АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6497/15 Справа № 175/5117/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шабанов А. М. Доповідач - Кочкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючої: судді Кочкової Н.О.,

Суддів: Каратаєвої Л.О., Григорченка Е.І.,

При секретарі: Левцунову І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення, - за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що їй на праві власності належить ? частина будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1. На підставі виконавчого листа її було вселено у спірне домоволодіння, але фактично вона позбавлена права користування належним їй майном, оскільки відповідачі чинять їй перешкоди, замінюючи замки на воротах двору та дверях будинку, тому вона змушена звернутись до суду. Враховуючи викладене, просила усунути їй перешкоди в користуванні будинком і земельною ділянкою шляхом вселення її у зазначений будинок та передачі ключів від хвіртки, житлового будинку та споруд, зобов'язавши ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не чинити їй перешкод (а.с.2-6).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2015 року позовні вимоги задоволені. Усунуто перешкоди ОСОБА_2 в користуванні будинком з господарськими будівлями і земельною ділянкою по АДРЕСА_1 шляхом вселення її у зазначений будинок та передачі ключів від хвіртки, житлового будинку та споруд, зобов'язано ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 в користуванні будинком з господарськимм спорудами і земельною ділянкою; вирішено питання судових витрат (а.с.98).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та просить ухвалити нове, яким відмовити у позові (а.с.100-101).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований з адресою АДРЕСА_1, на праві приватної власності на підставі договору купівлі продажу ВСМ №442599 р. №2481 від 15 грудня 2005 року належить ОСОБА_3, що підтверджується інформаційною довідкою (а.с.76-83).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2011 року за ОСОБА_2 визнано право власності на ? частину будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також на ? частину земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 (а.с.7-10).

На виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2011 року позивач вселена в будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується актом державного виконавця Олійник Ірини Володимирівни відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області від 25 жовтня 2011 року (а.с.17).

У зв'язку із наявністю заборони відчуження спірного домоволодіння та земельної ділянки позивач не змогла зареєструвати своє право власності (а.с.86).

Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції посилався на ст. 391 ЦК України та виходив із того, що своїми діями відповідачі порушують права позивача, передбачені ст. 21, 41 Конституції України.

Вказані висновки відповідають вимогам закону і підтверджуються матеріалами справи. Так, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; згідно із 2 ст. 152 Земельного Кодексу України власник або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Із матеріалів справи вбачається, що протягом 2011-2014 року при неодноразових спробах позивача вселитися до спірного будинку відповідачі виявляли опір, чинили перешкоди, не відчиняли двері, не впускали у приміщення; відповідачі відмовляються надати позивачу ключі від вхідних дверей, що унеможливлює потрапляння позивача у будинок, що підтверджується висновком СДІМ Дніпропетровського РВ Дніпропетровської області від 20 січня 2014 року, актом складеним об'єднанням громадян «Акація» від 12 червня 2014 року та поясненням свідка ОСОБА_5 допитаної в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не зареєструвала своє право власності на ? частину будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також на ? частину земельної ділянки, - не являється підставою для скасування рішення суду, оскільки відповідно до ч.5 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, згідно із ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а ч.1,2,3,7 ст. 319 ЦК України встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Посилання апелянта на те, що заборона відчуження спірного домоволодіння та земельної ділянки здійснена за заявою ОСОБА_2 - не має правового значення для вирішення спору, як і посилання на те, що на теперішній час апелянт у домоволодінні не проживає.

Посилання в апеляційній скарзі на неправильну оцінку доказів не може бути прийнято до уваги, оскільки під час дослідження доказів судом не були порушені норми процесуального права, а згідно із ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду 1 інстанції.

Судом у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі наданих доказів, тому апеляційний суд вважає, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: