Ухвала

іменем україни

15 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Васильківського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_1, третя особа - управління Держземаганства у Васильківському районі Київської області, про визнання незаконним і скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації, визнання права постійного користування земельною ділянкою, витребування земельної ділянки, за касаційною скаргою першого заступника прокурора Київської області на рішення апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року Васильківський міжрайонний прокурор Київської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» (далі - ДП «ДСВ ІФРГ НАН України») до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації, визнання права постійного користування земельною ділянкою, витребування земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивував тим, що ОСОБА_1 на підставі рішення Глевахівської селищної ради № 714-31-V від 03 вересня 2009 року незаконно було надано у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, оскільки така ділянка знаходиться у межах земель переданих у постійне користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України», чим порушуються права підприємства.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення Глевахівської селищної ради № 714-31-V від 03 вересня 2009 року в частині передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_1

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, кадастровий номер НОМЕР_2, виданий на ім'я ОСОБА_1

Витребувано на користь ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» у ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2014 року зазначене рішення міськрайонного суду в частині задоволення вимог про визнання незаконним та скасування рішення ради, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки скасовано й в задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено, у іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі перший заступник прокурора Київської області просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції, що було помилково скасовано, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції у повній мірі не відповідає.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову в повному обсязі, суд апеляційної інстанції виходив з безпідставності та недоведеності вимог прокурора, оскільки ним не надано належних й допустимих доказів на підтвердження того, що земельна ділянка надана у власність ОСОБА_1 знаходиться у межах земель, що перебувають у постійному користуванні ДП «ДСВ ІФРГ НАН України».

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна виходячи з наступного.

Судом установлено, що ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» 20 травня 2002 року видано державний акт на право постійного користування землею серії НОМЕР_3, який зареєстровано у книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 102.

Рішенням господарського суду Київської області від 30-31 грудня 2008 року задоволено позов Глевахівської селищної ради й припинено право постійного користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» земельною ділянкою загальною площею 387,19 га, вилучено у підприємства вказану земельну ділянку, визнано недійсним державний акт про право постійного користування та скасовано його державну реєстрацію.

Рішенням Глевахівської селищної ради від 03 вересня 2009 року №714-31-V передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Васильківський міжрайонний прокурор зазначав про неправомірне надання відповідачу земельної ділянки із земель, що знаходяться у постійному користуванні ДП «ДСВ ІФРГ НАН України», питання про вилучення яких у визначеному законом порядку не погоджувалося й не вирішувалося.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_588970/ed_2013_10_24/pravo1/T012768.html?pravo=1> сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_940/ed_2013_10_24/pravo1/T012768.html?pravo=1> земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

За правилами ч. 9 ст. 149 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_940/ed_2013_10_24/pravo1/T012768.html?pravo=1> Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси площею понад 1 га для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених ч. ч. 5 - 8 цієї статті, та у випадках, визначених ст. 150 цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_954/ed_2013_10_24/pravo1/T012768.html?pravo=1>.

Відповідно до вимог ст. 150 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_954/ed_2013_10_24/pravo1/T012768.html?pravo=1> до особливо цінних земель відносяться: чорноземи нееродовані несолонцюваті на лесових породах; лучно-чорноземні незасолені несолонцюваті суглинкові ґрунти; темно-сірі опідзолені ґрунти та чорноземи опідзолені на лесах і глеюваті; бурі гірсько-лісові та дерново-буроземні глибокі і середньо глибокі ґрунти; дерново-підзолисті суглинкові ґрунти; коричневі ґрунти Південного узбережжя Криму, дернові глибокі ґрунти Закарпаття; торфовища з глибиною залягання торфу більше одного метра і осушені незалежно від глибини; землі, надані в постійне користування НВАО «Масандра» та підприємствам, що входять до його складу; землі дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, землі історико-культурного призначення.

Частиною 3 ст. 5 ЗУ «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_4679/ed_2010_12_02/pravo1/T023065.html?pravo=1> передбачено, що вилучення земельних ділянок Національної академії наук України та галузевих академій наук може здійснюватися лише за згодою Президії Національної академії наук України та президій галузевих академій наук відповідно до Земельного кодексу України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2013_10_24/pravo1/T012768.html?pravo=1>.

Зазначені положення законодавчих актів судом апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 10 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1766/ed_2014_02_23/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 212 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2014_02_23/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 316 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2106/ed_2014_02_23/pravo1/T041618.html?pravo=1> враховані не були, доводи та заперечення сторін належним чином не перевірені.

Крім того, рішенням господарського суду Київської області від 21 квітня 2010 року, яке набрало законної сили, рішення господарського суду Київської області від 30-31 грудня 2008 року скасовано у зв'язку з нововиявленими обставинами й ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області про припинення ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» права користування земельною ділянкою відмовлено.

У порушення ст. ст. 10 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1766/ed_2014_02_23/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 61 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1823/ed_2014_02_23/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 213, 214, 303, 304 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2014_02_23/pravo1/T041618.html?pravo=1> апеляційний суд вказане рішення суду та встановлені ним факти не дослідив й не дав їм належної правової оцінки.

Також поза увагою суду апеляційної інстанції залишилося те, що згідно з інформацією ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на зберіганні в архіві даної установи перебуває технічна документація по складанню державного акта на право постійного користування землею ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» і каталог координат зовнішніх меж земельних ділянок, які взагалі не досліджувалися.

Допущене судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, згідно вимог ст. 338 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2013_07_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> є підставою для скасування ухваленого судового рішення і направлення справи на новий судовий розгляд до апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко