АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5892/15 Справа № 2-640/11 Головуючий у 1 й інстанції - Трофимова Н. А. Доповідач - Козлов С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Тамакулової В.О., Болтунової Л.М.,

при секретарі: Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_3 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно, посилаючись на те, що 13.04.2007 року відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору № 014/128086/3169/74 він надав відповідачу споживчий кредит у сумі 27 573 доларів США строком до 12.04.2027 року, а відповідач зобов'язався сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12,85% річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно графіку з кінцевим строком погашення кредиту 12.04.2027 року та в забезпечення виконання своїх зобов'язань 13.04. 2007 року за укладеним між ними договором іпотеки № 014/05772/3169/74 передав в іпотеку належний йому на праві власності будинок АДРЕСА_1, але свої зобов'язання належним чином не виконував і має заборгованість станом на 21.03.2011 року в розмірі 34 984,53 доларів США, що по курсу НБУ станом на 21.03.2011 року складає 278 046,55 грн., в рахунок погашення якої позивач просив суд звернути стягнення на вказаний предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

В ході судового розгляду справи позивач змінив свої позовні вимоги і на підставі заяви від 26.02.2015 року просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 3 967 820,98 грн., з яких 781 493,69 грн. - сума неповернутого кредиту, 492 755,22 грн. - несплачені відсотки, 2 693 572,07 грн. - нарахована пеня, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2015 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача суму неповернутого кредиту у розмірі 175 400 грн. 50 коп., несплачені відсотки у сумі 391 017 грн. 26 коп., пеню у сумі 175 400 грн. 50 коп., судовий збір у сумі 666 грн. 32 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу у сумі 22 грн. 44 коп., а в задоволенні решти позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" просить скасувати рішення суду та задовольнити його позов в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом всіх обставин справи та неналежну оцінку доказів по справі, порушення норм матеріального і процесуального права.

З підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідності висновків суду обставинам справи; порушення та неправильного застосування норм матеріального і процесуального права ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення повністю не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, за укладеним 13.04.2007 року між сторонами кредитним договором 014/128086/3169/74 позивач надав відповідачу споживчий кредит у сумі 27 573 доларів США строком до 12.04.2027 року, а відповідач зобов'язався сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12,85% річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно графіку з кінцевим строком погашення кредиту 12.04.2027 року та в забезпечення виконання своїх зобов'язань 13.04.2007 року за укладеним між ними договором іпотеки № 014/05772/3169/74 передав в іпотеку належний йому на праві власності будинок АДРЕСА_1, після чого 30.03.2009 року між сторонами була укладена додаткова угода № 1 до цього кредитного договору, відповідно до якої, тимчасово на період з «30» березня 2009 року до «28» лютого 2010 року зменшено розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру 120 доларів США (встановлені кредитні канікули), викладений у новій редакції Графік погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором і розрахунок сукупної вартості кредиту, але свої зобов'язання належним чином позичальник не виконував і має заборгованість станом на 24.02.2015 року в сумі 140 249,21 доларів США, з яких 27 623,19 доларів США - сума неповернутого кредиту, 17 417,25 доларів США - несплачені відсотки, 95 208,77 доларів США - нарахована банком пеня за період з 29.02.2012 року по 24.02.2015 року, у зв'язку з чим у вересні 2010 року банком було направлено відповідачу вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Між тим, наведені вимоги закону суд не врахував та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заявленої в позові банку суми неповернутого кредиту та несплачених відсотків за спірним кредитним договором в повному обсязі у зв'язку з не направленням боржнику повідомлення про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, залишивши поза увагою і не дослідивши належним чином в судовому засіданні наявні в матеріалах справи письмову вимогу банку про дострокове виконання грошових зобов'язань за спірним кредитним договором від 29.09.2010 року на ім'я відповідача і копію поштового відправлення цього рекомендованого листа з особистим підписом відповідача 26.10.2010 року в підтвердження його отримання (а.с. 29 т. 1), що ним нічим не спростовано, тому висновки суду про відсутність доказів направлення позичальником такого повідомлення боржнику не ґрунтуються на матеріалах справи.

За таких обставин, ухвалене судом з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права рішення необхідно скасувати і постановити нове рішення на підставі ст. ст. 1050, 1054 ЦК України та ст. 309 ЦПК України про стягнення з відповідача на користь банку суми неповернутого кредиту в розмірі 580 591,06 грн. та несплачених відсотків за договором в розмірі 366 080,08 грн. за курсом НБУ на час ухвалення цього рішення, згідно якого курс долара США по відношенню до гривні України станом на 06.07.2015 року становить 100 - 2101,8248.

Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, а на утриманні позивача знаходяться троє дітей та позивачем не доведено наявності у нього збитків, пов'язаних з невиконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, тому виходячи з принципу співмірності заявленої пені із сумою невиконаного позичальником зобов'язання по поверненню кредиту і сплати відсотків колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір нарахованої банком пені до суми основного боргу, тобто до 580 591,06 грн..

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає також стягненню з відповідача на користь банку судовий збір у розмірі 3527 грн. (1700+1827) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. з урахуванням понесених позивачем таких витрат у судах першої і апеляційної інстанцій.

Доводи ОСОБА_3 у скарзі про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення з таким позовом, відсутність доказів направленням йому повідомлення про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором та невідповідності вимогам закону цього договору в частині використання банком іноземної валюти як засобу кредитування не ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні матеріалах справи та фактично зводяться до одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства лише на свою користь.

Так, за змістом ст. ст. 256, 257, 258 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

В судовому засіданні встановлено, що після укладання додаткової угоди №1 від 30.03.2009 року сторони змінили строки та порядок повернення кредиту, зокрема, сплати існуючої заборгованості, і згідно розрахунку заборгованості відповідач почав порушувати зобов'язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків з 30 квітня 2010 року, при цьому пеня нарахована позивачем з 24.02.2012 року по 24.02.2015 року та позивач звернувся до суду з позовом 05.05.2011 року, тому трирічний строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитом та відсотків за користування кредитом не сплинув, як і не сплинув річний строк позовної давності до вимог про стягнення пені, оскільки ці вимоги заявлені за період, починаючи з 24.02.2012 року, тобто після звернення до суду. Сама ж по собі зміна предмету позову під час розгляду справи не є зміною дати звернення до суду, а є зміною способу погашення кредитної заборгованості.

Згідно ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Банківської ліцензії від 11 жовтня 2006 року та Дозволу з додатком від 11 жовтня 2006 року на день укладання спірного кредитного договору банк мав відповідну Банківську ліцензію та Дозвіл на здійснення усіх валютних операцій, які підпадали під режим ліцензування згідно з Декретом КМ України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" № 15-93 від 19.02.1993 року та Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого Постановою Національного банку України № 275 від 17.07.2001 року, зокрема, залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України, тому позивач мав право надавати відповідачеві кредит в іноземній валюті.

Крім того, спірний договір не визнаний у встановленому законом порядку недійсним з таких підстав і відповідач ніяких вимог з цього питання до суду не заявляв.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість по кредитному договору № 014/128086/3169/74 від 13.04.2007 року станом на 24.02.2015 року в сумі 1 527 262,20 грн., з яких 580 591,06 грн. - сума неповернутого кредиту, 366 080,08 грн. - несплачені відсотки, 580 591,06 грн. - пеня на прострочену заборгованість за кредитом та відсотками за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" судовий збір у розмірі 3527 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн..

В решті позову Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: