АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4509/15 Справа № 209/1018/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Гнєзділов В. Є. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04 лютого 2008 року ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 0310/0208/88-023 зі змінами та доповненнями. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши боржнику кредит у сумі 40000,00 дол. США. В порушення умов договору ОСОБА_2 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, а тому станом на 10 грудня 2012 року має заборгованість у сумі 270 306,62 грн. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором 04 лютого 2008 року ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 уклали іпотечний договір № 0310/0208/88-023-Z-1 зі змінами та доповненнями, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку майно, а саме: перукарню (вбудоване приміщення №72).

У зв'язку з укладеними договорами купівлі-продажу прав вимог за кредитним договором від 25 травня 2012 року та 15 червня 2012 року усі права кредитора належать позивачу ПАТ «Альфа-Банк».

Враховуючи невиконання відповідачем основного зобов'язання, позивач звернувся до суду з позовом та просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0310/0208/88-023 від 04 лютого 2008 року, яка станом на 10 грудня 2012 року становить 270 306,62 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки , а саме: на перукарню (вбудоване приміщення НОМЕР_1), яка знаходиться у АДРЕСА_1, загальною площею 37,0 кв.м., що належить відповідачу на праві Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. Стягнути з відповідача на користь ПАТ «Альфа-Банк» витрати по сплаті судового збору.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року позовні вимоги задоволені. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0310/0208/88-023 від 04 лютого 2008 року, яка становить 270 306,62 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки , а саме на: перукарню (вбудоване приміщення НОМЕР_1), яка знаходиться у АДРЕСА_1, загальною площею 37,0 кв.м., що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серії СВ №811260, виданого Управлінням комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради 14 грудня 2007 року за № 885, та зареєстрованого в Обласному комунальному підприємстві «Дніпродзержинське БТІ» 18 грудня 2007 року за номером 1044, в реєстровій книзі №8, за реєстровим №21474438 та підтверджується право власності відповідача на предмет іпотеки витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське БТІ» 18 грудня 2007 року за реєстровим №21474438, шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, з таких підстав.

Судом встановлено, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта-Банк» відповідно до вимог чинного законодавства України був укладений договір купівлі-продажу прав вимог за кредитним договором.

15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта-Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимог за кредитним договором.

Згідно вищезазначених угод відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 0310/0208/88-023 від 04 лютого 2008 року, що було укладено між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2, на користь ПАТ «Альфа-Банк». На даний час усі права кредитора за вищевказаним кредитним договором належить ПАТ «Альфа-Банк».

04 лютого 2008 року ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 0310/0208/88-023 від 04 лютого 2008 року зі змінами та доповненнями, відповідно до якого банк надав ОСОБА_2 кредити у сумі 40000,00 дол. США.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором 04 лютого 2008 року ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 уклали іпотечний договір № 0310/0208/88-023-Z-1 зі змінами та доповненнями, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку майно, а саме: перукарню (вбудоване приміщення НОМЕР_1), яка знаходиться у АДРЕСА_1, загальною площею 37,0 кв.м., що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

В порушення умов договору ОСОБА_2 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, а тому станом на 10 грудня 2012 року має заборгованість у сумі 270 306,62 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що відповідач умови укладеного кредитного договору не виконала, грошові кошти позивачу не повернула, фактично відмовившись від виконання своїх зобов'язань, що суперечить чинному цивільному законодавству. Крім того, у відповідача відсутній борговий документ, який підтверджував би виконання боржником свого обов'язку, а згідно укладеного сторонами договору іпотеки та ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником свого зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Тобто в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 0310/0208/88-023 від 04 лютого 2008 року суд вважає можливим звернути стягнення на предмет іпотеки: нерухоме майно, а саме перукарню (вбудоване приміщення НОМЕР_1), яка знаходиться у АДРЕСА_1, загальною площею 37,0 кв.м.

З урахуванням викладеного, враховуючи всі фактичні обставини справи та наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на п. 13 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», згідно до якої кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача про передачу третій стороні своїх прав за договором про надання споживчого кредиту. Однак ніяких повідомлень з боку кредитора відповідач не отримувала, що є порушенням зазначеної норми Закону.

Однак, з такими доводами апелянта не можна погодитися, з таких підстав.

Згідно з ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким чином, враховуючи положення ст.ст. 525,526,527, п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514, 516, ч. 2 ст. 517, ст.ст. 1077, 1078, 1081, 1082 ЦК України, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним.

Безпідставними є посилання апелянта на те, що вона не отримувала від первісного кредитора, а саме ПАТ «СведБанк», ніяких претензій позивача стосовно порушень умов виконання кредиту. А посилання позивача на те, що він повідомляв відповідача належним чином не відповідає дійсності.

Однак, згідно до листа Верховного Суду України від 01.02.2015 року вбачається, що додержання виписаної в ній процедури попередження є обов'язковим для випадку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (ст. 36 Закону № 898-ІV), який є лише одним із трьох основних, передбачених ч. 3 ст. 33 цього Закону, способів звернення стягнення на предмет іпотеки (за рішенням суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Невиконання іпотекодержателем указаної вимоги закону у разі предявлення ним до суду позову не є підставою для відмови в позові, оскільки позивачем реалізується не позасудовий, а судовий порядок звернення на заставлене нерухоме майно. Підтвердженням цього є ч. 2 ст. 35 Закону № 898-ІV, якою передбачено, що положення ч. 1 цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися в будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду в установленому законом порядку.

Колегія суддів не бере до уваги доводи ОСОБА_2 щодо розгляду даної справи у її відсутність, що позбавило її права захищати свої права, надавати пояснення, заявляти клопотання, подавати зустрічний позов, тощо.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що на вирішення даної справи не впливає ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», так як предметом спору є перукарня (вбудоване приміщення НОМЕР_1), яка знаходиться у АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_2.

Обов'язковою умовою про застосування вищевказаного Закону є встановлення судом факту, що нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника.

Оскільки перукарня - нежитлове приміщення та відповідач проживає за іншою адресою, застосування вказаного Закону немає підстав.

Колегія вважає, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями самих сторін.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б привести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова