Справа № 367/5841/14 Головуючий у І інстанції Линник В.Я.
Провадження № 22-ц/780/3852/15 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 46 01.07.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

01 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Приходько К.П., Голуб С.А.,

за участю секретаря Ромашини І.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною ділянкою,

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Коцюбинська селищна рада Київської області про поділ будинку в натурі, визначення порядку користування земельною ділянкою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи, колегія суддів -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року до суду надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною ділянкою, який вона з урахуванням уточнень мотивує тим, що їй на праві власності належить 27/50 частин будинку АДРЕСА_1. До цього ця частина будинку належала її матері на підставі договору дарування від 22.07.1977 р.

Відповідачці ОСОБА_2 належить 23/50 частин вказаного будинку.

Позивач зазначає, що попереднім власником будинку була її бабуся ОСОБА_4. В 1973 р. вона встановила паркан, яким розділила земельну ділянку та будинок на дві частини і одну відокремлену частину будинку та земельної ділянки віддала в користування свого сина.

22.06.1977 р. бабуся подарувала ОСОБА_5 27/50 частин будинку, що знаходились на відмежованій частині земельної ділянки. Згідно технічного паспорту на будинок 24.01.1978 р. на земельній ділянці стояв дерев'яний паркан, який розділяв частини земельних ділянок співвласників будинку. Паркан починався з боку вулиці та спереду будинку і до межі по будинку - приміщення 1 -7 та в тилу будинку від межі по будинку від приміщення 1-5.

В такому вигляді вказаний паркан існував з 1973 року (технічні паспорти 07.07.1973 р., 20.04.1977 р., 24.01.1978 р., 11.04.1981 р., 20.10.1982 р., 04.06.1997 р., 24.03.1998 р.).

Батько відповідачки ОСОБА_6 21.04.1982 р. придбав у ОСОБА_4 23/50 частин будинку АДРЕСА_1, потім в 1982 р. ця частина будинку перейшла у власність ОСОБА_7, а 03.10.1997 р. відповідно до договору дарування власником цієї частини будинку стала відповідачка по справі ОСОБА_2 У 1982 році за погодженням співвласника ОСОБА_7 дерев'яний паркан був змінений на металеву сітку «Рабіца», яка була встановлена по тій самій межі, що і попередній паркан. Весь цей час всі наступні співвласники будинку визнавали порядок користування земельною ділянкою, що склався.

Лише в 2000 році відповідачка ОСОБА_2 почала вимагати змінити порядок користування земельною ділянкою і хотіла перенести огорожу на територію земельної ділянки, якою користувалася ОСОБА_5 18.09.2003 р. чоловік відповідачки ОСОБА_2 демонтував паркан (сітку «Рабіца») і намагався перенести його на її територію.

Рішенням 12 сесії 24 скликання Коцюбинської селищної ради від 28.10.03 №1 їй була надана можливість поставити паркан на старе місце згідно попереднього технічного паспорту станом на 21.04.1982 р., але вказане рішення до цього часу не виконано і паркану між ними з того часу в тилу земельної ділянки немає, хоча сторони не перетинають раніше встановлену межу, кожна із сторін користуються земельною ділянкою по раніше встановленому порядку, паркан між ними є лише спереду будинку і стоїть на тому самому місці, що і в 1973 році.

За будинком відповідно до рішення Коцюбинської селищної ради Київської області від 26.03.02 № 52/10 зараз закріплена земельна ділянка площею 1 082 кв.м, між співвласниками досі існує спір щодо порядку користування нею.

На підставі викладеного позивачка ОСОБА_3 просила суд визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 по розробленому експертом варіанту, який зображено в додатку № 4, де в її користуванні перебуватиме земельна ділянка площею 656 кв.м, а в користуванні ОСОБА_2 - 422 кв.м.; виділити їй в натурі 27/50 частин будинку АДРЕСА_1 по запропонованому експертом варіанту, а саме: 1-1 коридор пл. 4,3 кв.м, 1-2 кухня пл. 6,9 кв.м, 1-3 ванна пл. 6,0 кв.м, 1-4 житлова пл. 7,7 кв.м, 1-5 житлова пл. 10,5 кв.м, 1-6 коридор пл. 5,1 кв.м, 1-7 житлова пл. 18,0 кв.м, 1-8 веранда пл. 13,2 кв.м, ґанок, погріб з шийкою «Б», сарай «М», убиральня «П», гараж «Р», навіс «С», навіс «Т», хвіртка №1, яма вигрібна №5.

Відповідачка ОСОБА_2, в свою чергу, звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_3, третя особа Коцюбинська селищна рада Київської області, про поділ будинку в натурі між співвласниками та визначення порядку користування земельною ділянкою, який з урахуванням уточнень мотивує тим, що їй та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить будинок АДРЕСА_1. Вона є власником 23/50 частин будинку АДРЕСА_1, на які набула права власності від ОСОБА_8, яка успадкувала цю частину після смерті ОСОБА_6. Власником інших 27/50 частин вказаного будинку є ОСОБА_3, яка успадкувала частину будинку після смерті своєї матері ОСОБА_5.

Площа земельної ділянки, на якій розміщений будинок, на протязі останніх років змінювалась. Раніше площа земельної ділянки становила 1 120,5 кв.м., згодом 1 074 кв.м., 1 082 кв.м., а в даний час становить 1 078 кв.м., хоча рішенням виконкому Коцюбинської селищної ради від 26.03.02 №52/10 за будинком закріплена земельна ділянка площею 1 082 кв.м.

Попередні співвласники будинку, її батько ОСОБА_6 та баба позивачки ОСОБА_9 користувались земельною ділянкою за взаємною домовленістю, спорів між ними не було. Але, починаючи з 2000 року, співвласниця будинку ОСОБА_5 почала встановлювати на земельній ділянці паркани і з того часу між ними існує спір з приводу користування землею.

Оскільки досягти домовленості з відповідачкою з приводу поділу будинку та господарських будівель в натурі вони не можуть, то вважає, що питання про поділ будинку АДРЕСА_1 між співвласниками та визначення між ними порядку користування земельною ділянкою мають бути вирішені в судовому порядку.

Оскільки межі земельної ділянки, що перебуває у користуванні ОСОБА_3, в натурі не встановлені, документ, що посвідчує право власності чи право користування землею, у неї відсутній, вважає, що порядок користування земельною ділянкою між нею та позивачкою має бути визначений пропорційно до їх часток у праві власності на будинок.

Просила суд в порядку розподілу в натурі будинку АДРЕСА_1 визнати за нею право власності на приміщення будинку АДРЕСА_1 2-1 (коридор) площею 4,2 кв.м., 2-2 (передпокій) площею 12,2 кв.м., 2-3 (житлова кімната) площею 18,1 кв.м., 2-4 (коридор) площею 4,1 кв.м., 2-5 (коридор) площею 6,5 кв.м., 2-6 (санвузол) площею 6,4 кв.м., 2-7 (кухня) площею 7,6 кв.м., 2-8 (коридор) площею 5,8 кв.м., 2-9 (коридор) площею 24,6 кв.м., 2-10 (санвузол) площею 3,4 кв.м., 2-11 (житлова кімната) площею 25,1 кв.м., 2-12 (житлова кімната) площею 25,4 кв.м., 2-13 (передпокій) площею 22,7 кв.м., балкон площею 1,1 кв.м., господарські будівлі: гараж «З», сараї «О», «У», вбиральню «Д», огорожу №2, №3, №4, вигрібну яму №6, вимощення ІІ, що становить 23/50 частин будинку; визначити порядок користування земельною ділянкою площею 1 078 кв.м по АДРЕСА_1 між нею та ОСОБА_3 за першим варіантом висновку судової будівельно-технячної експертизи від 17.02.14 № СЕ-1-1-293/14, виділивши їй у відокремлене користування земельну ділянку площею 496 кв.м у межах, визначених експертизою, а ОСОБА_3 - земельну ділянку площею 582 кв.м у межах, визначених експертизою.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22 травня 2015 року задоволено позов ОСОБА_3 та частково задоволено зустрічний позов ОСОБА_2

В порядку розподілу в натурі будинку АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_3 право власності на приміщення будинку та надвірні споруди: 1-1 коридор площею 4,3 кв.м, 1-2 кухня площею 6,9 кв.м, 1-3 ванна площею 6,0 кв.м, 1-4 житлова площею 7,7 кв.м, 1-5 - житлова площею 10,5 кв.м, 1-6 коридор площею 5,1 кв.м, 1-7 житлова площею 18,0 кв.м, 1-8 - веранда площею 13,2 кв.м, ганок, погріб з шийкою «Б», сарай «М», вбиральня «П», гараж «Р», навіс «С», навіс «Т», хвіртка № 1, яма вигрібна № 5, частка яких в будинку становить 27/50 частин будинку.

В порядку розподілу в натурі будинку АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_2 право власності на приміщення будинку та надвірні споруди: 2-1 коридор площею 4,2 кв.м, 2-2 передпокій площею 12,2 кв.м, 2-3 житлова кімната площею 18,1 кв.м, 2-4 коридор площею 4,1 кв.м, 2-5 коридор площею 6,5 кв.м, 2-6 санвузол площею 6,4 кв.м, 2-7 кухня площею 7,6 кв.м, 2-8 коридор площею 5,8 кв.м, 2-9 коридор площею 24,6 кв.м, 2-10 санвузол площею 3,4 кв.м, 2-11 житлова кімната площею 25,1 кв.м, 2-12 житлова кімната площею 25,4 кв.м, 2-13 передпокій площею 22,7 кв.м, балкон площею 1,1 кв.м, гараж «З», сараї «О», «У», вбиральню «Д», огорожу №2, №3, №4, вигрібну яму №6, вимощення ІІ, частка яких в будинку становить 23/50 частин будинку.

Визначено порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 площею 0,1078 га за варіантом 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 17.02.14 № СЕ-1-1-293/14, виділено у користування ОСОБА_3 земельну ділянку площею 656,0 кв.м, а користування ОСОБА_2 земельну ділянку площею 422,0 кв.м В решті зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі в розмірі 4 000,00 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду в частині визначення порядку користування земельною ділянкою, відповідачка ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в обгрунтування якої зазначила, що неправильними є висновки суду першої інстанції щодо існування визначеного порядку користування земельною ділянкою, який склався між попередніми власниками будинку. При цьому, вважає, що суд першої інстанції взяв до уваги лише докази, подані стороною позивача, не надавши відповідної правової оцінки доказам відповідача. Зазначає, що угода про порядок користування землею між співвласниками будинку ніколи не укладалась, а межа, яка розділяла земельні ділянки була умовною (дерев'яні стовпчики) і постійно зміщувалась в бік співвласника 23/50 частин будинку, що вбачається зі схем земельної ділянки за 1977-1978 року та за 1997-1998 роки. Площі земельних ділянок, якими користувались співвласники будинку, ніколи не визначались. А загальна площа, закріплена за будинком, змінювалась з 1120,5 кв.м., згодом 1074 кв.м., 1082 кв.м., а на даний час становить 1078 кв.м.

Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в частині визначення порядку користування земельною ділянкою та визначити порядок користування земельною ділянкою площею 1 078 кв.м по АДРЕСА_1 між нею та ОСОБА_3 за першим варіантом висновку судової будівельно-технячної експертизи від 17.02.14 № СЕ-1-1-293/14, виділивши їй у відокремлене користування земельну ділянку площею 496 кв.м у межах, визначених експертизою, а ОСОБА_3 - земельну ділянку площею 582 кв.м у межах, визначених експертизою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін - учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим, рішення суду першої інстанції в частині визнання порядку користування земельною ділянкою даним вимогам закону не відповідає.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторонам по справі на праві спільної часткової власності належить будинок АДРЕСА_1. Позивачці ОСОБА_3 належить 27/50 частин, відповідачці ОСОБА_2 23/50 частин цього будинку. В натурі будинок між співвласниками раніше розділено не було.

Відповідно до рішення Коцюбинської селищної ради Київської області від 26.03.02 № 52/10 за будинком закріплена земельна ділянка площею 1 082 кв.м, однак фактична площа земельної ділянки становить 0,1078 га.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в частині визначення порядку користування земельною ділянкою, суд першої інстанції виходив з того, що між попередніми співвласниками будинку був визначений порядок користування будинком та земельною ділянкою - був встановлений паркан, який починався з боку вулиці та спереду будинку і до межі по будинку - приміщення 1-7 та в тилу будинку від межі по будинку від приміщення 1-5 вглиб земельної ділянки.

Суд першої інстанції, вважав, що зазначені обставини не підлягають доказуванню на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України, оскільки встановлені рішенням Ірпінського міського суду від 19.09.2010 року та постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2012 року, залишишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року.

Колегія суддів апеляційного суду важає такі висновки місцевого суду необгрунтованими, виходячи з наступного.

Так, заочне рішення Ірпінського міського суду від 19.09.2010 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Коцюбинської селищної ради Київської області, ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень Коцюбинської селищної ради, державного акту на право власності на земельну ділянку і технічної документації скасовано ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 04 жовтня 2010 року у зв'язку із задоволенням заяви ОСОБА_10 про перегляд заочного рішення і таким чином втратило свою чинність.

В подальшому, ухвалою Ірпінського міського суду від 01.11.2010 р. було закрито провадження по вказаній вище справі в частині визнання недійсними рішень Коцюбинської селищної ради від 11.06.02 № 2/1, від 06.04.06 № 6/1, визнання недійсними додатку та технічної документації на ім'я ОСОБА_2, виготовлену Коцюбинською селищною відповідно до рішення від 11.09.03 №5. А в частині визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я ОСОБА_2 позов задоволено рішенням Ірпінського міського суду від 12 лютого 2013 року.

Що стосується постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2012 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_11 до Коцюбинської селищної ради Київської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення сесії Коцюбинської селищної ради, то у даному судовому рішенні не встановлено, який конкретно порядок користування земельною ділянкою склався між співвласниками та між якими співвласниками, які розміри земельних ділянок були закріплені за ними та де проходять межі цих земельних ділянок. (а.с. 20-25 т. 1)

Тому, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку що зазначені обставини не були встановлені рішеннями судів, а тому підлягають доведенню у відповідності до ст. 60 ЦПК України, згідно з положеннями якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Обгрунтовуючи свої вимоги в частині визначення порядку користування земельною ділянкою, позивачка ОСОБА_3 вказувала, що згідно технічного паспорту на будинок від 24.01.1978 року земельні ділянки між співвласниками були відмежовані дерев'яним парканом, який був встановлений з 1973 року, а у 1982 році був замінений сіткою «рабіца». У 2003 році чоловік ОСОБА_2 демонтував цей паркан.

В той же час, при дослідженні планів садиби по АДРЕСА_1 за 1973 рік та за 1978 рік вбачається, що паркан дійсно існував, однак його розташування змінювалось у відношенні до будинку.

При цьому, встановити місцерозташування паркану на час набуття у власність ОСОБА_2 23/50 частин будинку (03.10.1997 р.) з матеріалів справи не вбачається можливим.

На схематичному плані земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку, який міститься у технічному паспорті на будинок за 2014 рік, відображено паркан, що розташовано лише по фасадній частині будинку, а частина з тилу будинку не розділена. (а.с. 52-60 т.1)

Згідно зі статтею 42 Земельного кодексу України 1990 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин між сторонами, громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об'єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду.

Наступні зміни в розмірі часток у спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі, пов'язані з прибудовою, надбудовою або перебудовою правового значення не мають і не тягнуть за собою змін установленого учасниками спільної власності порядку використання та розпорядження земельною ділянкою.

Угода про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою є обов'язковою для особи, яка згодом придбала відповідну частку в спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі.

У пунктах 21, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз'яснено, що виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до ст. 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.

Оскільки позивачем по справі не було доведено обставин щодо існування між співвласниками будинку угоди щодо користування земельною ділянкою, а також будинок не було розділено в натурі, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального законодавства в частині визначення порядку користування земельною ділянкою, а тому рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

У частині четвертій статті 120 Земельного кодексу України від 25.10.2001 зазначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Висновком судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 17.02.15 № СЕ-1-1-293/14 визначено три варіанти порядку користування земельною ділянкою між сторонами, з яких судом першої інстанції було обрано третій варіант, розроблений експертом з урахуванням схеми, запропонованої позивачем на а.с. 21 з відхиленням від ідеальних часток, та який, на думку місцевого суду відповідав тому порядку, що було встановлено угодою між колишніми співвласниками.

Колегія суддів апеляційного суду, з урахуванням недоведеності позивачем інсування між співвласниками угоди щодо користування земельною ділянкою, вважає правильним при визначенні порядку користування ділянкою використати варіант перший висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 17.02.15 № СЕ-1-1-293/14, розроблений експертом у відповідності до ідеальних часток у праві власності на будинок, згідно з яким:

в користування ОСОБА_3 надається земельна ділянка площею 582,0 кв.м.:

-від початкової точки 1 по прямій лінії на відстані 9,07 м. до точки 2;

-далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 4,31 до точки 3;

-з наступним поворотм вправо по прямій лінії на відстані 1,77 до точки 4;

-з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 4,39 м до точки 5;

-з наступним ухилом вліво по прямій лінії на відстані 0,14 м до точки 6;

-з наступним ухилом вліво по прямій лінії на відстані 1,4 м до точки 7;

-з наступним ухилом вправо по прямій лінії на відстані 4,77 м до точки 8;

-з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 4,12 м до точки 9;

-з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 17,35 м до точки 10;

-з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 12,28 м до точки 11;

-з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 17,51 м до точки 12;

-далі з незначним ухилом вліво по прямій лінії на відстані 16,77 м до точки 13;

-далі з незначним ухилом вправо по прямій лінії на відстані 6,62 м до точки 14;

-з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 0,91 м до точки 15;

-далі з незначним ухилом вліво по прямій лінії на відстані 4,35 м до точки 16;

-далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 1,95 м до точки 17;

-далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 6,99 м до точки 1;

а у користування ОСОБА_12 надається земельна ділянка площею 496,0 кв.м.:

-від початкової точки 1 по прямій лінії на відстані 9,07 м. до точки 2;

-далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 4,31 до точки 3;

-з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,77 до точки 4;

-з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 4,39 м до точки 5;

-з наступним ухилом вліво по прямій лінії на відстані 0,14 м до точки 6;

-з наступним ухилом вліво по прямій лінії на відстані 1,4 м до точки 7;

-з наступним ухилом вправо по прямій лінії на відстані 4,77 м до точки 8;

-з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 4,12 м до точки 9;

-з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 17,35 м до точки 10;

-з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 9,96 м до точки 18;

-далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 4,4 м до точки 19;

-з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,12 м до точки 20;

-далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 4,02 м до точки 21;

-далі з незначним ухилом вліво по прямій лінії на відстані 12,31 м до точки 22;

-далі з незначним ухилом вліво по прямій лінії на відстані 16,51 м до точки 23;

-з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,12 м до точки 20;

-з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 3,58 м до точки 25;

-далі з незначним ухилом вліво по прямій лінії на відстані 8,39 м до точки 1.

Таким чином, судова колегія вважає, що внаслідок того, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_3 в частині визначення порядку користування земельною ділянкою, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню у зазначеній вище частині з ухваленням нового рішення по суті позову.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 травня 2015 року - скасувати в частині визначення порядку користування земельною ділянкою площею 0, 1078 га по АДРЕСА_1.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визначити порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 площею 0, 1078 га, виділивши в користування ОСОБА_3 земельну ділянку площею 582,0 кв.м.:

-від початкової точки 1 по прямій лінії на відстані 9,07 м. до точки 2;

-далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 4,31 до точки 3;

-з наступним поворотм вправо по прямій лінії на відстані 1,77 до точки 4;

-з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 4,39 м до точки 5;

-з наступним ухилом вліво по прямій лінії на відстані 0,14 м до точки 6;

-з наступним ухилом вліво по прямій лінії на відстані 1,4 м до точки 7;

-з наступним ухилом вправо по прямій лінії на відстані 4,77 м до точки 8;

-з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 4,12 м до точки 9;

-з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 17,35 м до точки 10;

-з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 12,28 м до точки 11;

-з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 17,51 м до точки 12;

-далі з незначним ухилом вліво по прямій лінії на відстані 16,77 м до точки 13;

-далі з незначним ухилом вправо по прямій лінії на відстані 6,62 м до точки 14;

-з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 0,91 м до точки 15;

-далі з незначним ухилом вліво по прямій лінії на відстані 4,35 м до точки 16;

-далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 1,95 м до точки 17;

-далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 6,99 м до точки 1.

Виділити в користування ОСОБА_12 земельну ділянку площею 496,0 кв.м.:

-від початкової точки 1 по прямій лінії на відстані 9,07 м. до точки 2;

-далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 4,31 до точки 3;

-з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,77 до точки 4;

-з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 4,39 м до точки 5;

-з наступним ухилом вліво по прямій лінії на відстані 0,14 м до точки 6;

-з наступним ухилом вліво по прямій лінії на відстані 1,4 м до точки 7;

-з наступним ухилом вправо по прямій лінії на відстані 4,77 м до точки 8;

-з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 4,12 м до точки 9;

-з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 17,35 м до точки 10;

-з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 9,96 м до точки 18;

-далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 4,4 м до точки 19;

-з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,12 м до точки 20;

-далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 4,02 м до точки 21;

-далі з незначним ухилом вліво по прямій лінії на відстані 12,31 м до точки 22;

-далі з незначним ухилом вліво по прямій лінії на відстані 16,51 м до точки 23;

-з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,12 м до точки 20;

-з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 3,58 м до точки 25;

-далі з незначним ухилом вліво по прямій лінії на відстані 8,39 м до точки 1.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Приходько К.П.