АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/9290/2015 Головуючий у1-й інстанції - Гончарук В.П.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Панченка М.М.,

суддів - Вербової І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Мікітчак А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь на утримання малолітньої дитини аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Посилалась на те, що від шлюбу з відповідачем має доньку ОСОБА_4, спільного господарства з відповідачем не веде, а останній, в свою чергу, працює, має регулярний дохід, проте не надає повноцінної матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини, що й стало підставою для звернення до суду із вказаними позовними вимогами.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 червня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісячно, починаючи з 27 квітня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі відповідач просить змінити оскаржуване рішення, стягнувши з нього на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки в твердій грошовій сумі в межах 350 грн. щомісячно та виключивши з резолютивної частини рішення посилання на негайне виконання судового рішення в межах платежу за один місяць. Крім того, скаржник просить змінити розподіл судових витрат, оскільки позовні вимоги задоволено частково.

Послався на те, що суд мав стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач звертався до суду з таким клопотанням. Крім того, зазначав, що негайне виконання рішення в межах стягнення аліментів за один місяць є додатковим стягненням, що порушує його права. Також, послався на порушення судом норм процесуального права в частині не залучення Органу опіки та піклування третьою особою.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., пояснення осіб, що з'явились до суду, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення аліментів в розмірі ј частини доходу відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має регулярний дохід та не надає належної матеріальної допомоги своїй малолітній доньці.

Колегія судів з таким висновком погоджується повністю.

Згідно статті 180 Сімейного Кодексу(далі - СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За змістом ст.182 СК України при визначенні розмір аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України).

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Керуючись вказаними правовими нормами, судом першої інстанції й ухвалено рішення про стягнення з відповідача лише ј частини його доходу на утримання його малолітньої доньки - ОСОБА_4.

Як вбачається з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Разом з тим, як зазначає сам відповідач, він є державним службовцем, тобто працює(в Управлінні державної охорони) та має регулярний дохід. З огляду на викладене, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для стягнення аліментів в твердій грошовій сумі.

Більше того, із системного аналізу ч. 1 ст. 184 СК України вбачається, що стягнення аліментів саме в твердій грошовій сумі є правом, а не обов'язком суду.

Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених ст.192 СК України, звернутись до суду з вимогами про зміну розміру аліментів.

Щодо посилання скаржника на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині незалучення третьою особою до розгляду справи органу опіки та піклування, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 186 СК України, за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Вказаною нормою не встановлено обов'язок суду залучити орган опіки та піклування до розгляду справи в якості третьої особи. У випадку подальшого нецільового використання аліментів, заявник не позбавлений права звернутися до вказаного органу із заявою про перевірку цільового витрачання аліментів або до суду із позовом про зменшення розміру аліментів.

Доводи скаржника щодо незаконного допущення рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць є недоречними, оскільки відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.Вказана обставина має місце незалежно від наявності чи відсутності позовних вимог в даній частині.

Вимоги відповідача про необхідність перерозподілу судових витрат не підлягають задоволенню, оскільки враховуючи часткове задоволення позову, а також факт звільнення позивача від сплати судового збору, з відповідача стягнуто мінімальний судовий збір у даній категорії справ в дохід держави, що повністю відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, колегія вважає, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 червня 2015 року ухвалено на повно з'ясованих обставинах з дотриманням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: