Cправа №549/306/15-ц
Провадження№2/549/125/15
РІШЕННЯ

Іменем України

09 липня 2015 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого - судді Крєпкого С.І.

з участю - секретаря Міщенко Т.А.

за участю осіб, які беруть участь у справі:

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Чорнухи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мокиївської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що вона згідно з ст.1216 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Гречанівка Гадяцького району Полтавської області.

До спадкового майна входить земельна ділянка, площею 2,90 га, яка розташована на території Мокиївської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Посилаючись на те, що отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на це майно вона не може в зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, просила визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві і пояснила, що її батько ОСОБА_2 на день смерті проживав в с.Гречанівка Гадяцького району Полтавської області разом з її матір'ю - дружиною померлого ОСОБА_3, в будинку чоловіка позивача.

Відповідач надав суду письмову заяву про визнання позову, просив справу розглянути за відсутності його представника (а.с.31, 44).

Ухвалою суду від 06 липня 2015 року у прийнятті визнання позову відповідачем було відмовлено.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Гречанівка Гадяцького району Полтавської області помер батько позивача ОСОБА_2, що вбачається зі свідоцтв (а.с.6-8).

На день смерті померлий проживав в с.Гречанівка Гадяцького району Полтавської області разом з дружиною ОСОБА_3. яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.42).

Як роз'яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

У відповідності з пунктами 4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки строк прийняття спадщини після смерті батька позивача, відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, закінчився 05 серпня 1997 року, немає підстав для застосування пунктів 4,5 Прикінцевих та перехідних положень нині діючого ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Частиною першою ст.548 ЦК УРСР 1963 р. встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно з ст.549 ЦК УРСР 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Таким чином прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить від його власного волевиявлення.

Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 06.07.2015 р., після померлого ОСОБА_2 спадкові справи не заводились (а.с.33).

Позивач 07.07.2015 р. зверталась з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори після смерті батька ОСОБА_2, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правоустановлюючого документу на земельну ділянку та з огляду на те, що після смерті останнього спадщину фактично прийняла його дружина ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.42).

З огляду на положення статті 550 ЦК УРСР 1963 року якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив визначений статтею 549 ЦК УРСР 1963 року строк для прийняття спадщини, передається лише те з належного йому майна, яке збереглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна.

Доказів про те, що позивач вступила відповідно до статті 549 ЦК УРСР 1963 року в управління чи володіння спадковим майном її померлого батька, не надано, а з заявою про прийняття спадщини за законом у нотаріальну контору протягом шести місяців з дня відкриття спадщини ОСОБА_1 не зверталася.

Крім того, як встановлено судом, на підставі рішення 14 сесії 23 скликання Мокиївської сільської ради від 06.03.2001 р. ОСОБА_2 передано у приватну власність земельна ділянка загальною площею 2,9 га, що знаходиться на території Мокиївської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, про що 08.07.2003 р. було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, тобто вже після його смерті.

За даними відділу Держземагенства у Чорнухинському районі державний акт на земельну ділянку загальною площею 2,9 га був виготовлений, але ОСОБА_2 його не отримував (а.с.17, 40).

Відповідно до ст. 81 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час видачі державного акту - 08.07.2003 р.) громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм частки (паю).

Статтею 126 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами, а згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-472цс15 від 24.06.2015 року, відповідно до статті 125, частини другої статті 126 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час видачі державного акту) право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав

За встановлених обставин, коли спадкодавець державного акта на земельну ділянку за життя не отримав, отже права власності на неї не набув, вона не увійшла до складу спадщини і не може бути успадкована позивачем в справі, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відкрилася спадщина на його спадкове майно, однак спадщина відповідно до вимог чинного на той час ЦК УРСР та у строки визначені цим Кодексом в порядку спадкування позивачем прийнята не була, підстав для задоволення позову немає.

Водночас необхідно зазначити, що згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику в справах про спадкування", справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.548-549 ЦК України (1963 р.), п.п. 4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 81, 125, 126 ЗК України, ст.ст. 10,11, 209, 212, 214-217 ЦПК України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Мокиївської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Чорнухинский районний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання копії цього рішення.

Рішення cуду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

Рішення виготовлено у повному обсязі 10 липня 2015 року.

Рішення є оригіналом.

Суддя