Справа № 352/891/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1277/2015
Головуючий у 1 інстанції Дузінкевич І. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення депозиту та процентів за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Тисменицького районного суду від 27 квітня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

В квітні 2015 року ОСОБА_2 подав до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача та стягнення коштів (повернення депозитних вкладів та стягнення процентів), у якому зазначено, що між ним та відповідачем в особі начальника відділення №77 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», розташованого у м. Долина, Івано-Франківської області, було укладено договір-заяву №300131/138870/3-14 від 27 листопада 2014 року про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 3 місяці в національній валюті в розмірі 145 000 грн. на строк з 27.11.2014 року по 27.02.2015 року, під процентну ставку 25% річних. Згідно з умовами зазначеного договору відповідачем прийняті від позивача грошові кошти. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами повернути суми внесків та нараховані за користування ними проценти, однак відповідач кошти позивачу не повернув, що спонукало його звернутися до суду.

Ухвалою Тисменицького районного суду від 27 квітня 2015 року відкрито провадження у справі.

Не погодившись з даною ухвалою представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування ухвали з передачею питання на новий розгляд суду першої інстанції, посилаючись на те, що, відкриваючи провадження у цій справі, суд допустив порушення вимог ч. 2 ст. 109 ЦПК України, згідно яких даний спір підлягає розгляду за місцем знаходження юридичної особи відповідача за адресою м. Київ, вул. Артема,60, а не за місцем проживання позивача.

У судове засідання учасники судового розгляду не зявилися, хоча повідомлені про день, місце та час судового розгляду в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. Вважаючи, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, тому колегія суддів розглянула справу за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

За загальним правилом ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням. Однак, з цього загального правила територіальної підсудності є виключення, встановлені ст. 110 ЦПК України. Згідно ч. 7 зазначеної норми процесуального закону позови, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтися також за їх місцезнаходженням. Крім того, пунктом 8 ст. 110 ЦПК України передбачено, що позови, які виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_2 та відповідачем в особі начальника відділення №77 АТ «Банк «Фінанси та Кредит», розташованого у м. Долина Івано-Франківської області, укладено договір-заява № 300131/138870/3-14 від 27 листопада 2014 року про банківський вклад (депозит) на вимогу «Вільні гроші», тобто за місцезнаходженням філії ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Місцем виконання цих договорів також є м. Долина Івано-Франківської області. З цього випливає, що ОСОБА_2 вправі був звернутись із позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області.

Також, з огляду на те, що сам характер фінансово-кредитних відносин, стороною в якій є фізична особа, а також використані у Законах України «Про захист прав споживачів» та «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» терміни "споживчий кредит", "фінансова установа", "фінансова послуга" дають підстави вважати, що правовідносини, які виникають із кредитних договорів, договорів банківського вкладу, договорів страхування, підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів».

Тому право звернення до вказаного суду позивач має також і на підставі п. 5 ст. 110 ЦПК України, оскільки він є споживачем фінансових послуг банку.

Отже, посилання апелянта на незаконність відкриття провадження у справі Тисменицьким районним судом є безпідставними.

За змістом п.1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Приймаючи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції мав правову підставу для відкриття провадження в даній справі. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування оскарженої ухвали з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Ухвалу Тисменицького районного суду від 27 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: І.О. Максюта

ОСОБА_3

ОСОБА_4