Справа № 673/435/15-ц
Провадження № 2/673/251/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 р.

Деражнянський районний суд Хмельницької області в складі

головуючої судді- Лукіянець Т.В.

з участю секретаря судових засідань- Ясінської М.О.,

позивача- Фурман Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Деражня цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Коричинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області,

Відділу Держземагенства у Деражнянському районі

про визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку, зобов»язання до вчинення дій

встановив:

В квітні 2015 року позивачка звернувся до суду з вимогами до Коричинецької сільської ради (далі відповідач №1) та Відділу Держземагенства у Деражнянському районі (відповідач №2) визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю, який був виданий 2 жовтня 2002 року на ім'я ОСОБА_2 та зобов'язання повернути їй як спадкоємцю за заповітом сертифікат на право на земельну частку (пай), який був виданий на ім'я ОСОБА_2

В обгрунтування вимог позову вказала, що являється спадкоємцем за заповітом майна померлої, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2. За життя, а саме 23 січня 1997 року ОСОБА_2 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 4,65 в умовних кадастрових гектарах. В подальшому, 2 жовтня 2002 року на підставі рішення Коричинецької сільської ради народних депутатів від 15 березня 2001 року на ім'я ОСОБА_2 був виданий державний акт на право приватної власності на землю. Таким чином, просить визнати недійсним вказаний державний акт на право приватної власності на землю з підстав здійснення реєстрації права власності за ОСОБА_2 після її смерті. З метою належного оформлення спадкових прав, просить зобов'язати відповідача №2 повернути сертифікат на право на земельну частку (пай), який був виданий 23 січня 1997 року на ім'я спадкодавця ОСОБА_2

В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача №1 в судове засідання не з»явився, проте подав до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності не заперечуючи проти задоволення позову.

Представник відповідача №2 в судове засідання не з»явився, проте подав до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності не заперечуючи проти задоволення позову.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позову.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть за №15 від 8 листопада 2000 року (а.с.5).

Так, до складу спадкового майна ОСОБА_2 входило, зокрема, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективно - дольового товариства ім. Лесі Українки розміром 4,65 в умовних кадастрових гектарах, про що свідчить сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий 23 січня 1997 року на ім»я спадкодавця.

Взамін сертифікату на право власності на земельну частку (пай), 2 жовтня 2002 року на підставі рішення Коричинецької сільської ради народних депутатів від 15 березня 2001 року на ім'я померлої ОСОБА_2 був виданий державний акт на право приватної власності на землю площею 1,5305 га на території Коричинецької сільської ради Деражнянського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(а.с.6).

Судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем за заповітом до майна померлої, що підтверджується заповітом, посвідченим Коричинецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області від 16 березня 2000 року (а.с. 7).

В силу ст. 534 ЦК України РСР (в редакції Закону від 30 жовтня 1999 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Згідно ст.ст. 548-549 ЦК України РСР (в редакції Закону від 30 жовтня 1999 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до довідки №933 від. 10 грудня 2003 року виконкому Коричинецької сільської ради ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, після смерті ОСОБА_2 про що свідчить проведення нею ремонтних робіт у будинку ОСОБА_2 та оброблення земельної ділянки.

Разом з тим, позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права на земельну частку (пай) в силу того, що право власності на землю було зареєстровано після смерті ОСОБА_2

В силу ст. 9-10 ЦК України РСР здатність мати цивільні права і обов'язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР та інших союзних республік.

Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.

Громадяни можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно, обирати рід занять і місце проживання, мати права автора твору науки, літератури і мистецтва, відкриття, винаходу, раціоналізаторської пропозиції, промислового зразка, а також мати інші майнові та особисті немайнові права.

Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження.

Відповідно до ч.4 вказаної статті цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно ст. 22 ЗК України (в редакції Закону від 12 липня 2000 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Таким чином, ОСОБА_2 за життя набула право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективно-дольового товариства ім. Лесі Українки розміром 4,65 в умовних кадастрових гектарах та отримала відповідний правовстановлюючий документ - сертифікат на право на земельну частку (пай). Вказане право, після смерті ОСОБА_2 в порядку спадкування перейшло до ОСОБА_1 як спадкоємця за заповітом.

Враховуючи те, що державний акт серій НОМЕР_2 на право приватної власності на землю площею 1,5303 га, яка розташована на території Коричинецької сільської ради Деражнянського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий на ім'я ОСОБА_2 після її смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1, такий не створив будь-яких правових наслідків як для ОСОБА_2, так і для її спадкоємців. З огляду на викладені вище обставини, даний державний акт на право приватної власності на землю підлягає визнанню судом недійсним.

Разом з тим, сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім'я ОСОБА_2, серії НОМЕР_1, який зареєстрований 23 січня 1997 року №171 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) зберігається у Відділі Держземагенства у Деражнянському районі (а.с.9).

З метою реалізації позивачкою ОСОБА_1 своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_2, слід зобов'язати відповідача №2 повернути спадкоємцю правовстановлюючий документ - сертифікат на право на земельну частку (пай), від 23 січня 1997 року, який був виданий на ім"я ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 534, 548-549 ЦК Української РСР, ст. 22 ЗК України, ст.ст. 10,11,60, 212-214 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серій НОМЕР_2, виданий 2 жовтня 2002 року ОСОБА_2 на підставі рішення Коричинецької сільської ради народних депутатів від 15 березня 2001 року.

Зобов'язати відділ Держземагенства у Деражнянському районі Хмельницької області повернути ОСОБА_1 сертифікат на право ОСОБА_2 на земельну частку (пай), серії НОМЕР_1 від 23 січня 1997 року у землі, яка перебувала у колективній власності колективного - дольового товариства ім. Лесі України розміром 4,65 в умовних кадастрових гектарах.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Хмельницької області через Деражнянський районний суд Хмельницької області.

Суддя: Т. В. Лукіянець