АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/335/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Коваль А. Б.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівКорнієнко Н. В. , Ювшина В. І.
при секретаріАнкудінову О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, Уманської міської ради Черкаської області, ОСОБА_8, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: управління Держземагенства в Уманському районі Черкаської області про визнання рішення Уманської міської ради від 11 листопада 2005 року недійсним, визнання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданого 20 лютого 2006 року на ім'я ОСОБА_8 недійсним, визнання договору дарування земельної ділянки від 11 липня 2007 року недійсним, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2010 року ОСОБА_7 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_6, Уманської міської ради Черкаської області, про скасування договору дарування від 11.07.2007 року, скасування державного акту на право приватної власності земельної ділянки по АДРЕСА_1 та про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

08 серпня 2012 року в судовому засіданні ОСОБА_7 подала заяву про уточнення позовних вимог в якій просила: пункт перший прохальної частини позову читати в наступні редакції:

«1. Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,0220 га для обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, укладений 11.07.2007 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6»

Пункт третій прохальної частини позову читати в наступні редакції:

«3. Визначити порядок користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, а саме від межі АДРЕСА_1 шириною 1,88 м. вздовж стіни кімнати будинку, яка позначена на план -схемі 1-6 довжиною 8,3 метри до стіни, яка розділяє володіння співвласників будинку.»

25 грудня 2013 року ОСОБА_7 подала заяву в якій виклала свої остаточні позовні вимоги та просила рішення Уманської міської Ради IV скликання 53 сесії від 11 листопада 2005 року № 3.3-53/4 про розгляд звернень підприємств, установ та громадян з питань землекористування, приватизації земельних ділянок в

частині передачі в приватну власність ОСОБА_8 земельної ділянки площею 220 кв.м. для обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_1 (пункт 7.269 рішення) визнати недійсним.

Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданий 20 лютого 2006 року на ім'я ОСОБА_8 та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 35 визнати недійсним.

Договір дарування земельної ділянки площею 220 кв.м. передану для обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 укладений 11 липня 2007 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 визнати недійсним.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що на праві приватної власності на підставі договорів дарування частини житлового будинку та земельної ділянки від 23 січня 2004 року їй належить 7/9 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельні ділянки для обслуговування житлового будинку площею 780,0 кв.м та для ведення особистого селянського господарства площею 724,0 кв.м /попередній власник ОСОБА_9/.

ОСОБА_6 на підставі договору дарування частини будинку від 11.07.2007 року, укладеного між ОСОБА_8 /дарувальник/ та ОСОБА_6 /обдарований/ в будинку АДРЕСА_1 належить 2/9 частини. Також на підставі договору дарування земельних ділянок від 11.07.2007 року, ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_6 земельну ділянку розміром 220 кв.м. для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 241 кв. м. для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в АДРЕСА_1

Державний акт на право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 на ім»я ОСОБА_6 не видавався. На даний час існує державний акт на дану земельну ділянку на ім»я ОСОБА_8, який був виданий на підставі рішення Уманської міської ради IV скликання 53 сесії від 11 листопада 2005 року № 3.3-53/4 про розгляд звернень підприємств, установ та громадян з питань землекористування, приватизації земельних ділянок, яким передано ОСОБА_8 у власність земельну ділянку площею 220 кв.м. для обслуговування жилого будинку та 241 кв.м. для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1.

Вважає, що вказане рішення є недійсним, оскільки у власність ОСОБА_8 була передана частина земельної ділянки на якій розташована належна їй частина житлового будинку, а саме під кімнатою 2-3, нині 1-6 згідно технічного паспорту на житловий будинок складеного 01.08.2012 року площею 11 кв. м. Вказана частина земельної ділянки була передана у власність ОСОБА_8 на підставі поданих нею недостовірних документів, а саме без урахування ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.12.2003 року. Відповідно вважає недійсними державний акт, відповідно до якого частина належної їй земельної ділянка перебуває у власності і ОСОБА_8, а також і договір дарування укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, відповідно до якого належна їй частина земельної ділянки була подарована останньому.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 грудня 2014 року позов задоволено. Ухвалено визнати недійсним рішення Уманської міської ради ІV скликання 53 сесії від 11 листопада 2005 року № 3.3-53/4 про розгляд звернень підприємств, установ та громадян з питань землекористування, приватизації земельних ділянок в частині передачі в приватну власність ОСОБА_8 земельної ділянки площею 220 кв.м для обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_1 (пункт 7.269 рішення).

Ухвалено визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий 20 лютого 2006 року на ім'я ОСОБА_8 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 35.

Ухвалено визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 220 кв.м передану для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, укладений 11 липня 2007 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 сплачений судовий збір в розмірі 186 гривень 50 копійок, витрати за проведення судово-технічної експертизи в розмірі 2700 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 4000 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив норми матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7

Заслухавши осіб, які з»явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

В повній мірі зазначеним вимогам закону дане судове рішення не відповідає.

Із матеріалів справи вбачається, що 17.06.2002 року між попередніми власниками будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 була укладена мирова угода про порядок реального розподілу будинку, відповідно до якої ОСОБА_8 була виділена більша частина будинку АДРЕСА_1 а вона зобов»язалася виплатити грошову компенсацію ОСОБА_9 в сумі 3 869 гривень до 01.01.2003 року. Оскільки ОСОБА_8 умови мирової угоди не виконала, ухвалою Уманського міскрайонного суду Черкаської області було змінено спосіб і порядок виконання мирової угоди від 17.06.2002 року та відповідно було передано у власність ОСОБА_9 кімнату № 2-3 в будинку АДРЕСА_1 /а.с. 11 т. 1/.

Відповідно до витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на підставі договорів дарування є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 в частках відповідно 7/9 /ОСОБА_7./ та 2/9 /ОСОБА_6/ / а.с. 15, 76 т. 1/.

ОСОБА_7 на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку №1328992 та №128997 виданих 07.06.2004 року на підставі договору дарування земельної ділянки від 23.01.2004 року є власником земельної ділянки площею 0, 0724 га по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства та площею 0, 0780 га по АДРЕСА_1 для обслуговування жилого будинку /а.с. 16, 17 т.1/.

Рішенням Уманської міської ради ІV скликання 53 сесії від 11 листопада 2005 року № 3.3-53/4 про розгляд звернень підприємств, установ та громадян з питань землекористування, приватизації земельних ділянок ОСОБА_8 у приватну власність були передані земельна ділянка площею 220 кв.м для обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_1 та площею 241 кв.м для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 (пункт 7.269 рішення) /а.с. 201 т. 1/.

На підставі даного рішення ОСОБА_8 був виданий державний акт № 638072 від 11.01.2007 року на право власності на земельну ділянку площею 0,0241 га по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства та державний акт № 869131 від 20.02.2006 року на земельну ділянку площею 0,0220 га по АДРЕСА_1 для обслуговування жилого будинку /а.с. 18, 19 т. 1/.

На підставі договору дарування земельних ділянок від 11.07.2007 року, ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_6 земельну ділянку розміром 220 кв.м. для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 241 кв. м. для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в АДРЕСА_1 /а.с. 73/.

Державний акт на земельну ділянку розміром 220 кв.м. для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_6 не отримував.

На земельну ділянку розміром 241 кв.м. для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в АДРЕСА_1 ОСОБА_6 був отриманий державний акт і дана земельна ділянка була відчуджена на підставі договору купівлі-продажу.

27 грудня 2011 року експертом ТОВ Контакт-Сервіс складено висновок № 35, згідно якого під час проведеного обстеження та дослідження державних актів на земельну ділянку було виявлена невідповідність між державними актами, тобто державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 20 лютого 2006 року виданий на ім'я ОСОБА_8 не відповідає державному акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 07 червня 2004 року, виданому на ім'я ОСОБА_7

Частина земельної ділянки, яка розміщена під частиною кімнати житлового будинку, що належить ОСОБА_7 та вказана в державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 07 червня 2004 року виданому на ім'я ОСОБА_7, вказана також і в державному акті на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 20 лютого 2006 року виданому на ім'я ОСОБА_8.

Тобто в ході проведення експертизи встановлено, що частина земельної ділянки під частиною кімнати 1-6 в житловому будинку, яка раніше відповідно до схеми /а.с. 71 т. 1/ була кімнатою 2-3 площею 9,0 кв. м та відповідно належить на праві власності ОСОБА_7 була передана у власність на підставі державних актів, як власнику житлової кімнати ОСОБА_7 так і співвласнику будинковолодіння ОСОБА_8

Ч. 1 ст. 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок /крім багатоквартирного/, будівлю або споруду, переходить право власності , право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попередніх землевласника /землекористувача/.

Ст.. 152 ЗК України передбачено способи захисту прав на земельні ділянки. Відповідно до даної норми власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються шляхом визнання права; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів.

Відповідно до положень ст.. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельної ділянки, такий акт визнається недійним.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про недійсність рішення Уманської міської Ради IV скликання 53 сесії від 11 листопада 2005 року № 3.3-53/4 про розгляд звернень підприємств, установ та громадян з питань землекористування, приватизації земельних ділянок в частині передачі в приватну власність земельної ділянки площею 220 кв.м. для обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_1 та відповідно державного акту про право власності на земельну ділянку площею 0,0220 га серії НОМЕР_1 виданий 20 лютого 2006 року на підставі недійсного рішення міської ради на ім'я ОСОБА_8, а тому в цій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Також згідно ч. 3 цієї ж статті якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Колегія суддів вважає, що рішення суду в частині визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 необхідно змінити, визнавши недійсним договір дарування земельних ділянок, укладений 11.07.2007 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, посвідчений державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 в частині дарування частини земельної ділянки під частиною кімнати житлового будинку АДРЕСА_1 № 1-6 площею 17,4 кв.м., яка відповідно до мирової угоди /а.с. 118 т.2/ та ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 грудня 2003 року /а.с. 11 т. 1/ мала № 2-3 та відповідно площу 9 кв.м.

Колегія суддів не може прийняти до уваги твердження апелянта про безпідставне незастосування судом першої інстанції наслідків пропуску строку позовної давності при зверненні позивачки до суду, оскільки таке твердження не ґрунтується на законі. Також є надуманим твердження про не залучення до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_8, права якої зачіпаються оскаржуваним рішенням, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. Колегія суддів не може прийняти до уваги твердження апелянта про неврахування судом факту самочинного реконструювання позивачкою кімнати, під якою знаходиться спірна земельна ділянка, оскільки дана обставина не впливає на законність ухваленого по справі рішення.

Виходячи із викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду відповідно до положень ст.. 309 ЦПК України необхідно змінити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307,309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Головуючий :

Судді :