Справа № 525/435/15-ц
Провадження №2/525/119/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2015 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Хоролець В.В.

при секретарі Сидоренко О.Г.

з участю представника позивача - адвоката ОСОБА_1

представників третіх осіб - ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Багачка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, від імені та в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_7, треті особи Великобагачанська райдержадміністрація як орган опіки та піклування та Великобагачанський РС УДМС України в Полтавській області про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням приватного житлового фонду, -

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_4, що надійшов до суду 24.03.2015 року вбачається, що він є єдиним власником житлового будинку приватного фонду №66, що знаходиться по вулиці Леніна в селі Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, що підтверджується договором купівлі продажу житлового будинку від 29 серпня 2007 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. ОСОБА_5 продала вказаний житловий будинок ОСОБА_4, а перед цим 12 червня 2007 року забрала всі свої речі та майно і виїхала з нього зі своїми членами сімї відповідачами по справі ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до іншого місця проживання. Після відчуження відповідачкою ОСОБА_5 та придбання позивачем ОСОБА_4 вказаного позивачем будинку, відповідачі всі залишилися бути зареєстрованими в даному будинку і по даний час. Відповідачі не є співвласниками будинку. Жоден з відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (дочка ОСОБА_7М.) не проживають в будинку №66, що розташований по вулиці Леніна в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, що належить позивачу ОСОБА_4 з 12 червня 2007 року і по даний час. Тобто порушення є триваючим. Позивач ОСОБА_4 неодноразово намагався врегулювати даний спір і навіть всі відповідачі погоджувалися вирішити спір, однак на даний час вони все ж рахуються зареєстрованими в житловому будинку ОСОБА_4, що розташований в с. Устивиця по вул. Леніна, 66 Великобагачанського району Полтавської області.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком №66, що знаходиться по вулиці Леніна в селі Устивиця Великобагачанського району Полтавської області та повідомити Великобагачанський РС УДМС України у Полтавській області про прийняте рішення.

Ухвалою суду від 21.04.2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Великобагачанську районну державну адміністрацію Полтавської області як орган опіки та піклування (а.с.47).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлений позов ОСОБА_4 підтримав в повному обсязі, в своїх поясненнях посилався на обставини, що викладені в позові ОСОБА_4 і просив позовні вимоги задовольнити. Також просив вирішити питання про стягнення судових витрат та витрат на оплату юридичної допомоги адвоката, про що надав відповідну квитанцію.

Представник третьої особи Великобагачанського РС УДМС України в Полтавській області ОСОБА_3 просив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області як орган опіки та піклування ОСОБА_2 вказала, що вона повністю підтримує висновок органу опіки та піклування, що мається в матеріалах справи, у урахуванням інтересів малолітньої дитини.

З адресної довідки Великобагачанського РС УДМС в Полтавській області вбачається, що ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зареєстровані на проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.а.с.16-19).

З поштового повідомлення вбачається, що відповідачі у справі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, від імені якої в силу закону діє ОСОБА_7 за місцем своєї реєстрації не отримують судові повістки, оскільки не проживають (а.с.а.с.49-55), фактично дані особи проживають в ІНФОРМАЦІЯ_6, де отримали 17.04.2015 року судові повістки про розгляд справи 21.04.2015 року, а також отримали копію позовної заяви з додатками (а.с.а.с.65-68), однак в судові засідання не зявились, причин неявки суду не повідомили. Також, в судове засідання 25.06.2015 року відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, від імені якої в силу закону діє ОСОБА_7 повторно не зявились, вони належним чином рекомендованим листом з повідомленням за місцем своєї реєстрації сповіщені про день і час розгляду справи (а.с.131-138), а також отримали повістки за місцем фактичного проживання в ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.139-143), однак в судове засідання повторно не зявились, причин своєї неявки суду не повідомили. Тобто відповідачі у справі в силу ч.5 ст.74 ЦПК України вважається такими, що належним чином сповіщені про день і час розгляду справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її реєстрації, а також за фактичним місцем проживання відповідачів у справі.

Згідно ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців надсилається за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Представник позивача адвокат ОСОБА_1 не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, тому є підстави для вирішення питання про можливість постановлення у справі заочного рішення, виходячи з положень ч.4 ст.169 ЦПК України.

У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч.4 ст.169 ЦПК України) (а.с.а.с.65-68,79-82,109-112,140-143).

В прядку ст.224 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, представника третьої особи Великобагачанського РС УДМС України в Полтавській області ОСОБА_3, представника третьої особи Великобагачанської районної державної адміністрація як органу опіки і піклування ОСОБА_2, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, від імені та в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_7, треті особи Великобагачанська райдержадміністрація як орган опіки та піклування та Великобагачанський РС УДМС України в Полтавській області про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням приватного житлового фонду підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ст.60 ЦПК України).

Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу житлового будинку від 29.08.2007 року ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_4, з другої сторони уклали договір про те, що ОСОБА_5 передає у власність, а ОСОБА_4 приймає у власність належний ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в с. Устивиця вул. Леніна, 66 Великобагачанського району Полтавської області та в цілому складається з: житлового будинку (літ.А-1), загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею 37,9 кв.м., літньої кухні (літ.Б), сараю (літ.В), гаража (літ.Г), вхідного погреба (літ.Д), що розташовані на земельній ділянці комунальної власності, площею 0,16 га (а.с.4). Дане домоволодіння згідно витягу з державного реєстру правочинів від 29.08.2007 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.10.2007 року зареєстровано на праві особистої приватної власності за ОСОБА_4 (а.с.а.с.5-6).

З довідки, виданої виконкомом Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 16.03.2015 року за №02/20/174 вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, дійсно зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_8, але з 12.06.2007 року і по даний час за вказаною адресою не проживають. ОСОБА_5 будинок був проданий ОСОБА_4 згідно договору купівлі продажу, посвідченого Великобагачанською державною нотаріальною конторою 16.10.2007 року (а.с.7).

З облікової картки обєкта погосподарського обліку на 2011 2015 року вбачається, що в домогосподарстві за адресою с. Устивиця вул. Леніна, 66 Великобагачанського району Полтавської області у графі відомості про членів домогосподарства з реєстрацією місця проживання на території ради значиться ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 (а.с.а.с.8-10).

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

З пояснень представника позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні та матеріалів цивільної справи (позовної заяви та судових повісток) вбачається, що ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (малолітня дочка ОСОБА_7М.) зареєстровані на проживання в ІНФОРМАЦІЯ_9, тобто в будинку, належному на праві приватної влангсості ОСОБА_4, однак за даною адресою ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (дочка ОСОБА_7М.) не проживають (тобто звільнили проданий ОСОБА_5 житловий будинок ще в 2007 році); фактично дані особи проживають без реєстрації за адресою с. Матяшівка Великобагачанського району Полтавської області по вул. Жовтнева, 32 та судові повістки отримують за місцем фактичного проживання.

Згідно норм ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України громадянин, які мають у приватній власності будинок (квартиру) і користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати та укладати інші не заборонені законом угоди. При цьому, обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів (ст.328 ЦК України).

Обєктом права власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України).

У відповідності до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає менше шести місяців на рік. Реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Норми ст.6 цього Закону зобовязують особу протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина друга цієї статті визначає способи захист цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України, а також з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним в будинку, що йому належить, користуються жилими приміщеннями в обсязі визначеному відповідно до угоди з власником.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі у справі не є членами сімї власника житлового будинку №66 по вул. Леніна в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області ОСОБА_4, відчуження житлового будинку ОСОБА_5 ОСОБА_4 відбулося 29.08.2007 року, однак до цього часу в даному будинку залишаються зареєстрованими як колишній власник будинку ОСОБА_5, так і члени її сімї ОСОБА_6, ОСОБА_7 та його малолітня дитина ОСОБА_8, які не є членами сімї нового власнику будинку ОСОБА_4

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Отже, виходячи з системного аналізу матеріалів справи вбачається, що відповідачі у справі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (малолітня дочка ОСОБА_7М.), що не є членами сімї власника будинку ОСОБА_4, які зареєстровані на проживання в житловому будинку №66 по вулиці Леніна в селі Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, який належить на праві власності ОСОБА_4, відповідачі у справі не проживають в цьому будинку без поважних причин з 2007 року (у звязку з продажем будинку ОСОБА_4Г.), договору найму житлового будинку між сторонами не укладалось, місце їх фактичного проживання на даний час є с. Матяшівка Великобагачанського району Полтавської області вул. Жовтнева,32, по своїй суті, реєстрація відповідачів у справі в належному на праві приватної власності ОСОБА_4 будинку, має юридичні наслідки для позивача у справі як власника майна в частині вчинення юридично значущих дій, повязаних з реалізацією свого права власності на цей житловий будинок. Отже, виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.47 Конституції України, ст.ст.16,382,383 ЦК України, ст.ст. 9,150,158 ЖК України, ст.ст.3,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 3,10,11,60,74,179,212-215,224-225 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, від імені та в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_7, треті особи Великобагачанська райдержадміністрація як орган опіки та піклування та Великобагачанський РС УДМС України в Полтавській області про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням приватного житлового фонду задовольнити.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, від імені та в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком приватного житлового фонду №66, що знаходиться по вулиці Леніна в селі Устивиця Великобагачанського району Полтавської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 30.06.2015 року.

Суддя