Малиновський районний суд м.Одеси
Справа №2-2524/10
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2010 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого: - ОСОБА_1

при секретарі: - ОСОБА_2

розглянув у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся у Малиновський районний суд м. Одеси з позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, вказуючи те, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 була заподіяна матеріальна та моральна шкода.

29.06.2006 року приблизно о 9 годині ранку ОСОБА_3 рухався на велосипеді по Адміральському проспекту в напрямку 5 ст. В. Фонтану, коли водій автомобілю „Хюндай" - ОСОБА_4 зачепив крилом автомобілю заднє колесо його велосипеду, у результаті чого ОСОБА_3 упав разом з велосипедом.

В зв'язку з цією подією ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження і ним були понесені певні витрати, які він просить стягнути з відповідача, а саме: за медичне лікування - 500 грн., за десять сеансів масажу у Реабілітаційному центрі - 400 грн., масаж на дому - 500 грн., за ремонт велосипеду - 870 грн., витрати на юридичні послуги - 3 500 грн., а також позивач вказує на заподіяння йому моральної шкоди в сумі 7 000 грн.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні заявлені ОСОБА_3 вимоги категорично не визнав, вказував на їх необґрунтованість, безпідставність та незаконність, а також зазначив, що він ніяким чином не винний в зазначеній дорожньо-транспортній пригоді. ОСОБА_3 сам в'їхав в його автомобіль, який навіть не рухався.

Тому ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_3 в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника ОСОБА_3, пояснення ОСОБА_4О, перевіривши матеріали справи та дослідивши всі представлені сторонами докази по справі, задовольняє позовні вимоги ОСОБА_3 частково з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

29 червня 2006 року о 09 годині 00 хв. по Адміральському проспекту в м. Одесі, з боку вул. Краснова в напрямку 5ї ст. Великого Фонтану, в дорожньому заторі рухався автомобіль „Хюндай Акцент'', транзитний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, який перед перехрестям з вул. Луніна зупинив автомобіль з виворотом руля вправо та простояв період часу близько п'яти хвилин.

В цей самий час по Адміральському проспекту, в попутному з ОСОБА_4 напрямку, праворуч від нього, вздовж бордюру, рухався велосипед „Біанки" під керуванням ОСОБА_3, який зіткнувся з правим переднім крилом автомобілю, що зупинився, під керуванням ОСОБА_4

В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, які згідно акту №2859 від 07.08.2006 року відносяться до категорії середньої важкості.

Зазначені обставини повністю підтверджуються та були встановлені постановою слідчого СВ по ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області Хомякова А.А. про відмову в порушенні кримінальної справи від 06 квітня 2007 року (а.с. 73).

Згідно з актом судово-медичного обстеження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі даних медичної документації на ім'я ОСОБА_3, даних судово-медичного освідкування, судово-медична експертна комісія прийшла до висновку, що у ОСОБА_3 мали місце такі ушкодження: закритий перелом шийки лівої плечової кістки без зміщення обломків, зсадини в області лівого ліктьового суглобу, кровоподтік лівого бедра (а.с. 109).

Згідно поясненням ОСОБА_3, які були надані ним під час розгляду справи, він рухався на велосипеді по Адміральському проспекту біля бордюру і автомобіль під керуванням ОСОБА_4, що рухався у попутному напрямку, при здійсненні повороту праворуч зіткнувся з заднім колесом його велосипеду.

Однак пояснення ОСОБА_3 протиріччать об'єктивним матеріалам дорожньо-транспортної пригоди, а саме поясненням ОСОБА_4 та висновку транспортно-трасологічного дослідження обставин зіткнення автомобілю „Хюндай Акцент" та велосипеду.

Так, відповідно з висновком №9318 від 11.09.2006 року по транспортно- трасологічному дослідженню обставин зіткнення автомобілю „Хюндай Акцент" та велосипеду, велосипед контактував своєю передньою лівою частиною з правою боковою передньою частиною автомобіля „Хюндай Акцент" під кутом 10-20 градусів.

Крім того, у відповідності з висновком спеціаліста №11/А-224 від 03.04.2007 року дії водія велосипеду ОСОБА_3 регламентувалися вимогами п.п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, при цьому він мав технічну можливість запобігти у скоєні вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

З постанови про відмову в порушення кримінальної справи від 06 квітня 2007 року також вбачається, що в ході проведення дослідної перевірки порушень Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_4 виявлено не було (а.с. 73).

Однак, незважаючи на відсутність наявності фактів порушень Правил дорожнього руху з боку водія автомобіля „Хюндай Акцент" ОСОБА_4 та відсутність вини відповідача в скоєні дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає за необхідне встановити обов'язок ОСОБА_4 у відшкодуванні шкоди ОСОБА_3 з таких підстав.

Відповідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.92 зі змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України №7 від 08.07.94, №11 від 30.09.94, №15 від 25.05.98, №9 від 24.10.2003 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, ОСОБА_4 є власником джерела підвищеної небезпеки - автомобіля „Хюндай Акцент", наслідком дії якого було заподіяння шкоди позивачу.

Суд не досліджує обставини, що стосуються саме факту дії джерела підвищеної небезпеки, так як позивач вказує на те, що в момент зіткнення автомобіль відповідача рухався, при цьому сам відповідач вказує, що його автомобіль в момент ДТП вже був зупинений.

Згідно з висновками зазначеного транспортно-трасологічного дослідження обставин зіткнення від 11.09.2006 року, визначити методом траспортно-трасологічного моделювання стояв чи рухався автомобіль „Хюндай Акцент" в момент зіткнення з велосипедом, не представляється можливим внаслідок недостатньої кількості слідової інформації.

Тому суд вважає, що мав місце факт дії джерела підвищеної небезпеки - автомобілю „Хюндай акцент" під керуванням ОСОБА_4, так як у будь-якому разі відповідач в момент дорожньо-транспортної пригоди керував автомобілем, тобто використовував його за призначенням.

Зазначеною Постановою Пленуму Верховного Суду України також передбачено, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, коли іншого не встановлено законом, розмір належного з володільця джерела підвищеної небезпеки відшкодування має бути зменшений або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено.

В зв'язку з цим суд приймає до уваги висновок транспортно-трасологічного дослідження від 11.09.2006 року, згідно якого ОСОБА_3, який керував велосипедом, мав повну можливість уникнути зіткнення з автомобілем відповідача.

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши представлені позивачем докази та обгрунтування заявлених ним вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди, суд встановив, що позивачем у повному обсязі не доведені заявлені ним суми спричиненої матеріальної шкоди.

Так, згідно представлених ОСОБА_3 квитанцій за придбання ліків, на медичні препарати (а.с. 42-45) ОСОБА_3 було витрачено 493 грн. 82 коп. Саме цю суму суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 в якості компенсації за спричинену матеріальну шкоду.

При цьому витрати позивача на масаж взагалі ніяким чином не підтверджуються, а розрахунок витрат на ремонт велосипеду суд за належний доказ не приймає, так як це не є відповідною квитанцією або чеком про сплату позивачем вказаної грошової суми.

Суд також відмовляє в задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача витрат на в'їзд до санаторію ім. Пирогова (а.с. 46), так як це не є витратами з медичного лікування, а також в цих квитках не зазначена дата в'їзду до санаторію.

Таким чином загальна доведена позивачем сума заподіяної матеріальної шкоди складає 493 грн. 82 коп.

Що стосується заявлених ОСОБА_3 витрат на отримання юридичних послуг в сумі 3 500 грн., то суд відмовляє в задоволенні цих вимог в такій сумі з таких підстав.

Згідно до вимог ст. 84 ч. 2 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 „Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", граничний розмір компенсації у цивільних справах, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

При перевірці кількості і тривалості судових засідань, в яких брав участь представник ОСОБА_3, судом було встановлено наступне: 07.02.2007 р. - 45 хв., 28.05.2008 р. - 5 хв., 09.10.2008 р. - 7 хв., 18.05.2009 р. - 1 хв., 02.09.2009 р. - 13 хв., 28.01.2010 p. - 10 хв.

Таким чином загальний час роботи представника ОСОБА_3, якому останній сплачував кошти за отримання правової допомоги, складає 71 хвилину. Враховуючи встановлену мінімальну заробітну плату, яка була встановлена на час кожного судового засідання, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу складає 278 грн. 25 коп.

Саме цю суму суд стягує з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в якості компенсації витрат, пов'язаних з отриманням правової допомоги.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Як було встановлено, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки ОСОБА_3 було заподіяно ушкодження здоров'я, в зв'язку з чим була заподіяна моральна шкода, яку суд, з урахуванням можливості ОСОБА_3 уникнути ДТП, оцінює в 50 грн.

З таких підстав, з урахуванням всіх встановлених судом та доведених ОСОБА_3 обставрін, суд задовольняє його вимоги частково, стягуючи з ОСОБА_4 на користь позивача заподіяну матеріальну шкоду 493 гривні 82 коп., витрати, пов'язані з отриманням правової допомоги в с умі 278 гривень 25 копійок, а також моральну шкоду в розмірі 50 гррівень.

В задоволенні інших заявлених вимог суд відмовляє.

Відповідно зі ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову, суд стягує з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в сумі 51 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60. 80, 84, 88, 174, 209. 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заподіяну матеріальну шкоду 493 (чотириста дев'яносто три) гривні 82 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в сумі 51 (п'ятдесят одної) гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 (тридцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати, пов'язані з отриманням правової допомоги в с умі 278 (двісті сімдесят вісім) гривень 25 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заподіяну моральну шкоду в розмірі 50 (п'ятдесят) гривень.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

СУДДЯ: