АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Борисової О.В., Гаращенка Д.Р.

при секретарі Кропивній К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу судді Печерського районного суду м. Києва від 5 травня 2015р. про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору надання юридичних послуг та стягнення коштів,

встановила:

у лютому 2015р. позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді від 5 травня 2015р. позовна заява повернута позивачу для подачі до належного суду.

У поданій апеляційній скарзі представник позивача просить ухвалу судді скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення суддею норм процесуального права, так як дана позовна заява подана за місцем проживання позивача, оскільки вона звертається до суду за захистом своїх порушених прав, як споживач.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представника відповідача, який просив залишити ухвалу судді без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Повертаючи позовну заяву позивачу для подачі до належного суду, суддя першої інстанції виходив з того, що правовідносини сторін не регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», тому даний позов необхідно пред'являти до суду за місцем знаходження відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком судді першої інстанції.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

У відповідності до п.п. З, 18 ч. 1 ст. 1 зазначеного закону виконавець - це суб'єкт гос-поддарювавня, який виконує роботи або надає послуги; продавець - суб'єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари, або пропонує їх до реалізації.

Зазначений закон не застосовується до відносин з надання професійної юридичної

№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/10942/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Матійчук Г.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
допомоги адвокатами.

- 2 -

Такі роз'яснення були надані Верховним Судом України в аналізі судової практики з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009-2012рр.).

З тексту договору, який був укладений сторонами, вбачається, що його предметом є надання відповідачем юридичної допомоги позивачу.

Як пояснив представник відповідача під час апеляційного розгляду, відповідач має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, яка не є підприємницькою діяльністю.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суддя прийшов до правомірного висновку, що правовідносини сторін не регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів», тому підстав для пред'явлення даного позову за місцем знаходження позивача на підставі ч. 5 ст. 110 ЦПК України не має.

Доводи апелянта про те, що договір був укладений з відповідачем, як з фізичною особою-підприємцем і професійна юридична допомога відповідачем як адвокатом позивачу не надавалася, на думку колегії суддів, не може бути підставою для застосування Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки з тексту договору, який був досліджений апеляційним судом, вбачається, що його предметом було саме надання юридичної допомоги, а не виконання договору відповідачем, на думку позивача, є підставою для його розірвання.

Колегія суддів вважає, що суддею при поверненні позовної заяви позивачу не було допущено порушень норм процесуального права, тому підстав для скасування ухвали судді не має.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з апелянта судовий збір за подання апеляційної скарги, який не був сплачений нею при поданні апеляційної скарги, оскільки під час апеляційного розгляду було підтверджено, що підстав для застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до правовідносин сторін не має.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити, ухвалу судді Печерського районного суду м. Києва від 5 травня 2015р. залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 121грн. 80коп. на розрахунковий рахунок Апеляційного суду м. Києва ( розрахунковий рахунок № 0010; отримувач УДКС у Солом'янському районі м. Києва; банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві; ; код банку отримувача 820019).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: