Номер провадження: 22-ц/785/3864/15
Головуючий у першій інстанції Горобець В. Л.
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі головуючого Гончаренко В.М.

суддів Аременка І.А., Калараш А.А.,

з участю секретаря Абалдової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення завдатку за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 16 лютого 2015 року,-

встановила:

22.10.2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_3, посилаючись на те, що 03.02.2013 року він купив у відповідача ОСОБА_3 для своєї матері ОСОБА_4 за 30 000 грн. житловий будинок АДРЕСА_1.

За домовленістю він надав відповідачу завдаток у розмірі 10 000 грн., решту коштів домовились сплатити після оформлення правовстановлюючих документів на будинок на ім.»я ОСОБА_3

Після оплати ОСОБА_3 завдатку, той дозволив його матері ОСОБА_4 проживати в будинку.

Вона в будинок завезла свої речі, зробила косметичний ремонт, посадила город, підрізала виноград.

Проте ОСОБА_3, не дивлячись на їх домовленість, став вимагати від його матері ОСОБА_4 решту грошей, тобто не доплачених 20 000 грн., а влітку 2013 року виселив матір з будинку і дав оголошення в районній газеті про продаж будинку.

На даний час мати проживає на квартирі в АДРЕСА_2.

Завдаток в сумі 10 000 грн., ОСОБА_3 не повертає.

Вважає, що з вини ОСОБА_3, не відбулася купівля ним будинку, оскільки він не прийняв ніяких заходів для підготовки документів для оформлення його купівлі - продажу, а тому поверненню підлягає сплачені ним кошти у зазначеному розмірі.

Відповідач та його представник позов не визнали.

Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 16 лютого 2015 року позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 10 000 грн. авансу, 1 300 грн. за надання правової допомоги та 243,60 грн. сплаченого судового збору.

ОСОБА_3, вважаючи рішення незаконним та таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, надав до суду апеляційну скаргу про скасування рішення з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, законність i обґрунтованість рішення суду першої iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне їх задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні .

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, з метою зобов»язання укласти у подальшому договір купівлі - продажу частини житлового будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 досягнуто згоди на укладення договору купівлі - продажу частини зазначеного будинку до 13 березня 2014 року та ОСОБА_2 передано відповідачу ОСОБА_3 10 000 гривень /а. с. 4/. Про те, як у цей строк, так і в подальшому договір купівлі - продажу між сторонами укладено не було.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов»язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом .

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов»язання може мати місце лише у випадку наявності зобов»язання, яке б мало випливати із договору купівлі - продажу квартири .

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що оскільки договір купівлі - продажу між сторонами не укладався, передана ОСОБА_3 сума є авансом, в зв»язку з чим ці кошти підлягають поверненню ОСОБА_2

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, вірно визначившись з характером спірних правовідносин, правильно стягнув з відповідача на користь ОСОБА_2 10 000 грн., однак, при цьому, помилково стягнув на його користь 1 300 грн. судових витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно з п.2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, витрати на правову допомогу належать до судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право про надання правової допомоги.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, рішення від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 5 липня 2012 року №5076-УІ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі, та факт надання ним правової допомоги має бути підтверджено ордером на надання правової допомоги, договором про надання юридичних (адвокатський) послуг, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

До матеріалів справи необхідно приєднати розмір витрат на правову допомогу та розрахунки.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено адвокату Кібкало В.І. 800 грн. за представництво інтересів в суді та 500 грн. за складання позовної заяви та надання консультації /а.с.5/.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Згідно зі ст. 1 Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Вирішуючи спір в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України, на зазначені положення закону уваги не звернув, не врахував, що в матеріалах справи відсутні розрахунки витрат, пов'язаних з оплатою позивачем допомоги фахівця в галузі права.

У зв»язку з чим, на думку колегії суддів, в задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягають судові витрати у розмірі 243,60 грн., з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 - 121,80 грн., витрачені ним при зверненні до суду з апеляційною скаргою.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 3, 4 ст. 309, ч.2 ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 16 лютого 2015 року змінити.

Другий абзац резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 10 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 243,60 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 121, 80 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М.Гончаренко

Судді А.І.Артеменко

А.А.Калараш