У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Леванчука А.О., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом прокурора Корабельного району м. Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації та державного підприємства «Миколаївське лісове господарство» до Миколаївської міської ради, ОСОБА_3 про визнання незаконними рішень, їх скасування, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2014 та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 21 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року прокурор Корабельного району м. Миколаєва звернувся до суду в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, ДП «Миколаївське лісове господарство», посилаючись на те, що відповідно до п. 27 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради № 23/39 від 25 квітня 2008 року і п. 9 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради № 33/48 від 25 березня 2009 року ОСОБА_3 надано дозвіл для складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність орієнтовною площею 1000 кв.м із лісового фонду урочища «Жовтневе» для будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1. Спірна земельна ділянка передана у власність ОСОБА_3 у порушення вимог чинного законодавства без попереднього її вилучення у користувача ДП «Миколаївське лісове господарство», належить до земель державного лісового фонду, та в порушення встановленої судової процедури передана міською радою у власність іншої особи зі зміною її цільового призначення.

Окрім цього, зміна цільового призначення земельної ділянки має бути узгоджена з органом виконавчої влади з питань лісового господарства, проте ОСОБА_3 у встановленому законом порядку цього зроблено не було, так як приєднаний нею до проекту землеустрою висновок Миколаївським обласним управлінням лісового та мисливського господарства не надавався, та за цим фактом порушено кримінальні провадження.

У зв'язку з цим позивач просив суд визнати незаконними та скасувати п. 27 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради № 23/39 від 25 квітня 2008 року і п. 9 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради № 33/48 від 25 березня 2009 року, якими ОСОБА_3 надано дозвіл для складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність орієнтовною площею 1000 кв.м із лісового фонду урочища «Жовтневе» для будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1; визнати недійсним виданий на ім'я ОСОБА_3 державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, витребувати з володіння відповідачки спірну земельну ділянку та передати її у власність держави у постійне користування ДП «Миколаївське лісове господарство».

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2014 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано пункт 27 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради № 23/39 від 25 квітня 2008 року, яким ОСОБА_3 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, орієнтовною площею 1000 кв.м з наданням адреси: АДРЕСА_1.

Визнано незаконним та скасовано пункт 9 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради № 33/48 від 25 березня 2009 року, яким ОСОБА_3 надано у власність земельну ділянку лісового фонду урочища «Жовтневе» для будівництва індивідуального житлового будинку, площею 1000 кв.м по АДРЕСА_1.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 1000 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд у межах згідно з планом, розташовану у АДРЕСА_1, виданого на підставі рішення Миколаївської міської ради від 25 березня 2009 року № 33/48, зареєстрованого 15 травня 2009 року у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 20.

Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 1000 кв.м, кадастровий номер НОМЕР_2, вартістю 143 780 грн. по АДРЕСА_1 у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації з передачею у постійне користування ДП «Миколаївське лісове господарство».

Вирішено питання судового збору.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 21 січня 2015 року рішення суду першої інстанції у частині розподілу судових витрат змінено та стягнуто з Миколаївської міської ради на користь держави 487 грн. 20 коп. судового збору та з ОСОБА_3 - 1 437 грн. 80 коп. судового збору. В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив із того, що прокурором доведено факт незаконного отримання відповідачкою у власність земельної ділянки без згоди на її вилучення у попереднього користувача ДП «Миколаївське лісове господарство» та з порушенням порядку, встановленого для вилучення земель лісового фонду і зміни їх цільового призначення.

Змінюючи рішення суду першої інстанції у частині розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції виходив із того, що відповідно до ст. 88 ЦПК України, виходячи із обсягу задоволених вимог, з міської ради підлягають стягненню 487 грн. 20 коп. судового збору, а з ОСОБА_3 - 1 437 грн. 80 коп.

Такі висновки судів відповідають вимогам закону та ґрунтуються на матеріалах справи.

Судом установлено, що відповідно до пункту 27 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради № 23/39 від 25 квітня 2008 року ОСОБА_3 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки площею 1000 кв.м за рахунок земель ДП «Миколаївське лісове господарство» для будівництва житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 (а. с. 19).

Згідно з п. 9 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради № 33/48 від 25 березня 2009 року ОСОБА_3 затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 1 000 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_1 (а. с. 20).

На підставі прийнятих міською радою рішень, відповідачкою 15 травня 2009 року отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 (а. с. 31).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до положень ст. ст. 141, 149 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у користуванні осіб, передаються у власність чи користування іншим особам лише після їх вилучення у встановленому законом порядку у попереднього користувача.

Згідно з ч. 4 ст. 20 ЗК України зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Натомість у матеріалах справи є лише висновок державного управління охорони навколишнього природного середовища у Миколаївській області від 04 лютого 2009 року про погодження проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, а відповідно до інформації Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства № 1783 від 10 жовтня 2013 року зазначений проект відведення ним не погоджувався; наявний у проекті висновок Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства № 638 від 0 квітня 2008 року останнім не видавався (а. с. 23, 35).

Також у матеріалах справи є витяг з кримінального провадження № 0000048, згідно якого убачається, що провадження порушено за фактом виявлення під час перевірки додержання вимог земельного законодавства в діяльності ДП «Миколаївське лісове господарство» випадків передачі на підставі підроблених висновків Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства № 584 від 27 березня 2008 та № № 638, 642, 640, 639, 643, 637, 641 від 01 квітня 2008 року про погодження відведення у власність ряду громадян земельних ділянок державного лісового фонду для будівництва індивідуальних житлових будинків та для обслуговування житлових будинків і господарських будівель (а. с. 32).

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель (ст. 21 ЗК України).

Крім того відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» обов'язковій державній експертизі підлягають проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок лісогосподарського призначення.

Відповідно до довідок Держземагенства України № 10-14-0.5-1794/2-14 від 14 квітня 2014 року та № 11-28-0.23-4705/2-14 від 24 квітня 2014 року обов'язкова державна експертиза вказаного проекту відведення до Держземагенства не надходила та не проводилась (а. с. 29-30).

Тобто суди дійшли обгрунтованого висновку, що відсутність узгодженого проекту відводу спірної земельної ділянки з органом лісового господарства та відсутність висновку державної експертизи землевпорядної документації є підставою для визнання незаконними та скасування відповідних пунктів рішень міської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_3, та витребування її з чужого незаконного володіння.

Доводи касаційної скарги щодо недоведеності належності спірної земельної ділянки до земель лісового фонду, а саме ДП «Миколаївське лісове господарство», спростовуються наявними у матеріалах справи земельно-кадастровою документацією, пояснювальною запискою, експлікацією земельних угідь, кадастровим планом земельної ділянки, висновками Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства (а. с. 25-27, 33-36, 69-75)

Таким чином судові рішення у справі ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводами касаційної скарги не спростовані, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. ст. 333, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2014 у незміненій частині та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: А.О. Леванчук

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко