Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1106/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Панфілова А. В.
Доповідач Потапенко В. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

14.05.2015 Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

Головуючого-судді - Потапенка В.І.

Суддів - Кодрула М.А., Черненко В.В.

секретар - Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.03.2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

23.09.2014 року публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний Банк» звернулося у суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5901854 від 19.12.2007 року в загальному розмірі 3403,18 доларів США , 299,06 + 260,64 = еквівалент 559,70 доларів США та 12848,09 грн. Згідно поданої заяви про уточнення позовних вимог від 10.02.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем за основною сумою кредиту та відсотками погашена повністю , станом на 10.02.2015 року нараховано пеню за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором і складає еквівалент 463,32 доларів США , сума штрафів за порушення обов'язків, передбачених пунктами 3.3.2.-4.3.6 Кредитного договору, і складає еквівалент 260,64 доларів США , та сума штрафів за порушення обов'язків щодо поновлення дії договорів страхування у сумі 12848,00 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.03.2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк»: 297,83 грн. - заборгованості за кредитним договором та 2,98 грн. - судового збору. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. У апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний Банк» просить змінити рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.03.2015 року та задовольнити позов у повному обсязі , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Заслухавши доповідача, учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Згідно п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення , з підстав передбачених ст. 309 ЦПК України. Cудом першої інстанції встановлено, що 19.12.2007 року сторони уклали Кредитний договір № 5901854, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 26064,00 доларів США. За умовами кредитного договору, ОСОБА_2, зобов'язалася використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами у розмірах, у порядку та строки, визначені Кредитним договором (а.с.11-21). Відповідно до заяви, про уточнення позовних вимог від 10.02.2015 року (а.с. 88-90) заборгованість відповідача перед позивачем за основною сумою кредиту та відсотками погашена повністю, станом на 10.02.2015 року нараховано пеню, за порушення строків виконання зобов'язань за Кредитним договором і складає еквівалент 463,32 долари США, сума штрафів за порушення обов'язків, передбачених пунктами 4.3.2.-4.3.6. Договору і складає еквівалент 260, 64 долари США та сума штрафів за порушення обов'язків щодо поновлення дії договорів страхування 12848 грн.

Згідно заяви банку від 12.12.2014 року (а.с.74) заборгованість по тілу кредиту та відсотках погашалася: 7 листопада, 10 листопада та 17 листопада 2014 року. Згідно наданого Банком уточненого позову (а.с.89) та наданого розрахунку (а.с. 92) пеня нарахована по 07.12.2014 року, як зазначено «..до дати погашення кредиту», що не відповідає дійсним обставинам справи та зібраним матеріалам. Останній платіж в сумі 445,78 доларів США мав бути внесений - 19.12.2014 року, реально останній платіж по кредиту внесений: 17.11.2014 року, тобто до закінчення дії кредитного договору. З врахуванням встановлених обставин справи, суд першої інстанції з посиланням на ст. 525,526,549,551,611, 1054-1056 ЦК України дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного. Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення , суд першої інстанції визначив на день винесення рішення, за курсом НБУ, розмір неустойки у гривнях , яка відповідно до умов укладеного між сторонами договору нарахована Банком і становить : пеня - 10838,93 грн. , штраф 6097,42 грн. та штраф 12848 грн., а всього 29784,35 грн. Встановлений судом розмір неустойки, як і інші фактичні обставини справи сторонами не оспорено і ці обставини апеляційним судом не перевіряються. Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції ч.3 ст. 551 ЦК України колегія суддів вважає частково обгрунтованими виходячи з наступного. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. . Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Застосовуючи до штрафів та пені ч.3 ст.551 ЦК України , суд першої інстанції не врахував приписів ст. 549 ЦК України та неправильно визначив їх правову природу. Як вбачається із змісту п.1.1 Кредитного договору № 5901854 від Банк зобов'язується надати позичальнику кредит у розмірі 26064,00 доларів США на умовах цього Договору , а Позивальник зобов'язується використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядку та строки, обумовлені цим договором. Наслідком порушення Позичальником умов договору є сплата пені , відповідно до п.5.1 та 5.2 Кредитного договору. Тобто у даному випадку тільки пеня , нарахована за порушення грошового зобов'язання є неустойкою , до якої може бути застосована ч.3 ст. 551 ЦК України. Нараховані Банком штрафи : за порушення обов'язків, передбачених пунктами 4.3.2.-4.3.6. Договору - еквівалент 260, 64 долара США та за порушення обов'язків щодо поновлення дії договорів страхування - 12848 грн., за своєю правовою природою не є неустойкою , оскільки вони нараховані не за порушення Позичальником грошового зобов'язання , а за невиконання інших умов Кредитного договору і до них не може бути застосована ч.3 ст. 551 ЦК України.

При вирішенні питання щодо можливості застосування до нарахованої Банком пені у сумі 10838,93 грн. за порушення строків виконання грошового зобов'язання ч.3 ст. 551 ЦК України , колегія суддів враховує , що з дати укладення кредитного договору і до 22.10.2013 року ОСОБА_2 належним чином виконувала зобов'язання по договору , є одинокою матір'ю та малозабезпеченою особою , протягом розгляду справи у суді повністю сплатила тіло кредиту та відсотки, а тому розмір пені підлягає зменшенню до 1000.00 грн. Суми штрафів за порушення обов'язків, передбачених пунктами 4.3.2.-4.3.6. Договору - 6097,42 грн. та за порушення обов'язків щодо поновлення дії договорів страхування - 12848 грн., зменшенню не підлягають. При цьому також слід зазначити , що висновок суду першої інстанції щодо дотримання Банком строків позовної давності по стягненню штрафів є правильним та відповідає вимогам ЦК України. Також колегія суддів вважає обгрунтованими доводи скарги щодо безпідставного зменшення розміру відшкодування сплаченого судового збору. Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку , що суд першої інстанції ухвалив рішення з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його зміни в межах доводів апеляційної скарги . Керуючись ст.ст. 526, 530, 549 - 551, 611, 638, 1054 ЦК України , ст.ст. 88, 303, п.3 ч.1 ст. 307, п. 4 ст. 309 , 313, 314, 316, 319 ЦПК України , колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» - задовольнити частково. Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.03.2015 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» за порушення умов кредитного договору № 5901854 від 19.12.2007 року штраф у сумі 6097,42 грн., штраф у сумі 12848,00 грн. та пеню у сумі 1000.00 грн., а всього стягнути 19945,42 гривень. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» понесені судові витрати у суді першої та апеляційної інстанції у сумі 962,91 гривень. У решті позовних вимог - відмовити. Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - суддя

Судді :