22 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення недоплаченої суми боргу,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення недоплаченої суми боргу.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 вересня 2012 року, залишеним без змін ухвалою суду апеляційної та касаційної інстанцій, його позовну заяву про стягнення з ОСОБА_5 коштів у сумі 433 000 грн. задоволено. ОСОБА_5 на виконання рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 вересня 2012 року здійснив розрахунок в розмірі 433 000 грн саме в липні 2014 року (2 липня 2014 року - 50 798 грн 41 коп., 11 липня 2014 року - 384 293 грн 95 коп.), а з часу отримання ОСОБА_5 коштів і до часу повернення ним коштів пройшло три роки, і за цей час курс долара США виріс із 8,0 грн до 11,69 грн за один долар США. Однак в липні 2011 року 54 125 дол. США є еквівалентом 433 000 грн, а в липні
2014 року 433 000 грн - еквівалентом 37 040,20 дол. США, різниця становить 199 721,25 грн., що є еквівалентом 17 084,79 дол. США. Враховуючи викладене, з урахування заяви про збільшення позовних вимог, на підставі
ст. 533 ЦК України позивач просив стягнути недоплачену суму боргу в розмірі 261 909 грн 83 коп, що еквівалентно 17 084,79 дол. США.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від

19 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення недоплаченої суми боргу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму недоплаченого боргу в розмірі 261 909 грн

83 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 січня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено

ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року та залишити в силі рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від

19 січня 2015 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що сторони можуть визначати грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Врахувавши ст. 533 ЦК України і те, що в розписці визначено грошовий еквівалент в доларах США при цьому стягнув суму недоплаченого боргу з врахуванням індексу інфляційних процесів з моменту надання грошових коштів по розписці і до фактичного повернення суми боргу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що звертаючись до суду повторно на підставі ч. 2 ст. 533 ЦК України, позивач фактично вимагав накладення повторного стягнення за тими ж зобовʼязаннями, в той час як зобовʼязання вже виконані.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що між сторонами

14 липня 2011 року укладено договір, згідно якого ОСОБА_4 передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 433 000 грн, що є еквівалентом

54 125 дол. США в якості авансу за оплату послуг та об'єкта нерухомості. Договір було укладено у вигляді розписки. Сторони обумовили грошовий еквівалент, в іноземній валюті, який в разі невиконання домовленості зі сторони ОСОБА_5 має бути повернутий останнім. По закінченню строку виконання зобов'язання, ОСОБА_5 свої зобов'язання не виконав та борг не повернув.

ОСОБА_5 здійснив виконання рішення суду та повернув кошти позивачу по справі в розмірі 433 000 грн.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки неналежне виконання зобовʼязань за договірними відносинами тягне за собою право сторони на предʼявлення позову у відповідності до ст. 625 ЦК України. Крім того вірно зазначив, що звертаючись до суду повторно, та вимагаючи застосування ч. 2 ст. 533 ЦК України, позивач фактично вимагав накладення повторного стягнення за тими ж зобов'язаннями.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов до висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення недоплаченої суми боргу залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко