АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А.І.

суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

при секретарі: Шерівській Ю.А.

з участю сторін: представника позивача - Дедової Л.П., відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії Чернівецького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про дострокове стягнення боргу за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 березня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Публічне акціонерне товариство «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про дострокове стягнення боргу за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №1036 від 29.07.2008 року ОСОБА_3 отримав у філії Чернівецькому обласному управлінні ПАТ «Ощадбанк» кредит в сумі 150 000,00 гривень на 60 місяців на споживчі потреби, з остаточним терміном погашення не пізніше 28 липня 2013 року, із відсотковою ставкою 26% річних, а позичальник зобов'язався повернути кредит позивачу та сплатити йому проценти за користування кредитом в порядку і розмірах, передбачених кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 29 липня 2008 року №1036 банком було укладено договори поруки: №1854 від 29.07.2008 року з ОСОБА_4 , та №1855 від 29.07.2008 року з ОСОБА_2.

____________________________________________________________________

№ 22ц/794/676/ 2015 р. Головуючий у І інстанції: Чебан В.М.

Категорія: 19/27 Суддя-доповідач: Владичан А.І.

Згідно п.3.1. договору поруки поручитель відповідає по зобов'язаннях за кредитним договором за тим же обсягом, що і боржник. У разі порушення боржником виконання зобов'язання банк має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору. Відповідно до п.1.1. договорів поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником свого зобов'язання за кредитним договором.

Позичальник ОСОБА_3 не виконує взяті на себе зобов'язання, передбачені кредитним договором, зокрема порушує п.1.1.,1.5, 3.3.1, 5.1, 5.2 договору.

19.08.2011 року позичальнику та поручителям були надіслані повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором та необхідності її погашення. Однак дана вимога, що була пред'явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення.

У зв'язку з зазначеними порушеннями за кредитним договором №1036 від 29.07.2008 року станом на 31.10.2011 року виникла заборгованість - 306 417,58 грн.. Під час розгляду справи банком було збільшено позовні вимоги, в яких просили стягнути в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Ощадбанк» в особі філії - Чернівецького обласного управління ПАТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 400 796,85 грн., яка складається з наступного: 142 500,00 грн. заборгованість за кредитом, 140 696,80 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом та 117 600,05 - пеня. Крім того, просить стягнути з відповідачів судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 березня 2015 року, позовні вимоги ПАТ «Ощадбанк» задоволено частково, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, заборгованість по кредитному договору на загальну суму 386550 гривень. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішеннями ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом під час прийняття рішення порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, не доведено обставин, які суд вважав встановленими, що призвело до неправильного вирішення справи.

В своїй апеляційній скарзі посилається на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ним було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності , яке суд залишив без задоволення, так як помилково встановив, що термін договору поруки є визначений. Разом з тим, у визначеннях та тлумаченнях термінів договору поруки чітко визначено: строк виконання зобов'язання - слід розуміти інші строки, визначені в кредитному договорі моментом витребування.

Також вказує, що посилання судді на ч.3 ст.61 ЦПК України щодо встановлення іншим судом обставин є хибним, оскільки в справі, яка була розглянута, серед позовних вимог не було вимоги про визнання договору поруки припиненим. Судом першої інстанції в порушення вимог процесуального права визнано належним доказом документ, щодо списання коштів з поручителя ОСОБА_4, на якому відсутні будь-які атрибути притаманні офіційному документу, який є підробленим.

Крім того, апелянт посилаючись на норми ст. 559 ЦК України, зазначає, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по кредиту ОСОБА_3, відмовити.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, якщо неповно з'ясовано судом обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушено або неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Ощадбанк», суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку із порушенням зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, яку суд стягнув в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, на загальну суму 386550 гривень. В частині стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з положень ст. 554 ЦК України, оскільки у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Вважав, що порука не припинена, оскільки відповідно до п.5.4.договору поруки сторони домовилися про встановлення строку захисту порушеного права протягом трьох років.

Керуючись п.4.2. договору поруки №1855 від 29.07.2008 судом першої інстанції встановлено, що термін дії договору поруки є визначеним, тому твердження відповідача про те те, що порука за вказаним договором припинилась зі спливом шестимісячного терміну від дня настання строку виконання основного зобов»язання є безпідставними, оскільки банк звернуся до суду із позовом до спливу трирічного строку, передбаченого договором.

Однак, колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального права.

Згідно з ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

З п.4.1 договору поруки № 1855 від 29.07.2008 року вбачається, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором, тобто в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а вказана умова договору про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Так, під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, «основне зобов'язання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору .

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду від 18 січня 2013 року (т.1 а.с.133 зв.) встановлено, що заявою від 06.02.2009 року №526 через приватного нотаріуса Хоменко М.О., боржник ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були повідомлені про обов'язок протягом 30-ти днів погасити кредит та суму простроченої заборгованості в повному розмірі, що в іншому випадку буде здійснене стягнення суми боргу в примусовому порядку, отже банк направив на адресу боржника та поручителя вимогу про дострокове виконання зобов'язань щодо повернення кредиту. У разі невиконання вимог про погашення заборгованості, банк набуває права на примусове стягнення заборгованості в судовому порядку з 07 березня 2009 року. До суду позивач звернувся у листопаді 2011 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 17 вересня 2014 року (справа № 6-53цс14), виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України необхідно дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із дня встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України. Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 Господарського процесуального кодексу України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Якщо договір поруки припинився, інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що всі права та обов'язки за цим договором слід вважати припиненими. Такої правової позиції дійшов Верховний Суд України, зокрема у постанові від 17 вересня 2014 року у справі №6-6цс14, постанові №6-170цс14 від 17 вересня 2014 року,які в силу вимог ст..360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_2 заборгованості по кредитному договору є не законним та необґрунтованим, тому підлягає скасуванню в цій частині, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 відмовити.

Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Суд першої інстанції вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, вищезазначеного не врахував, а тому дійшов помилкового висновку про стягнення судових витрат солідарно, тому в частині покладення на відповідачів солідарної відповідальності за судові витрати у справі колегія суддів не погоджується, оскільки відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

За відсутності таких умов, рішення в зазначеній частині слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління Акціонерне товариства «Ощадбанк» судовий збір у розмірі по 850 грн. з кожного, та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі по 60 гривень з кожного.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління Акціонерне товариства «Ощадбанк» на користь ОСОБА_2 сплачений ним судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 1827 гривень.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 березня 2015 року, в частині стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» (р/р № 373949020, МФО 356334, СДРПОУ 09356307) заборгованість по кредитному договору на загальну суму 386 550 (триста вісімдесят шість тисяч п'ятсот п'ятдесят) гривень 55 (п'ятдесят п'ять) копійок, стосовно стягнення заборгованостіз ОСОБА_2, скасувати.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії Чернівецького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Скасувати рішення в частині стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління Акціонерне товариства «Ощадбанк» (р/р № 373949020, МФО 356334, ) судов збір в сумі 1700,00 (тисяча сімсот) гривень, стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» (р/р № 373949020, МФО 356334, ) судовий збір в сумі 1700,00 (тисяча сімсот) гривень,стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» (р/р № 373949020, МФО 356334, ) витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 (сто двадцять) гривень. Стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління Акціонерної товариства «Ощадбанк» (р/р № 373949020, МФО 356334, ) витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 (сто двадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» судовий збір в сумі по 850 гривень з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 60 гривень з кожного.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 1827 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: