Справа № 635/5272/15-ц
Провадження № 2/635/2467/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2015 року

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Токарєвої Н.М.

при секретарі - Браварець К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку набувальної давності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою про визнання за ними по ? частині за кожним права власності на квартиру АДРЕСА_1, яка належать ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, в порядку набувальної давності.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилається на те, що вони в 2001 році оселилися в вищевказаній квартирі разом з її власником та до теперішнього часу проживають в ній, відкрито володіють, сплачують всі комунальні послуги та проводять її поточний ремонт.

Оскільки власник квартири помер, в неї відсутні будь-які родичі, вони змушені звернутися до суду з відповідним позовом за захистом своїх цивільних прав.

Позивачі в судове засідання не з'явилися, але надали до суду заяву, згідно якої просять розглядати справу за їх відсутністю та свої позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.44).

Представник відповідача Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області, до суду не з'явився, але надав заяву, згідно якої просить справу слухати за відсутністю представника селищної ради та прийняти рішення на розсуд суду (а.с.46).

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги позивачів визнає в повному обсязі та просить справу слухати за її відсутністю (а.с.45).

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає рішення про задоволення позовних вимог, якщо відповідач визнав позов та за наявністю законних на те підстав.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у відповідності до копії Свідоцтва про право власності на житло від 24 лютого 1998 року, виданого відділом житлово-комунального господарства Люботинської міської Ради народних депутатів, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 (а.с.31).

Згідно довідки КП «Люботинське бюро технічної інвентаризації» від 24 липня 2015 року, квартира АДРЕСА_1 в бюро не зареєстрована і право власності не оформлено (а.с.34).

У відповідності до Рішення Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області VІІІ сесії V скликання від 10 січня 2007 року «Про затвердження переліку вулиць, провулків, що розташовані в селищах Травневе та Санжари», було затверджено перелік вулиць та провулків, що розташовані на території селищ Травневе та Санжари, а саме до селища Травневе відноситься вулиця Гагаріна (а.с.57-58).

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_5, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть останньої серії НОМЕР_2 (а.с.38).

Згідно актів депутата Манченківської селищної ради Кирилюк О.Б. від 15.06.2015р., позивачі проживали однією родиною разом з ОСОБА_5 в період з 2001 року по 2003 рік та відкрито володіють і користуються всією квартирою АДРЕСА_1, з 2003 року по теперішній час (а.с.8).

Також, доказами проживання позивачів на території Харківського району Харківської області з 2001 року є Довідки з Манченківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Харківської районної ради Харківської області від 14.05.2015р. за № 15 та 16, Свідоцтво про базову загальну середню освіту від 18.06.2011р., виданого на ім'я ОСОБА_1 та Атестат про повну загальну середню освіту від 27 червня 2007 року виданого на ім'я ОСОБА_2 (а.с.17, 18, 23, 24, 25).

Відповідно до повідомлення Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 31.07.2015р. за № 13, після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, в шестимісячний строк з заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, заповітів від імені спадкодавця не посвідчувалися, Свідоцтва про право на спадщину станом на 20 серпня 2015 року, держнотконтора нікому не видавала (а.с.59).

Більше дванадцяти років до позивачів ніхто жодних претензій стосовно права власності на квартиру АДРЕСА_1, яка належать ОСОБА_5, не пред'являв.

Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Зі змісту норми ст. 344 ЦК України випливає, що право на об'єкт власності - житловий будинок у порядку набувальної давності, яке належить до суб'єктивних прав громадянина, набувається за умови: добросовісності заволодіння майном на законних підставах; продовження володіння чужим майном відкрито та безперервно, тобто, очевидно для третіх осіб; володіння майном протягом встановленого законом десятирічного строку.

Відповідно до вимог цивільного законодавства володіння визнається добросовісним, якщо володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим нерухомим майном, а обставини, у зв'язку з якими у нього виникло володіння чужою річчю, не давало найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна. Незаконний володілець на протязі всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно положенням частини 2 статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до п. 8 Перехідних положень ЦК України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також, на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Тому враховуючи вищевикладене, необхідно визнати за позивачами по ? частині за кожним права власності на квартиру АДРЕСА_1, яка належать ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, в порядку набувальної давності, оскільки вони відкрито володіють вищевказаною квартирою більше дванадцяти років, що було встановлено відповідними доказами.

Судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦК України, суд залишає за рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 328, 344 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою сел. Отинія Коломийського району Івано-Франківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на ? частину квартиру № 2, загальною площею 32,70кв.м., житловою площею 16,30кв.м., в будинку АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 24 лютого 1998 року, виданого відділом житлово-комунального господарства Люботинської міської Ради народних депутатів, в порядку набувальної давності.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця сел. Ворона Коломийського району Івано-Франківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на іншу ? частину квартиру № 2, загальною площею 32,70кв.м., житловою площею 16,30кв.м. в будинку АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 24 лютого 1998 року, виданого відділом житлово-комунального господарства Люботинської міської Ради народних депутатів, в порядку набувальної давності.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя Н.М. Токарєва