АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/908/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 23 Калієвський І. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоБородійчука В. Г.
суддівДемченка В. А. , Василенко Л. І.
при секретаріВолвенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кищенці» с. Кищенці Маньківського району Черкаської області на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кищенці» с. Кищенці Маньківського району Черкаської області, треті особи: відділ Держкомзему у Маньківському районі Черкаської області, Маньківський районний виробничий відділ Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» про визнання договору оренди землі недійсним.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

27 жовтня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кищенці», треті особи: відділ Держкомзему у Маньківському районі Черкаської області, Маньківський районний виробничий відділ Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» про визнання договору оренди землі недійсним.

В обгрунтування позовних вимог вказував, що він являється власником земельної ділянки площею 4,5555 га, яка знаходиться в адміністративних межах Маньківської селищної ради Маньківського району Черкаської області, що підтверджується Державним актом серії НОМЕР_1 від 02 вересня 2004 року. 21 вересня 2004 року, між ним та ТОВ «Кищенці» було укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Маньківської селищної ради. Згідно договору оренди позивачем було передано ТОВ «Кищенці» земельну ділянку площею 4,5555 га, (державний акт серії НОМЕР_1). Договір оренди було укладено на 10 років, і строк дії договору закінчується 21 вересня 2014 року. В зв'язку з тим, що він має намір використовувати земельну ділянку для власних потреб, 19 вересня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до ТОВ «Кищенці» призначити час та місце для складання акту прийому-передачі земельної ділянки від орендаря до орендодавця. Листом від 30 вересня 2014 року, ТОВ «Кищенці» позивача повідомили, що 10 вересня 2008 року між ним та ТОВ «Кищенці» було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки якою змінено строк оренди на 20 років.

06 жовтня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до Маньківського районного виробничого відділу Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» із заявою про надання інформації, ДП «Центр ДЗК» було надано копію додаткової угоди від 10 вересня 2008 року. Ознайомившись вперше з додатковою угодою, позивач дізнався що строк діїх основного договору продовжено до 21 вересня 2024 року та в графі «орендодавець» підпис не його. Тобто, ТОВ «Кищенці» було сфальсифіковано підпис від його імені для укладення додаткової угоди на їх користь. Позивач вважає додаткову угоду від 10 вересня 2008 року до договору оренди землі від 21 вересня 2004 року між ним та ТОВ «Кищенці» недійсною, виходячи із наступного: - відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», від 01 липня 2004 року (редаккція станом на 2008 рік), ст. 2, передбачено, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень; - об'єкт нерухомого майна - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці (будівля, споруда тощо), переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення; - п. 5 ст. 3 вказує, відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Позивач, як власник земельної ділянки ні якої заяви на реєстрацію додаткової угоди від 10 вересня 2008 року до Маньківського районного відділу Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», не писав і ні кого по даному питанню не уповноважував, в зв'язку з чим позивач змушений звернутись з даною позовною заявою в суд.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано додаткову угоду від 10 вересня 2008 року до договору оренди землі від 21 вересня 2004 року, яка укладена між ОСОБА_6 та ТОВ «Кищенці», зареєстрована Маньківським районним виробничим відділом Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 16 січня 2009 року за № 1 недійсною.

Зобов'язано ТОВ «Кищенці» усунути перешкоди ОСОБА_6 у користуванні і розпорядженні земельною ділянкою площею 4,5555 га на підставі Державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_1 від 02 вересня 2004 року.

Стягнуто з ТОВ «Кищенці» на користь ОСОБА_6 судові витрати в сумі 2 124 грн. 90 коп..

В апеляційній скарзі ТОВ «Кищенці» просить скасувати рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2015 року як незаконне та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, з слідуючих підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 являється власником земельної ділянки площею 4,555 га, яка знаходиться в адміністративних межах Маньківської селищної ради Маньківського р-ну Черкаської обл., що підтверджується Державним актом серії НОМЕР_1 від 02 вересня 2004 року (а.с. 6).

Також, судом встановлено, що 21 вересня 2004 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Кищенці» с. Кищенці Маньківського р-ну Черкаської обл. було укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Маньківської селищної ради (а.с. 7-8).

Згідно умов даного договору, договір оренди було укладено терміном на 10 років, і строк дії договору закінчується 21 вересня 2014 року.

Звертаючись до суду з позовними вимогами, ОСОБА_6 мотивував їх тією обставиною, що перед закінченням строку дії договору оренди землі, 19 вересня 2014 року, маючи намір використовувати земельну ділянку для власних потреб, він звернувся до ТОВ «Кищенці» для складання акту прийому-передачі земельної ділянки від орендаря до орендодавця. Листом від 06 жовтня 2014 року позивача було повідомлено про існування додаткової угоди від 10 вересня 2008 року, копію якої ОСОБА_6 було отримано в Маньківському районному виробничому відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». Згідно вказаної додаткової угоди, термін дії договору оренди змінено на 20 років до 21 вересня 2024 року. Вказуючи, що він не ставив підпис під додатковою угодою, просив визнати її недійсною.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції погодився з доводами позовної заяви, врахував висновок комплексної судово-технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи та задовольнив позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт вказував на ту обставину, що згідно договору оренди землі від 28 вересня 2004 року розмір орендної плати становив 1,5 % від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки. Оскаржуваною додатковою угодою підвищено розмір орендної плати з 1,5 % до 5 % від проіндексованої оцінки земельної ділянки. Підвищену орендну плату позивач отримував з 2008 року, а тому вважає, що ОСОБА_6 знав про існування додаткової угоди і рішення про задоволення його позовних вимог підлягає скасуванню, оскільки позовні вимоги не ґрунтуються на наявних матеріалах та встановлених обставинах по справі.

Під час розгляду справи, судом апеляційної інстанції було встановлено, що як при призначенні так і при проведенні комплексної судово-технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи порушень допущено не було, а відповідно до висновку експертів № 1632/14-23, № 63/15-23 від 27 січня 2015 року підпис від імені ОСОБА_6 в графі «Орендодавець» в спірній угоді виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів і виконано не ОСОБА_7, а іншою особою.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Пунктом 8 Постанови пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», роз'яснено, що відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України.

ВСУ, у постанові від 18 грудня 2013 року № 6-127цс13, дійшов до висновку, що вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору, учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

У постанові від 06 лютого 2012 року у справі № 6-104ц11 ВСУ дійшов висновку, що частиною першою ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» визначені істотні умови договору оренди, відсутність хоча б однієї з цих істотних умов є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним у розумінні частини другої ст. 15 ЗУ «Про оренду землі». Тобто, у разі виявлення факту відсутності у договорі хоча би однієї істотної умови після проведення його державної реєстрації, такий договір підлягає визнанню недійсним за правилами ст. 15 ЗУ «Про оренду землі».

Враховуючи висновок експертів, доводи самого позивача, інші докази по справі, колегія суддів приходить до висновку про відсутність достатніх підстав, які б свідчили наявність у ОСОБА_6 відповідного волевиявлення укласти спірну додаткову угоду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду є правильним, ухваленим з дотриманням норм матеріального права і ґрунтується на вимогах чинного законодавства, оскільки сторонами по справі не надано ніяких обгрунтованих доказів які б давали можливість колегії суддів скасувати його.

Крім того, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час розгляду в суді апеляційної інстанції, представником відповідача не надано обгрунтованих доказів, які б спростували вмотивовані висновки районного суду, а тому з огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права та ухвалено рішення з додержанням положень чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження та вивчення суду, суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кищенці» с. Кищенці Маньківського району Черкаської області відхилити.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кищенці» с. Кищенці Маньківського району Черкаської області, треті особи: відділ Держкомзему у Маньківському районі Черкаської області, Маньківський районний виробничий відділ Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» про визнання договору оренди землі недійсним залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :