У Х В А Л А

про повернення заяви для подання до належного суду

справа № 285/3475/15-ц

провадження № 2/0285/1385/15

08.09.2015 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О.О., розглянувши матеріали

позовної заяви ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» в особі Житомирського управління продаж ПАТ «СК «Українська страхова група»

про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

07.09.2015 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

З позовної заяви та додатків до неї вбачається, що страхувальник, позивач по справі, оспорює суму страхового відшкодування, виплаченого страховиком, відповідачем по справі, за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів від 20.12.2013 року. У звязку з цим ним подано до суду позов до відповідача про стягнення з нього страхового відшкодування та моральної шкоди. При цьому позов був поданий позивачем за місцем його проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичної особи предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням, яким є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені (ст. 93 ЦК України).

Чинним законодавством передбачена також альтернативна підсудність справ за вибором позивача, зокрема, позови про захист прав споживачів предявляються за місцем проживання споживача.

В своїй позовній заяві позивач посилається на норми Закону України «Про захист прав споживачів», як на підставу подачі позову за місцем його проживання. Однак, на думку суду, таке судження є невірним та помилковим.

Стосовно поширення Закону України «Про захист прав споживачів» на договір добровільного страхування слід зазначити таке.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров'я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики.

Страхування це окремий вид договірних зобовязань.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. У ст. 4 цього Закону зазначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону, і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування).

Метою страхування при укладенні договору майнового страхування є погашення за рахунок страховика ризику майнової відповідальності перед іншими особами чи ризику виникнення інших збитків у результаті страхового випадку.

З урахуванням того, що діяльність страховика підпадає під визначення послуги і виконавця, що містяться в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», то у разі, якщо договір страхування спрямований на задоволення особистих потреб застрахованої фізичної особи, такі правовідносини регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» в частині, не врегульованій спеціальним законом.

В аналізі судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування, проведеному Верховним Судом України у 2011 році, зроблено висновок про те, що Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється на правовідносини, які випливають із Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та на правовідносини з добровільного майнового страхування відповідно до Закону України «Про страхування». Закон України «Про захист прав споживачів» може застосовуватися лише в тому випадку, коли позивач прямо вказує на порушення норм, гарантованих ним, наприклад, права на інформацію при ненаданні для ознайомлення правил страхування тощо.

Відтак, вказана позовна заява не може бути прийнята до розгляду в Новоград-Волинському міськрайонному суді Житомирської області у звязку з її непідсудністю цьому суду (п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 121 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви

Керуючись ст.ст. 109, 115, 121, 208-210 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» в особі Житомирського управління продаж ПАТ «СК «Українська страхова група» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди повернути позивачу разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Розяснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини що стали підставною для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її отримання.

Суддя О.О.Літвин