КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/7588/14-ц
Провадження № 2/552/149/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2015 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

Головуючого судді - Турченко ТВ.

При секретарі - Перепелиці Т.О.

За участі адвоката - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виділ частки із майна, що є спільною сумісною власністю, для звернення стягнення на неї і переведення прав та обов'язків співвласника-боржника з проведенням відповідного перерахунку,-

В С Т А Н О В И В:

28 листопада2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до відповідачів, в якому зазначала, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 22 листопада 2013 року із ОСОБА_3 стягнуто на її користь 141 207 грн. у відшкодування шкоди. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 04 квітня 2014 року із ОСОБА_3 стягнуто на її користь ще 203 517 грн. Таким чином, вона є кредитором ОСОБА_3 на загальну суму 350 724 грн. За її заявами Київським ВДВС Полтавського МУЮ в установленому законом порядку відкриті виконавчі провадження, проте, за відсутністю коштів або постійного заробітку у ОСОБА_3 судові рішення не виконані, виконати їх без звернення стягнення на майно боржника неможливо.

Відповідачам на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1, на яку під час здійснення виконавчого провадження накладено арешт. Інше майно, на яке можливо звернути стягнення під час виконання судових рішень у ОСОБА_3 відсутнє. Посилаючись на ст.366 ЦК України, просила суд визначити розмір частки ОСОБА_3 у спільній сумісної власності на квартиру № 30 по вул. П.Юрченка в м.Полтаві, перевести право на частку у зазначеної спільній власності із ОСОБА_3 на ОСОБА_2 і визнати за нею право власності на ? частину спірної квартири, зменшити суму боргу ОСОБА_3 за виконавчими листами на її користь на суму вартості ? спірної квартири.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали.

Відповідачі та їх представник позову не визнали, на визначення часток у праві спільної сумісної власності та відчуження частки боржника не погоджувалися, посилаючись на те, що квартира є їх єдиним житлом та на ст.47 Конституції України.

Треті особи у справі - Управління комунальним майном Полтавської міської ради та Київського ВДВС Полтавського МУЮ просили розглянути справу у їх відсутність відповідно до чинного законодавства.

Суд, заслухавши пояснення сторін і перевіривши їх доводи наданими доказами, дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 22 листопада 2013 року із ОСОБА_3 стягнуто на її користь 141 207 грн. у відшкодування шкоди (а.с.14-17, 68-71).

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 4 квітня 2014 року із ОСОБА_3 стягнуто на її користь ще 203 517 грн. (а.с.72)

Таким чином вона є кредитором ОСОБА_3 на загальну суму 350 724 грн.

За її заявами Київським ВДВС Полтавського МУЮ в установленому законом порядку відкриті виконавчі провадження (а.с.18-19, 41-44,119).

Між тим, ОСОБА_3 постійного заробітку не має, на цей час відбуває покарання у місцях позбавлення волі, належний йому автомобіль «Шевроле Авео» від виконавчої служби переховується та перебуває у розшуку (а.с.37,39,117-118).

Таким чином, за відсутністю достатніх коштів або постійного заробітку у ОСОБА_3 судові рішення не виконані, виконати їх без звернення стягнення на майно боржника неможливо (а.с.64-65, 115-116,117-118,141).

Відповідачам на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2, на яку під час здійснення виконавчого провадження накладено арешт ( а.с.30-31).

Інше майно, на яке можливо звернути стягнення під час виконання судових рішень у ОСОБА_3 відсутнє 9а.с.117-118).

З урахуванням викладеного, позивачка є кредитором співвласника майна, що перебуває у спільній сумісній власності, а правовідносини між ними регулюються ст.ст.371, 366 ЦК України.

Відповідно до ст.371 ЦК Ц/України, кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Згідно до ст.366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом.

У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу.

З огляду на п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири.

З огляду на викладене та висновки судово-технічних експертів (а.с.24-31,101-104) спірну квартиру таким чином поділити не можна.

ОСОБА_2 письмово зверталася до відповідачів рекомендованими листами із розясненням вимог ст.366 ЦК та пропозицією або продати частку ОСОБА_3 у спірній квартирі задля погашення боргу або щодо можливості ОСОБА_4 викупити частку боржника із наступним погашенням його боргу перед позивачкою (а.с.22-23).

Проте позитивної відповіді сторони відповідачів ОСОБА_2 не отримала, заперечували вони щодо застосування вимог закону і протягом справи.

На підставі абзацу 2 ч.2 ст.366 ЦК України у разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Таким чином вимоги позивачки ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.

Посилання сторони відповідачів на ст.47 Конституції України є безпідставними.

Дійсно, як убачається із ч.3 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Проте, ст.366 ЦК України як раз й є спеціальною нормою, що регламентує звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, а спір перебуває на судовому розгляді.

Крім того, на підставі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, а виконання рішення суду є невід'ємною частиною права на справедливий суд.

Порушення передбаченого абзацом 2 ч.2 ст.366 ЦК України права кредитора співвласника майна у разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку не узгоджується із правом особи на справедливий суд та виконання судового рішення у розумні строки у розумінні ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

З рахуванням викладеного позивачка має право вимагати переведення на неї прав та обов'язків співвласника ? частини спірної квартири та визнання права власності на зазначену частку.

Згідно висновку судово-технічної експертизи (а.с.104 на звороті) ринкова вартість ? частини квартири АДРЕСА_3 складає 269 342 грн. та саме ця сума підлягає зарахуванню у погашення заборгованості ОСОБА_3 перед позивачкою за судовими рішеннями.

З огляду на ст.88 ЦПК України, відшкодуванню із ОСОБА_3 на користь позивачки підлягають 2 690,34 грн. судового збору і 1 000 грн. за проведення судово-технічної експертизи (а.с.8,126,130-а).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4-14, 60,88,209,212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити.

Визначити як ? розмір частки, що належить ОСОБА_3 у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_4 для звернення стягнення у майні, що є спільною сумісною власністю.

Перевести права та обов'язки співвласника ? частини квартири АДРЕСА_3 вартістю 269 342 грн. із ОСОБА_3 на ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3 вартістю 269 342 грн., що раніше належала ОСОБА_3.

Зарахувати 269 342 грн. вартості квартири АДРЕСА_1, що раніше належала ОСОБА_3 у обєднаному виконавчому провадженні про стягнення із нього на користь ОСОБА_2 за рішенням Київського районного суду м. Полтави від 22 листопада 2013 року та рішенням Київського районного суду м. Полтави від 4 квітня 2014 року із відповідним перерахунком.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3 690,34 грн. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Полтавської області.

Особи,які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий : Т.В.Турченко