АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/9823/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1434/15Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.,

Суддів: Пилипчук Л.І., Карнауха П.М.

при секретарі - Філоненко О.В.

за участю: представника позивача Шамрай О.О.

розглянула відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго»

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 березня 2015 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ПАТ «Полтаваобленерго» звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3, в якому прохав стягнути з відповідача заборгованість за послуги теплопостачання у вигляді централізованого опалення у загальній сумі 8739,71 грн., у т.ч. 7245,04 грн. заборгованості за надані послуги, 1091,80 грн. інфляційних втрат, 402,87 грн. - 3% річних та 243,60 грн. судового збору.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 19.10.2010 року між ПАТ «Полтаваобленерго» та ОСОБА_3 було укладено договір №19327 про надання послуг з централізованого опалення, підігріву води, згідно якого відповідач є споживачем послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 по особистому рахунку НОМЕР_4.

Зазначають, що Кременчуцька філія ПАТ «Полтаваобленерго» виконувала взяті на себе зобов'язання по вище вказаному договору, у той час, як відповідач у період з квітня 2011 року по вересень 2014 року не сплачував за надані послуги з опалення квартири, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.01.2015 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_4.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 березня 2015 року позов ПАТ «Полтаваобленерго» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» кошти у розмірі 275 грн. 96 коп., з яких 271 (двісті сімдесят одна) грн. 60 коп. - борг з теплопостачання у вигляді центрального опалення в період з 15 липня 2013 року до 01 вересня 2014 року, 3 (три) грн. 27 коп. - встановлений індекс інфляції, 1 (одна) грн. 09 коп. - три проценти річних.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» у повернення сплаченого судового збору по 3 (три) грн. 90 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» у повернення сплаченого судового збору по 3 (три) грн. 90 коп.

З цим рішенням не погодилося ПАТ «Полтаваобленерго», представник якого подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі та стягнути з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування доводів скарги посилаються на те, що твердження відповідачів, які є підставою їх заперечень на позовну заяву, не відповідають дійсності та спростовуються наданими представниками позивача доказами.

Зазначають, що 21.05.2008 року ТОВ «МЖК Житлобуд» було прийнято вузол обліку теплової енергії за адресою АДРЕСА_1, а 01.11.2008 року між ТОВ «МЖК Житлобуд» та ПАТ «Полтаваобленерго» було укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді №1623 за вказаною адресою, який ТОВ листом, направленим у грудні 2009 року до Кременчуцької філії ПАТ «Полтаваобленерго» прохало розірвати та укласти договори з новими власниками квартир, оскільки всі квартири були реалізовані (згідно рішення виконкому Кременчуцької міської ради від 11.12.2009 року №897 «Про затвердження акта розподілу квартир у житловому будинку АДРЕСА_1». Угодою від 11.12.2009 року №1623 даний договір було розірвано та, за ініціативою ТОВ «МЖК Житлорембудсервіс» та власників квартир за вищевказаною адресою було відкрито особові рахунки.

На думку представника апелянта, не відповідає дійсності і твердження відповідачів та їх представника про те, що договір про надання послуг з централізованого опалення, підігріву води за №19327 від 19.01.2010 року не укладався і про його існування вони не знали, оскільки 15.04.2011 року на виконання вище вказаного договору відповідачами було сплачено за послуги з теплопостачання 4104,12грн. а також 05.10.2011 року було направлено лист до Кременчуцької філії ПАТ «Полтаваобленерго» з проханням розірвати договір №19327 від 19.01.2010 року про надання послуг з централізованого опалення, підігріву води.

Вказують, що у 2009 році зазначений будинок було здано в експлуатацію, однак відповідачі тривалий час безпідставно ухилялись від прийняття квартири АДРЕСА_1, а 08 липня 2013 року ТОВ «МЖК Житлобуд» видатковим касовим ордером № 78 відповідачам була видана компенсація по заборгованості за опалення та КЖЕП станом на 08.07.2013 року в сумі 7161,10 грн., однак дані кошти відповідачами не були перераховані в рахунок погашення заборгованості.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та прохав її задовольнити.

Відповідачі надіслали суду телеграму, в якій прохали розглянути справу без їх участі, апеляційну скаргу не визнали.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення представник позивача, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Як установлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи 14.08.2008 року між ТОВ «МЖК Житлобуд» з однієї сторони та ОСОБА_3, ОСОБА_4 з іншої сторони було укладено договір про пайову участь у будівництві за №25 (а.с.21-22), предметом якого була двокімнатна квартира АДРЕСА_1.

01 листопада 2008 року між ТОВ «МЖК Житлобуд» та ПАТ «Полтаваобленерго» було укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді №1623 за адресою АДРЕСА_1 (а.с.59-60).

Згідно Акту прийняття комерційного вузла обліку теплової енергії від 21.05.2008 року представник енергопостачальної організації - Кременчуцької філії ВАТ «Полтаваобленерго» - у присутності представника ТОВ «МЖК Житлобуд» прийняв вузол обліку теплової енергії за вищевказаною адресою (а.с.65).

Рішенням виконкому Кременчуцької міської ради №897 від 11.12.2009 року №897 затверджено Акт розподілу квартир у житловому будинку АДРЕСА_1 розподілено за відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.63-64).

У грудні 2009 року ТОВ «МЖК Житлобуд» звернулося до Кременчуцької філії ПАТ «Полтаваобленерго» з листом, в якому прохало розірвати договір №1623 від 01.11.2008 року та укласти договори з новими власниками квартир, так як всі квартири реалізовані (а.с.77). Угодою №1623 від 11.12.2009 року даний договір було розірвано, а на власників квартир відкрито особові рахунки (а.с.61).

19.01.2010 року між Кременчуцькою філією ВАТ «Полтаваобленерго» з одного боку та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з іншого боку було укладено договір №19327 про надання послуг з централізованого опалення, підігріву води по квартирі АДРЕСА_1 (а.с.9-10).

08.04.2010 року ОСОБА_4 звернулася з претензією до ТОВ «МЖК Житлобуд» про неналежне виконання умов договору №25 про пайову участь у будівництві (а.с.84).

У звязку з цим відповідачі також у 2010 та 2011 роках зверталися з заявами до Кременчуцької філії ПАТ «Полтаваобленерго», в яких вказували на те, що Акт прийому передачі квартири АДРЕСА_1 підписано не було, а тому вони не можуть сплачувати за опалення (а.с.28-29).

Згідно рахунку-квитанції №09 по особовому рахунку НОМЕР_5 ОСОБА_4 15.04.2011 року сплатила ПАТ «Полтаваобленерго» 4101,12 грн. в рахунок оплати вартості комунальних послуг (а.с.104.).

05.10.2011 року відповідачі звернулися до Кременчуцької філії ПАТ «Полтаваобленерго» з заявою, в якій прохали розірвати договір №19327 від 19.01.2010р. про надання послуг з централізованого опалення, підігріву води (а.с.78).

Як убачається з матеріалів справи, в період з квітня 2011 року по вересень 2014 року відповідачі за послуги теплопостачання не сплачували (а.с.5-6).

08.07.2013 року відповідачам, згідно договору від 14.08.2008р. №25 по квартирі АДРЕСА_1 ТОВ «МЖК «Житлобуд» була виплачена компенсація по заборгованості за опалення та КЖЕП станом на 08.07.2013 року розмірі 7161,10 грн., що підтверджується копією наявного у матеріалах справи видаткового касового ордеру №78 (а.с.100).

15.07.2013 року між Забудовником ТОВ «МЖК «Житлобуд» та Покупцем ОСОБА_4, ОСОБА_3 було підписано Акт прийому-передачі житла АДРЕСА_1 (а.с.24).

15.07.2013 року між Кременчуцькою філією ПАТ «Полтаваобленерго» та ОСОБА_4, ОСОБА_3 було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, підігріву води (а.с.31-32). У подальшому, 20.08.2013 року за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстроване право власності на вказану квартиру, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.87).

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд виходив із того, що акт прийому-передачі квартири АДРЕСА_1 між забудовником та відповідачами було підписано 15.07.2013 року, подальшому право власності на вказане нерухоме майно зареєстроване 20.08.2013 року та на момент укладання договору від 19.01.2010 року №19327 про надання послуг з централізованого опалення, підігріву води відповідачі не були ані власниками, ані володільцями вказаної квартири, тож, до підписання акту прийому-передачі квартири вони не були споживачами послуг теплопостачання.

Також, районний суд виходив із того, що на момент укладення вказаного договору за інформацією Державної прикордонної служби, відповідачі були у від»їзді за межами України, і повернулися лише у березні 2010 року.

Проте з такими висновками місцевого суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до положень ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

За нормою статті 162 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV (далі-Закон) передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

За змістом ст.20 Закону Споживач має право у т.ч. одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг (пп.1 п.1); на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством (пп.5 п.1); на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні (пп.6 п.1).

Аналогічні положення містить п.29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005р. N630 (далі-Правила), відповідно до якого Споживач має право на: зменшення розміру плати у разі: надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) поживання (пп.1); тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Споживач також має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім'ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою (пп.3); звільнення від плати за послуги у разі їх ненадання та отримання компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт (пп.9).

Споживач зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (пп.1 п.3); оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пп.5 п.3); у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах (пп.10 п.3).

Пунктом 30 Правил також передбачено обов»язок Споживача оплачувати послуги в установлені договором строки (пп.1); у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі (пп.5).

Статтею 26 Закону визначено істотні умови договору на надання житлово-комунальних послуг між виконавцем/виробником та споживачем, зокрема, те, що вказаний договір набирає чинності з моменту його укладення (ч.3).

У разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом (ч.6).

Статтею 32 Закону урегульовано питання плати за житлово-комунальні послуги, яка нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (ч.2).

Як зазначено вище та знайшло підтвердження матеріалами справи, 19.01.2010 року між Кременчуцькою філією ВАТ «Полтаваобленерго» з одного боку та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з іншого боку було укладено договір №19327 про надання послуг з централізованого опалення, підігріву води по квартирі АДРЕСА_1 (а.с.9-10).

Відповідно до п.1 даного Договору Виконавець зобов»язався надавати Споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, підігріву води, а Споживач зобов»язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим (п.9).

За несвоєчасне внесення плати із Споживача стягується пеня у розмірі 0,05 відсотків за кожний день прострочення платежу (п.14).

Пунктом 16 Договору передбачено, що Споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім'ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою (пп.6); звільнення від плати за послуги у разі їх ненадання та отримання компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт (пп.12).

У відповідності до п.17 Договору Споживач зобов»язаний оплачувати послуги в установлені договором строки (пп.1).

Споживач несе відповідальність згідно із законодавством і цим договором за недотримання вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг (пп.1 п.20); несвоєчасне внесення платежів за послуги (пп.2 п.20); порушення зобов»язань, встановлених договором або законодавством (пп.4 п.20).

Укладений сторонами договір від 19.01.2010 року недійсним в установленому Законом порядку не визнавався, не розірваний а тому є чинним.

Висновок місцевого суду про те, що відповідачі не є споживачами послуг централізованого опалення є помилковим, суперечить наявним у справі доказам та не ґрунтується на умовах укладеного сторонами договору та наведених вище нормах чинного законодавства.

Посилання в оскаржуваному рішенні на те що на час укладення договору у січні 2010 року подружжя ОСОБА_3 було відсутнє у м. Кременчуці та виїжджало за межі України, звідки повернулося лише у березні 2010 року, є припущенням, а тому не приймається до уваги, з огляду на таке.

Згідно довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 17.02.2015р. та від 16.03.2015р. перетин державного кордону, а саме в»їзд до України через пункт пропуску Бориспіль ТЗ 238 Тель-Авів - Київ було здійснено подружжям ОСОБА_3 31.03.2010 року та в подальшому у квітні та жовтні 2010 року (а.с.85,105), що ніяким чином не підтверджує факт відсутності відповідачів у м. Кременчуці на момент підписання договору.

Враховуючи наведене, а також ту обставину, що 15.04.2011 року на виконання договору відповідачами було сплачено за послуги з теплопостачання 4104,12грн., а 05.10.2011 року було направлено лист до Кременчуцької філії ПАТ «Полтаваобленерго» з проханням розірвати договір №19327 від 19.01.2010 року про надання послуг з централізованого опалення, підігріву води твердження відповідачів про те, що вказаний договір не укладався і про його існування вони не знали не відповідає дійсності та є безпідставним.

Звернення відповідачів з заявами до Кременчуцької філії ПАТ «Полтаваобленерго» з посиланням на те, що Акт прийому передачі квартири АДРЕСА_1 підписано не було, а тому вони не можуть сплачувати за опалення, а також звернення до Кременчуцької філії ПАТ «Полтаваобленерго» з заявою про розірвання договору №19327 від 19.01.2010р. на думку колегії суддів, не мають юридичного значення для вирішення питання оплати послуг теплопостачання, оскільки наведеними нормативними актами та умовами договору не передбачено такої обставини для звільнення від оплати вартості послуг як не підписання Акту прийому передачі квартири, а жодних дій, передбачених пп.9 п.29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення для реалізації споживачем свого права на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності його та членів його сім'ї відповідачами вчинено не було.

Також, у відповідності до п.28 Договору, він може бути розірваний достроково у разі: зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугами виконавця; переходу права власності (користування) на квартиру до іншої особи; невиконання умов договору сторонами договору.

Жодної з наведених підстав для розірвання договору не існувало, а наведена у заяві від 05.10.2011 року, в якій вони прохали розірвати договір, відповідачами підстава з посиланням на пункти 26 та 28 Договору (не користування послугами, так як не отримали право власності на квартиру в результаті непередбачуваних дій зі сторони МЖК «Житлобуд») є суперечливою та її слід оцінювати критично, виходячи як із того, що квартира АДРЕСА_1 із січня 2010 року перебувала у володінні та користуванні відповідачів (що підтверджується матеріалами справи), на яких було відкрито особистий рахунок НОМЕР_5 та 15.04.2011 року ОСОБА_4 сплатила ПАТ «Полтаваобленерго» 4101,12 грн. в рахунок оплати вартості комунальних послуг, так і з урахуванням наступного.

Згідно ч.1 ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Поняття та ознаки непереборної сили розкриваються у п.1 ч.1 ст.263 ЦК України - непереборною силою визначається надзвичайна або не відворотна за даних умов подія.

Пунктом 26 договору (Форс-мажорні обставини) передбачено,що сторони звільняються від відповідальності за цим договором у разі настання обставин непереборної сили, зокрема, повені, пожежі, епідемії і т. ін.

Виходячи з вище викладеного вказані ОСОБА_4 в заяві обставини не є непереборною силою, яка б звільнила відповідачів від відповідальності за договором.

У відповідності до ч.1 ст.509 ЦК зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку.

Відтак, грошовим слід вважати будь-яке зобов»язання, що складається, у т.ч. з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов»язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Таким чином, у відповідачів виникло грошове зобов»язання по оплаті спожитих послуг теплопостачання у вигляді централізованого опалення, а прострочення виконання боржником цього зобов»язання потягло за собою відповідні правові наслідки.

Виходячи з юридичної природи даних правовідносин як грошових зобов»язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов»язання.

Згідно з довідкою про обсяги споживання електричної енергії за період із січня 2010р. по липень 2013р. по особовому рахунку НОМЕР_6 на ім»я власника ОСОБА_3, в якій зазначено що за вказаний період електроенергії спожито не було, можна зробити висновок, що в квартирі ніхто не проживав (а.с.30).

Разом із тим, як зазначено вище, споживач має право на: несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім'ї у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою (ч.3 ст.29 «Правил…»).

Оскільки таких дій відповідачами вчинено не було, вони зобов'язані були сплачувати кошти за користування послугою з централізованого опалення.

Матеріалами справи знайшов підтверджено факт наявності у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості за послуги теплопостачання у вигляді централізованого опалення за період з квітня 2011 року по вересень 2014 року у сумі 7245,04грн, 1091,80грн. інфляційних та 3% річних від простроченої суми в розмірі 402,87грн., які підлягають стягненню з відповідачів.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 08.07.2013 року відповідачі отримали від ТОВ «МЖК «Житлобуд» компенсацію по заборгованості за опалення та КЖЕП станом на 08.07.2013 року у розмірі 7161,10грн. згідно договору №25 від 14.08.2008 року, що підтверджується видатковим касовим ордером №78 (а.с.100), однак дані кошти не були перераховані відповідачами в рахунок погашення заборгованості, докази щодо цього в матеріалах справи відсутні, відтак, пояснення відповідачів в цій частині слід оцінювати критично.

Враховуючи вищевикладене висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідачів заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення є хибним та таким, що суперечить наявним у справі доказам та не ґрунтується на законі.

Таким чином, суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, неповністю з"ясував обставини, які мають значення для справи, тому висновки суду не можна визнати такими, що відповідають обставинам справи.

З урахуванням наведеного апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, необхідно присудити до стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Кременчуцької філії ПАТ «Полтаваобленерго» 365,40грн. понесених позивачем і документально підтверджених витрат при оплаті судового збору (а.с.1,2,122).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вправі скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.3,4 ст.309, ст.ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго»,- задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 березня 2015 року, - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії заборгованість за послуги теплопостачання у вигляді централізованого опалення за період із квітня 2011 року по вересень 2014 року у сумі 7245,04 (сім тисяч двісті сорок п'ять гривень 04коп) грн., 1091,80 (одна тисяча дев'яносто одна гривня 80коп.) грн. інфляційних та 3% річних від простроченої суми в розмірі 402,87 (чотириста дві гривні 87коп.) грн., а всього 8739,71 (вісім тисяч сімсот тридцять дев»ять гривень 71коп.) грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії по 182,70 (сто вісімдесят дві гривні 70коп.) грн. судових витрат з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ /підпис/ Л.І. Пилипчук

/підпис/ П.М. Карнаух

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області: Т.О. Кривчун