УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мартинюка В.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Військової частини 1492, третя особа - ОСОБА_7, про стягнення неустойки в розмірі подвійної оплати за порушення користування житловим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Апеляційного суду Київської області від 12 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

В червні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 01 липня 2013 року між ним та військовою частиною № 1492 було укладено договір оренди № 86-13 належного йому житлового приміщення. Відповідно до договору, він передав, а військова частина прийняла в строкове платне користування житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1. Приміщення із обладнанням та інвентарем було передано за актом приймання-передавання орендованого житлового приміщення від 01 липня 2013 року. Приміщення було передано на умовах суборенди військовослужбовцю ОСОБА_7, відповідно до акту приймання-передачі від 01 липня 2013 року, строк дії договору - чотири місяці по 31 жовтня 2014 року.

25 листопада 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір оренди № 160-13 житлового приміщення строком до 31 грудня 2013 року.

Відповідно до п. 6.1 Договору розмір орендної плати складає 4 000,00 грн щомісячно. Починаючи з 01 липня 2013 року і до 05 серпня 2014 року в квартирі проживала третя особа із сім'єю. Так як відповідач недобросовісно виконував свої зобов'язання то він 01 лютого 2014 року звернувся до нього з письмовою вимогою про сплату заборгованості по орендній платі. Лише в травні 2014 року відповідачем була проведена повна орендна оплата за договорами.

У зв'язку із наведеним просив суд стягнути з відповідача на свою користь неустойку за користування житловим приміщенням за час прострочення в період з 01 січня 2014 року по 31 травня 2014 року в розмірі 57 333,00 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_6 57 333,00 грн неустойки у розмірі подвійної плати за користування житловим приміщенням за час прострочення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 12 листопада 2014 року, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення апеляційного суду, із залишенням в силі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2014 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 01 липня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 86-13 оренди житлового приміщення належного позивачу.

Відповідно до умов договору, позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1. Строк дії договору - чотири місяці з 01 липня 2013 року по 31 жовтня 2013 року.

Відповідно до акту приймання-передачі орендованого житлового приміщення від 01 липня 2013 року військова частина 1492 Державної прикордонної служби України прийняла житлове приміщення із обладнанням та інвентарем, а орендодавець ОСОБА_6 передав житлове приміщення із обладнанням та інвентарем.

Відповідно до договору суборенди житлового приміщення від 01 липня 2013 року та акту приймання передачі житлового приміщення від 01 липня 2013 року військова частина 1492 передала вказане житлове приміщення на умовах суборенди третій особі - ОСОБА_7

Відповідно до п. 9.1 Договору орендоване житлове приміщення вважається переданим Орендарем Орендодавцю з моменту сплину 15-денного строку для претензій. Відлік 15-ти денного строку для претензій починається з наступного дня, що слідує за днем сплину терміну дії договору, визначеного п. 10.2 Договору.

Пунктом 10.1 Договору встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

В подальшому, 25 листопада 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 160-13 оренди житлового приміщення строком до 31 грудня 2013 року.

Так як відповідач недобросовісно виконував свої зобов'язання по оплаті орендної плати, позивач 01 лютого 2014 року звернувся до відповідача з письмовою вимогою про сплату заборгованості.

У травні 2014 року, що не заперечується сторонами, відповідачем була проведена повна орендна оплата за договорами, однак орендоване житлове приміщення відповідач після закінчення терміну дії договору оренди, позивачу не передав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено строк повернення позивачу орендованого житла з огляду на що з військової частини 1492 підлягає стягненню неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення у відповідності до вимог ст. 785 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що до правовідносин які виникли між сторонами необхідно застосовувати спеціальні норми цивільного права, які визначені в Главі 59 Найм (оренда) житла Цивільного кодексу України, оскільки предметом договору є житлове приміщення.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Оскільки Главою 59 Найм (оренда) житла Цивільного кодексу України та укладеним між сторонами договором не передбачено майнової відповідальності за несвоєчасне повернення житла, колегія суддів приходить до висновку, що суд апеляційної інстанції належним чином з'ясував дійсні обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 12 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова
В.І. Мартинюк
М.І. Наумчук