№ 336/3308/15-ц
пр. № 2/336/1908/2015
УХВАЛА

Іменем України

14 травня 2015 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, вказавши, що відповідно до свідоцтва про народження є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відомості про його батьківство внесені до актового запису про народження дитини за його особистою заявою. Оскільки позивач не впевнений щодо свого батьківства, просить в судовому порядку встановити факт його батьківства щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містить зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на ст. 53, 56 Кодексу України про шлюб та сім'ю, який втратив чинність у 2002 році.

На цей час в Україні діє Сімейний Кодекс України.

Стаття 125 ч. 2 СК України вказує, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається або за заявою матері та батька дитини, або за рішенням суду.

Відповідно до ст. 126 ч. 1 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Оскільки позивач в установленому порядку звернувся з заявою до органів державної реєстрації актів цивільного стану, тож у такий спосіб було визначено походження дитини саме від нього.

З позовом про визнання батьківства може звернутися особа, яка вважає себе батьком дитини, але не вказана в якості батька дитини в свідоцтві про народження (ст. 128 СК України).

Встановлення за рішенням суду факту батьківства чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, передбачено відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті такого чоловіка.

Отже, позивач, прохаючи встановити факт свого батьківства щодо дитини, позовні вимоги викладає у спосіб, не передбачений чинним законодавством.

Однак, стаття 136 ч. 1 СК України надає особі, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Отже, вивчивши позовну заяву, суд дійшов висновку, що позивачем не викладені позовні вимоги у відповідності до чинного законодавства, а по суті позову він саме оспорює своє батьківство, між тим як в прохальній частині позовної заяви просить встановити факт батьківства, яке вже є визначеним у відповідності до чинного законодавства.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог ст. ст. 119, 120 ЦПК України, залишається без руху.

Для усунення недоліків позивачеві необхідно уточнити позовні вимоги, виклавши їх у відповідності до чинних норм законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства залишити без руху.

Надати позивачеві для усунення вищезазначених недоліків триденний строк з моменту отримання ухвали суду, інакше заяву вважати неподаною і повернути позивачеві.

Надіслати копію ухвали позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Дацюк