У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,Кадєтової О.В., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення вартості ремонту квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_6 та ОСОБА_8, яка діє в інтересах ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 01 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він на підставі договору купівлі-продажу від 15 лютого 2008 року придбав у ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_1. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 27 липня 2012 року вказана квартира була витребувана у нього на користь власника - ОСОБА_7 Однак з часу придбання квартири та до моменту її витребування позивачем був проведений ремонт квартири, вартість якого становить 54 117,60 грн.

Позивач, посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 1214 ЦК України, просив стягнути вказану суму на його користь з ОСОБА_7

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 29 квітня 2014 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 вартість ремонту квартири АДРЕСА_1 у сумі 54 117,60 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 01 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 та ОСОБА_8, яка діє в інтересах ОСОБА_6 просять скасувати рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права та справу передати на новий апеляційний розгляд.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із положень п. 2 ч. 1 ст. 1214 ЦК України та вважав, що ОСОБА_7 повинна відшкодувати ОСОБА_6 вартість виконаних останнім ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_1 в розмірі 54 117,00 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив із недоведеності позивачем своїх позовних вимог.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 15 лютого 2008 року придбав у ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 10 вересня 2007 року, залишеним в силі ухвалою Верховного Суду України від 11 червня 2008 року було визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 27 грудня 2005 року між ОСОБА_7 в інтересах якої діяв ОСОБА_10 та ОСОБА_9

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 27 липня 2012 року позов ОСОБА_7 задоволено. Витребувано від ОСОБА_6 на користь власника ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1.

Вказаним рішенням було встановлено, що ОСОБА_6 є добросовісним набувачем.

Згідно ч. 4 ст. 390 ЦК України добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.

ОСОБА_6 звертаючись до суду з вказаним позовом про відшкодування витрат на ремонт квартири, посилався на п. 2 ч. 1 ст. 1214 ЦК України, якою передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов'язана повернути доходи.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог на підставі п. 2 ч. 1 ст. 1214 ЦК України, не визначився з характером спірних правовідносин та не звернув уваги на те, що ОСОБА_6 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 на правовій підставі, а саме на підставі договору купівлі-продажу, у зв'язку з чим до спірних правовідносин застосував норму права, яка не підлягає до застосування.

Апеляційний суд, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у порушення вимог ст. ст. 212- 215 ЦПК України зазначених обставин справи не врахував, прийшов до передчасного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог, у зв'язку з їх недоведеністю, не визначившись з характером спірних правовідносин та нормою права, яка підлягає до застосування.

За таких обставин, ухвалені судові рішення підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_8, яка діє в інтересах ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 квітня 2014 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 01 грудня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова В.І. Мартинюк М.І. Наумчук