АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6704/15 Справа № 180/3514/14 Головуючий у 1 й інстанції - Нанічкіна Н.М. Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Деркач Н.М, Ремеза В.А.,

за участю секретаря - Прудченко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державного підприємства «Придніпровська залізниця»

на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року у справі за скаргою Державного підприємства «Придніпровська залізниця» про визнання дій державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції з примусового виконання рішення суду незаконними, визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року відмовлено ДП «Придніпровська залізниця» у задоволенні скарги на дії державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції з примусового виконання рішення суду незаконними, визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця.

В апеляційній скарзі державне підприємство посилається на те, що судом порушені норми процесуального права, та не враховані норми матеріального права, а тому просить скасувати ухвалу суду та задовольнити скаргу підприємства у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявника, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції скасувати із наступних підстав.

Приймаючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги суд першої інстанції посилався нарозділ VII ЦПК України, ст.ст.11,25,27,28 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд встановив, що 06.08.2014 року Марганецьким міським судом видано виконавчий лист № 2/180/502/2014 про стягнення солідарно з Державного підприємства «Придніпровська залізниця», ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 гривень.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (ст.14 ЦПК).

12.08.2014 року старшим державним виконавцем Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Біловол В.О. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/180/502/2014. Надано боржнику - ДП «Придніпровська залізниця» - строк для добровільного виконання рішення суду до 18.08.2014 року.

18.08.2014 року боржником сплачено:

- 83 243,6 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди стягувачу ОСОБА_4;

- 16 756,4 гривень прибуткового податку з суми присудженої до виплати моральної шкоди в місцевий бюджет за місцем проживання ОСОБА_4

06.11.2014 року державним виконавцем винесено постанову у виконавчому провадженні № 44366056 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 10% від суми невідшкодованої стягувачу моральної шкоди - 1 675,64 гривень.

Резолютивна частина рішення по справі № 180/502/2014 містить висновок суду по суті заявлених вимог, а саме: «стягнути солідарно з Державного підприємства «Придніпровська залізниця», ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 гривень».

Державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового стягнення з ДП «Придніпровська залізниця», ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 гривень.

На день винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору на користь ОСОБА_4 перераховано лише 83 243,6 гривень. Залишок нестягнутої суми за виконавчим документом становив 16 756,4 гривень. Тобто, рішення суду не було виконано в повному обсязі.

Враховуючи ці обставини та вимоги закону, суд вважав законними дії державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору з недоплаченої ОСОБА_4 суми.

Що стосується визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця щодо не вчинення ним належних дій по закінченню виконавчого провадження № 44366056 за виконавчим листом № 2/180/502/14 від 06.08.2014 року з моменту фактичного виконання, суд посилаючись на ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» вважав, що оскільки рішення суду по справі № 180/502/14 на дату розгляду скарги не виконано в повному обсязі, виконавче провадження не може бути закінчено з мотивів фактичного його виконання.

Але із такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони не відповідають вимогам законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи державне підприємство звернулося до суду із скаргою, в якій оскаржує дії державного виконавця щодо прийняття постанови від 06 листопада 2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 1 675,64 гривень та пов'язані із цією постановою виконавчі дії.

Вимогами пункту 7 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу.

Пунктом 7 роз'яснення постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року, № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" передбачено, що відповідно до статей 28, 41, 89 Закону України «Про виконавче провадження» при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

Такий же висновок є у пункті 6 роз'яснення постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби".

Але суд першої інстанції розглянув справу в порядку цивільного судочинства.

Тому у разі подання такої скарги в порядку цивільного судочинства, яка помилково прийнята до розгляду, суд має закрити провадження у справі, оскільки скарга підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, ухвалу суду необхідно скасувати та закрити провадження у справі за скаргою ДП «Придніпровська залізниця», відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 205, 307, 312, 315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Придніпровська залізниця» задовольнити частково.

Ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року скасувати.

Закрити провадження у справі за скаргою Державного підприємства «Придніпровська залізниця» про визнання дій державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції з примусового виконання рішення суду незаконними, визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця.

Ухвала набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із цього часу.

Судді: