У Х В А Л А

6 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Гуменюка В.І., Романюка Я.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 2 жовтня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 11 листопада 2014 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено частково. Проведено поділ спільного майна подружжя, визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності на 1/2 частку від 69/100 частин квартири за кожним. У задоволенні решти позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 грудня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення апеляційного суду залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судового рішення порушується питання про скасування ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 грудня 2014 року з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, а саме:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах;

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини 1 статті 355 ЦПК України, у частині посилання на постанову Верховного Суду України від 3 червня 2015 року відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Постановляючи ухвалу від 25 грудня 2014 року, щодо якої подана заява про перегляд, суд касаційної інстанції погодився з висновками суду апеляційної інстанції, який, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про поділ Василівської автоколони, частини комплексу будівель та бази відпочинку, дійшов висновку про те, що до складу спільного майна подружжя входить не майно приватного підприємця, а право на це майно, проте таких вимог позивач не заявляв.

Приймаючи надану для порівняння постанову від 3 червня 2015 року, Верховний Суд України виходив із того, що грошові кошти, внесені одним з подружжя, який є учасником господарського товариства, у статутний капітал цього товариства за рахунок спільних коштів подружжя, стають власністю цього товариства, а право іншого з подружжя на спільні кошти трансформується в інший об'єкт - право вимоги на виплату частини вартості такого внеску. При цьому одним з визначних є той факт, що грошові кошти набуті подружжям під час їх спільного проживання. Тому сам по собі факт придбання спірного майна приватним підприємцем для його використання у своїй підприємницькій діяльності не може бути підставою для визнання такого майна об'єктом права особистої приватної власності одного з подружжя. Отже, якщо один з подружжя є учасником господарського товариства і вносить до його статутного капіталу майно, придбане за рахунок спільних коштів подружжя, то таке майно переходить у власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов'язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства.

Таким чином, порівняння змісту постанови Верховного Суду України від 3 червня 2015 року зі змістом ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 грудня 2014 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаній постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Згідно із пунктом 4 частини четвертої статті 359 ЦПК України заява повертається заявнику, якщо є ухвала Верховного Суду України про відмову у прийнятті справи до провадження за наслідками розгляду заяви, поданої у цій справі з аналогічних підстав.

Як вбачається з наявних у Верховному Суді України матеріалів, ОСОБА_4 вже звертався до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 грудня 2014 року з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України; на підтвердження цих підстав подання заяви ОСОБА_4 надавав для порівняння судові рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 лютого 2011 року, від 21 вересня 2011 року, від 23 січня 2013 року, від 13 березня 2013 року, від 21 серпня 2013 року, від 5 березня 2014 року, від 12 березня 2014 року, від 26 листопада 2014 року, від 10 грудня 2014 року, а також постанови Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року та від 11 березня 2015 року; ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 22 травня 2015 року у допуску до провадження Верховного Суду України справи за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 грудня 2014 року відмовлено.

Вищеперелічені судові рішення суду касаційної інстанції та Верховного Суду України надані ОСОБА_4 для порівняння повторно. Оскільки на підставі вказаних судових рішень Верховним Судом України вже вирішувалось питання про допуск справи до провадження за наслідками розгляду заяви ОСОБА_4 про перегляд, поданої у цій справі з аналогічних підстав, заява ОСОБА_4 у частині посилання на зазначені судові рішення підлягає поверненню.

Керуючись статтями 355, 359, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя за заявою ОСОБА_4 про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини 1 статті 355 ЦПК України, у частині посилання на постанову Верховного Суду України від 3 червня 2015 року відмовити.

Заяву ОСОБА_4 про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, у частині посилання на інші судові рішення повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:А.Г. Ярема В.І. Гуменюк Я.М. Романюк