Справа №1416/5633/12 26.08.2015 26.08.2015 26.08.2015
Провадження №22-ц/784/1765/15
Провадження №22-ц/784/1765/15 Суддя суду 1-ї інстанції - Коваленко І.В.
Доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2015 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Свіщуком О.В.,

за участю представника стягувача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2015 року,

постановлену за скаргою ОСОБА_4 про визнання неправомірними дій державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, яку обґрунтував наступним.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 23 серпня 2012 року з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства "Мегабанк" стягнуто в солідарному порядку заборгованість по кредитному договору в сумі 88 215 грн. 32 коп. та судові витрати.

23 листопада 2012 року державним виконавцем Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі - Центральний ВДВС ММУЮ) було відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного рішення, а згодом накладено арешт на його майно.

Посилаючись на те, що державним виконавцем належним чином йому не було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження, а тому він про неї не знав, ОСОБА_4 просив визнати дії державного виконавця неправомірними, скасувати постанову та повернути виконавчий документ стягувачу.

Крім того, боржник просив зобов'язати Центральний ВДВС ММУЮ зняти арешт з його майна, оскільки державний виконавець, не пересвідчившись про отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, не міг вчиняти будь-які подальші дії щодо виконання судового рішення.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 12 травня 2015 року в задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив її скасувати та постановити нову, якою задовольнити його скаргу.

Доводами скарги є те, що він не знав про наявність виконавчого провадження щодо стягнення з нього кредитної заборгованості, копію постанови про його відкриття не отримував; кредитних коштів, які з нього стягнуті за рішенням суду також не отримував та договір поруки не підписував; в Україні не проживає, доходів не має, а тому, на його думку, відсутні підстави для стягнення з нього заборгованості.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені вимоги є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ст.2 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці.

Статті 19, 25, 31 Закону України "Про виконавче провадження" передбачають, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.11 та ст.57 вищевказаного Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно з п.5 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

З матеріалів справи вбачається, що 23 серпня 2012 року рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2012 року, з ОСОБА_5 (боржника) та ОСОБА_4 (поручителя) на користь ПАТ "Мегабанк" в солідарному порядку було стягнуто заборгованість по кредитному договору від 27 червня 2007 р. №171/2007 станом на 16 серпня 2012 р. в сумі 88 215 грн.32 коп., а також з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у рівних частках на користь Банку стягнуто судовий збір в сумі 1449 грн.90 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 97 грн.76 коп. (т.1 а.с.129-130, 166-167).

23 листопада 2012 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного рішення суду за виконавчим листом №2/1416/2730, виданим 30 жовтня 2012 року Ленінським районним судом м.Миколаєва (т.1 а.с.186).

Постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена ОСОБА_4 26 листопада 2012 року за вихідним №50316/13 (т.1 а.с.236).

Згідно з заявою ОСОБА_4 до Центрального ВДВС ММУЮ від 03 грудня 2012 року про зупинення виконавчого провадження, він був обізнаний про відкриття 23 листопада 2012 р. виконавчого провадження (т.1 а.с.196).

04 грудня 2012 року державним виконавцем в межах суми боргу було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно скаржника, про що прийнято відповідну постанову (т.1 а.с.187).

Відповідно до довідок з Пенсійного Фонду України та БД «Автомобіль», ОСОБА_4 станом на 03 вересня 2014 р. був працевлаштований у ТОВ «Пріора» та в його власності знаходиться автомобіль «МERCEDES-BENZ» реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1 а.с.189).

22 жовтня 2012 р. ОСОБА_4 звертався до суду з вимогою про визнання недійсним договору поруки, але йому в цьому було відмовлено рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 06 червня 2013 року (т.1 а.с.193-195).

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання дій державного виконавця Центрального ДВС ММУЮ неправомірними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Державним виконавцем правомірно було відкрито виконавче провадження, оскільки йому було надано на виконання виконавчий лист щодо виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_4 кредитної заборгованості та заяву стягувача. Після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження він направив її за адресою, зазначеною у виконавчому документі. З заяви ОСОБА_4 вбачається, що він постанову отримував (т.1 а.с.196).

Також є вірним висновок суду щодо відмови у зобов'язанні державного виконавця повернути виконавчий лист стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки місце перебування боржника відомо. Він проживає як в м.Миколаєві, так і у Республіці Молдова, про що свідчить довідка з Миколаївського обласного онкологічного диспансеру від 17.03.2015 р., який він відвідує двічі на тиждень, та копія паспорту (т.1 а.с.176, т.2 а.с.62). Ухилення боржника від виконання рішення суду шляхом зняття з реєстрації місця проживання не може слугувати підставою для повернення виконавчого документу стягувачу.

Що ж стосується висновку суду про відсутність підстав для зобов'язання державного виконавця зняти арешт з майна ОСОБА_4, який на його думку був накладений неправомірно, оскільки неправомірним була постанова про відкриття виконавчого провадження, то він також на думку колегії суддів є правильним, оскільки, як було зазначено вище, постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена державним виконавцем з дотриманням вимог законодавства.

Посилання апелянта на те, що він не підписував договору поруки, на підставі якого з нього було стягнуто кредитну заборгованість, а тому не повинен відшкодовувати стягувану заборгованість, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки у визнанні договору поруки недійсним було відмовлено, рішення суду про стягнення заборгованості не скасовано та виконавчий лист судом не відкликано.

Що ж стосується доводів апелянта про те, що він не має доходів, а тому відсутні підстави для стягнення з нього заборгованості, то їх колегія суддів вважає такими, що не мають відношення до предмету оскарження. Крім того, матеріали справи спростовують дане твердження апелянта, оскільки містять дані про те, що він є пенсіонером, тому отримує пенсію, має у власності автомобіль.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки вона є законною та обґрунтованою.

Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Миколаєва від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді