Справа № 433/1483/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

28.08.2015 року. Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Крівоклякіної Н.В.

за участю секретарів- Книшова О.С., ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання громадянина таким, що втратив право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить усунути перешкоди в користуванні власністю та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування вимог зазначила, що зареєстрована та мешкає у квартирі АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності. Крім неї у квартирі зареєстровані її неповнолітній син ОСОБА_4 та колишній чоловік ОСОБА_3 . Останній півтора роки не проживає у квартирі, був зареєстрованій у ній тому, що перебував з нею у шлюбі і потрібна була реєстрація, він має своє житло за адресою: будинок № 13-а по вулиці Я. Лациса у місті Луганську і мешкає там постійно, добровільно знятися з реєстрації не вважає за потрібне, у звязку із чим вона як власник квартири не може оформити житлову субсидію, а тому звернулась до суду за вирішення даного спору.

Позивач в судове засідання не зявилась, просила розглянути справу у її відсутність, задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечувала, про що надала відповідні заяви ( а.с., а.с 4, 24, 39).

Відповідач у судове засідання не з'явився , причину неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся неодноразово належним чином, про що свідчать: телефонограми ( а.с., а.с. 23, 27, 28); розміщення оголошення про розгляд справі в газеті «Урядовий курєр» (а.с. а.с, 35,36); розміщення оголошень про розгляд справи на офіційному Веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області ( на 12.08.2015 року, 28.08.2015 року), письмових заперечень на позов суду не надав.

Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши письмові докази вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Статтею 10 ЦПК встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, подані відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір.

Позивачем на доведення обставин, на які вона посилається надані наступні докази: копія договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 13.09.2001 року , з якого вбачається що дану квартиру купила ОСОБА_5, право власності на яку зареєстровано за останньою 21.09.2001 року в МКП БТІ м. Луганська ; копію паспорту на імя ОСОБА_2 , який видано їй 15.08.2003 року і з якого вбачається, що між нею та ОСОБА_3 було укладено шлюб 26 ( місяць прочитати не можливо) 2001 року; не повний текст копії ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області від 12.03.2014 року , яка належним чином не завірена і з якої вбачається, що між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб 26 жовтня 2001 року ; ксерокопія витягу з будинкової книги на квартиру № 116, буд. 73-а «Сов», з якої неможливо встановити, на якій вулиці та в якому місці знаходиться буд. 73-а та квартира 116 ; довідка форми № 3, з якої вбачається що у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровано три особи: ОСОБА_2 з 26.09.2001 року, ОСОБА_6 з 26.09.2001 року, ОСОБА_3 з 22.10.2003 року ; ксерокопія акту про не проживання від 10 червня 2015 року , який складений ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_3Л, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, але не проживає у квартирі з листопада 2013 року, особистих речей у квартирі його немає. Акт підписаний трьома сусідами із зазначенням їх паспортних даних та адреси проживання.

Інших доказів на обґрунтування своїх вимог позивачем суду не надано.

Відповідно до статті 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Доказів того, що відповідач дійсно не проживає у зазначеній вище квартирі понад півтора роки позивачем суду не надано.

Складений позивачем акт про не проживання відповідача у квартирі АДРЕСА_4, який підписаний трьома сусідами суд вважає не допустимим доказом, оскільки він складений без відповідної комісії і ніяким чином не засвідчений.

Надаючи правову оцінку зазначеним вище доказам суд зазначає, що позивачем лише доведено факт про те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, що між нею і відповідачем було зареєстровано шлюб 26.10.2001 року, що останній зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка належить на праві власності позивачу.

Відповідно до статті 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За таких обставин відсутні підстави для визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою № 116, у будинку № 73-а по вулиці Совєтській у місті Луганську, оскільки позивачем не доведено, що відповідач без поважних причин не проживав у спірній квартирі понад встановлений законом строк.

Керуючись ст. ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 59, 60, 212, 214-215, 224-227 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання громадянина таким, що втратив право користування житловим приміщенням, -відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строки, протягом якого розглядалася заява, не включаються до строків на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Троїцький районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Н.В. Крівоклякіна.