У х в а л а

20 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Гончара В.П., Касьяна О.П.,

Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Уксоцбанк» про розірвання договору іпотеки,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, в обґрунтування посилаючись на те, що 05 вересня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКІБ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), та товариство з обмеженою відповідальністю «Медично лікувальний центр Хелсі» (далі - ТОВ «Медично-лікувальний центр Хелсі») було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав товариству кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії № 24-12/202 у межах максимального ліміту заборгованості 452 871 дол. США зі сплатою 13,3 % річних стром повернення до 04 вересня 2012 року.

05 вересня 2007 року між АКІБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 24-12/201, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 247 000 дол. США строком повернення до 04 вересня 2017 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаними кредитними договорами 05 вересня 2007 року між АКІБ та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки № 2-10/2982, на підставі якого остання передала в іпотеку банку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. Строк дії договору іпотеки на забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Медично-лікувальний центр Хелсі» встановлено до 04 вересня 2012 року, на забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 - до 04 вересня 2017 року.

17 жовтня 2007 року між АКІБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 02-10/2984, за умовами якого останній зобов'язався солідарно з боржником відповідати перед банком за належне виконання ТОВ «Медично-лікувальний центр Хелсі» зобов'язань за кредитним договором.

04 березня 2008 року між ТОВ «Медично-лікувальний центр Хелсі» та АКІБ «Укрсоцбанк» було укладено додаткову угоду № 2 до вказаного кредитного договору, відповідно до умов якої було збільшено розмір максимального ліміту заборгованості до 704 905 дол. США, та 25 червня 2008 року - додаткову угоду № 3 до кредитного договору, за умовами якої було змінено тарифи на послуги банку, пов'язані з наданням кредиту.

04 березня 2008 року АКІБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду до договору поруки в частині повернення кредиту в межах максимального ліміту заборгованості в розмірі 704 905 дол. США.

04 березня 2008 року між АКІБ та ОСОБА_3 було укладено договір про внесення змін до договору іпотеки, відповідно до якого загальна заставна вартість предмета іпотеки визначена за погодженням сторін та становить 6 817 500 грн 00 коп.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 25 грудня 2009 року стягнуто солідарно з ТОВ «Медично-лікувальний центр Хелсі» та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № 24-12/202 у розмірі 3 853 247 грн 03 коп.

Посилаючись на виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором № 24-12/201 та наявність рішення третейського суду про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 24-12/202 з ОСОБА_4 та ТОВ «Медично-лікувальний центр Хелсі», позивач просила на підставі ч. 2 ст. 652 ЦК України припинити дію договору іпотеки шляхом його розірвання та припинити обтяження іпотекою нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2014 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 11 вересня 2014 року рішення суду Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Розірвано договір іпотеки від 05 вересня 2007 року № 02-10/2982, укладений між АКІБ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. за реєстровим № 5103, з внесеними до нього змінами договором від 04 березня 2008 року № 02-10/2982, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. за реєстровим № 1967.

Припинено обтяження іпотекою згідно з договором іпотеки від 05 вересня 2007 року № 02-10/2982 нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, ПАТ «Укрсоцбанк» подало касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року касаційну скаргу задоволено. Рішення апеляційного суду м. Києва від 11 вересня 2014 року скасовано та залишено в силі рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2014 року.

24 березня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

На підтвердження підстав неоднакового застосування судами норм матеріального права, а саме: ст. ст. 509, 652 ЦК України заявник послалась та додала копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 травня 2012 року, від 12 вересня 2012 року та від 30 січня 2014 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 травня 2012 року, від 12 вересня 2012 року, на які здійснюється посилання як на приклад неоднакового застосування норм матеріального права, судом касаційної інстанції скасовано судові рішення та справи передано на новий судовий розгляд.

Верховним Судом України в постанові від 23 квітня 2014 року в справі № 6-30цс14, роз'яснено, що справа має переглядатись за всіма доводами заяв, посиланнями на всі судові рішення щодо неоднакового застосування норм матеріального права, які додано до заяви про перегляд, незалежно від того, висловлена правова позиція щодо неправильності застосування норми матеріального права в судовому рішенні, ухваленому по суті, чи в ухвалі про передачу справи касаційним судом на новий розгляд.

Із змісту ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 травня 2012 року, від 12 вересня 2012 року вбачається, що при постановленні вказаних ухвал суд касаційної інстанції не висловлював правову позицію щодо застосування норм матеріального права, судові рішення скасовано з підстав порушення норм процесуального права.

Крім того, як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 6 постанови від 30 вересня 2011 року № 11 «Про практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України», заява про перегляд судових рішень у цивільних справах із підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК, може бути подана за сукупності таких умов: судом (судами) касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права; справи стосуються спорів, які виникли з подібних правовідносин; має місце ухвалення різних за змістом судових рішень судом (судами) касаційної інстанції. Неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права полягає, зокрема: у різному тлумаченні судами змісту і сутності правових норм, що призвело до різних висновків про наявність чи відсутність суб'єктивних прав та обов'язків учасників відповідних правовідносин; у різному застосуванні правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням юридичної сили цих правових норм, а також їх дії у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню; у різному визначенні предмета регулювання правових норм, зокрема застосуванні різних правових норм для регулювання одних і тих самих правовідносин або поширенні дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосуванні цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню; у різному застосуванні правил аналогії права чи закону у подібних правовідносинах. Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту заяви та долучених до заяви судових рішень, зокрема, копії ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 січня 2014 року, не вбачається неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, оскільки вищевказані рішення суду касаційної інстанції ухвалені у справах за різних встановлених судами фактичних обставин, тому у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Уксоцбанк» про розірвання договору іпотеки, за заявою ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.П. Гончар

О.П. Касьян

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта