Провадження № 22-ц/773/467/15 Категорія: 2 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Мудренко Л. І., Русинчука М. М.,при секретарі Кирилюку О. О.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів Смольської О. П., Бірюк І. В.,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк», першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, третя особа на стороні відповідачів, ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою відповідача Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 5 лютого 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ОСОБА_5 звернувся в суд із зазначеним позовом. Вказував на те, що сплативши 239915 грн. 82 коп., 20 січня 2012 року на прилюдних торгах з реалізації іпотечного майна придбав нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,0972 га, розміщений на ній незавершений будівництвом житловий будинок, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1. Дане майно його власником ОСОБА_6, для забезпечення виконання кредитних зобов'язань, було передано в іпотеку відповідачу ПАТ «Український інноваційний банк». Після продажу даного майна з прилюдних торгів органом ДВС на рахунок банку-іпотекодержателю перераховано 215744 грн. 24 коп.

Крім того позивач зазначав, що рішенням Ківерцівського районного суду від 24.05.3012 року, яке набрало законної сили, вказані прилюдні торги було визнано недійсними.

За таких обставин, вважаючи, що банк набув вказані грошові кошти без достатньої підстави і володів ними тривалий час, то позивач, збільшивиши позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача ПАТ «Укрінбанк» дані грошові кошти та проценти за користування ними, а всього 316860 грн. 39 коп. і відшкодувати йому судові витрати.

Справа розглядалась судами неодноразово. Під час розгляду справи ухвалами суду першої інстанції від 06.08.2014 року та 23.01.2015 року до участі у справі було залучено третю особу на стороні відповідача ОСОБА_6 і співвідповідача Перший відділ ДВС Луцького МУЮ.

5 лютого 2015 року рішенням Луцького міськрайонного суду позов задоволено частково, стягнуто з ПАТ «Укрінбанк» в користь ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 215744 грн. 24 коп. та 2157 грн. 44 коп. витрат зі сплати судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

У поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Укрінбанк» просить його скасувати як незаконне, прийняте з порушенням норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ПАТ «Укрінбанк» безпосередньо не був стороною договору відчуження нерухомого майна з прилюдних торгів і отримав грошові кошти від реалізації даного майна з підстав, які пізніше відпали, а тому зобов'язаний повернути ці кошти покупцю цього майна ОСОБА_5 без сплати процентів за час користування грошима.

Такий висновок суду є правильним.

Встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що на виконанні у Першому відділі ДВС Луцького МУЮ перебувало виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа від 20.12.2010 року, виданого Луцьким міськрайонним судом про стягнення кредитної заборгованості у сумі 318649 грн. 63 коп. з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укрінбанк» (а. с. 160 - 162, 255).

В ході виконання зазначеного виконавчого документа було проведено прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, належного ОСОБА_6 на праві власності, що знаходилось в іпотеці банку - відповідача (а. с. 135 - 140, 163 -164).

Згідно протоколу № 09/444/11/1-1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 20.01.2012 року, яке належить ОСОБА_6, затвердженого директором Луцької філії ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», переможцем прилюдних торгів визнано позивача ОСОБА_5, ціна продажу лоту № 1 (земельна ділянка площею 972,0 кв. м. та незавершене будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1) становить 251220 грн. 75 коп. (а. с. 5).

Кошти, виручені від реалізації арештованого майна ОСОБА_6, які сплатив позивач ОСОБА_5, відповідно до платіжного доручення № 5204 від 30.01.2012 року на суму 215744 грн. 24 коп., з рахунку ВДВС Луцького МУЮ були перераховані стягувачу за виконавчим провадженням про стягнення з ОСОБА_6 боргу - ПАТ «Укрінбанк» (а. с. 258).

Крім того, встановлено, що рішенням Ківерцівського районного суду від 24 травня 2012 року, яке набрало законної сили 19 грудня 2012 року, було визнано недійсними: прилюдні торги вказаного вище нерухомого майна від 20.01.2012 року, свідоцтво про право власності та державний акт на об'єкти нерухомого майна, придбані з прилюдних торгів - земельну ділянку, незавершений будівництвом житловий будинок (а. с. 8 - 13).

Наведене свідчить про те, що прилюдні торги з продажу арештованого майна є багатостороннім правочином і належить до угод купівлі-продажу, де платником коштів за реалізоване нерухоме майно був ОСОБА_5, а безпосереднім кінцевим одержувачем та набувачем спірної суми цих коштів є ПАТ «Укрінбанк», в свою чергу орган ВДВС Луцького МУЮ був лише проміжним отримувачем цих коштів і здійснив їх подальше перерахування стягувачу (банку).

Разом із тим факт набрання рішенням Ківерцівського районного суду від 24.05.2012 року про визнання прилюдних торгів недійсними з 19.12.2012 року законної сили також свідчить, що саме з цього часу відпала правова підстава знаходження спірної суми коштів у відповідача ПАТ «Укрінбанк» як стягувача у процедурі реалізації з прилюдних торгів арештованого іпотечного майна боржника ОСОБА_6 в ході виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз даної правової норми дає можливість зробити висновок, що особа, яка набула майно (грошові кошти) за рахунок іншої особи у цілком законний спосіб, зобов'язана його повернути цій особі у випадку, коли підстава набуття такого майна згодом відпала.

Отже, встановивши наведені обставини та давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції цілком підставно вважав, що саме відповідач ПАТ «Укрінбанк» після визнання прилюдних торгів недійсними, зобов'язаний повернути грошові кошти, які він отримав від органу ДВС в сумі 215744 грн. 24 коп., позивачу по справі ОСОБА_5, оскільки підстава для їх перерахування стягувачу - банку відпала.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржене рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу відповідно до ст. 308 ЦПК України слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» відхилити, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 5 лютого 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді