У Х В А Л А

3 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

суддів:Яреми А.Г., Гуменюка В.І.,Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 липня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 23 грудня 2014 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 2 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, третя особа - Новозаводський районний відділ у м. Чернігові Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області, про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням, та зобов'язання зняти з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зобов'язання зняти з реєстраційного обліку. Свої вимоги обґрунтовував тим, що є квартиронаймачем квартири за адресою: АДРЕСА_1, та разом з ним в квартирі зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 Проте з вересня 2010 року останні в квартирі не проживають, спільне господарство з позивачем не ведуть, не вносять плату за комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню квартири, не беруть участь у спільному побуті.

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 23 грудня 2014 року, позов задоволено частково: визнано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування жилим приміщенням - зазначеною квартирою. У решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 березня 2015 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вказані рішення судів першої та апеляційної інстанцій відмовлено.

У заяві ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд судових рішень порушується питання про скасування заочного рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 липня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 23 грудня 2014 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 2 березня 2015 року та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 47 Конституції України, статей 9, 64, 107 ЖК Української РСР, статей 14, 18 Закону України «Про охорону дитинства».

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2011 року та 22 квітня 2015 року.

Перевіривши доводи заявників, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині визнання ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 не проживали у вказаній квартирі 1 рік 13 днів, докази поважності причин непроживання відповідачів у даній квартирі відсутні. Крім того, ОСОБА_4 підтвердила, що вона мала доступ до квартири.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2011 року, що надана заявником як приклад, установлено, що відповідачі не проживали у спірній квартирі у зв'язку з поважними причинами: обмеження можливості проживання у спірній квартирі, навчання та робота відповідача в інших населених пунктах.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року, що надана заявником як приклад, установлено, що рішенням виконавчого комітету районної ради за неповнолітнім відповідачем була збережена жила площа у спірній квартирі як за дитиною, позбавленою батьківського піклування.

Порівняння змісту указаних для прикладу судових рішень зі змістом судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, третя особа - Новозаводський районний відділ у м. Чернігові Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області, про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням, та зобов'язання зняти з реєстраційного обліку за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 липня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 23 грудня 2014 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 2 березня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
В.І. Гуменюк В.М. Сімоненко