповідно до п. 2.3. розділу ІІ Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень затв. наказом Міністерства юстиції України та ДСА України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54 доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченоювідповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову. У відповідних випадках документи, що підлягають врученню, можуть бути складені або перекладені на ту мову, яку, як є підстави вважати, розуміє особа, якій необхідно вручити документи.

Пунктом 2.3 "Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги у цивільних справах, щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень", затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27.06.2008 року № 1092/5/54, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 липня 2008 року за № 573/15264, процесуальні документи складаються мовою, передбаченою міжнародним договором. Якщо документи складено українською мовою слід додати завірений переклад на мову запитуваної сторони.

Відповідно до статей 76 та 77 Закону України «Про міжнародне приватне право» у справах з іноземним елементом юрисдикція судів України розповсюджується на випадки, коли сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, коли дія або подія, що стала підставою для пред'явлення позову, мала місце на території України, нерухоме майно знаходиться на території України, а у справах про спадщину - спадкодавець є громадянином України.

Судом встановлено, що до позовної заяви не додано завіреного перекладу позову з додатками на мову запитуваної сторони (німецьку), окрім того не надано доказів наявності (або відсутності) угоди, згідно якої сторони передбачили підсудність такої справи (про розірвання шлюбу) судам України або іноземним судам.

Разом, з тим право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, відтак позивач зобов`язаний дотримуватися норм як національного права так і міжнародного, в разі якщо таке застосування в даному конкретному випадку буде необхідним.

Згідно вимог ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1)найменування суду, до якого подається заява;

2)ім'я ( найменування ) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання ( перебування ) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі;

3)зміст позовних вимог;

4)ціну позову щодо вимог майнового характеру;

5)виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

6)зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.;

7)перелік документів, що додаються до заяви.

Згідно ст. 122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ЦПК України.

Позовна заява руху не підлягає, так як не відповідає вимогам статті 119 ЦПК України, а саме, позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Згідно ст. 121 ЦПК України, суддя встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. 119, 120, 121, 208-210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Строк для усунення недоліків не може перевищувати п'яти днів з дня отримання даної ухвали.

Роз'яснити заявнику, що у випадку не виконання вимог даної ухвали в строк, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК