22-ц/775/403/2015(м)
Головуючий в 1 інстанції: Мельник І.Г.
Доповідач: Гаврилова Г.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

28 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів Баркової Л.Л., Сороки Г.П.

при секретарі Бєльченко Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про захист прав споживача та повернення коштів по депозитному вкладу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 лютого 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»( далі ПАТ КБ «Приватбанк») В обгрунтування позову зазначила, що 08.01.2014 року вона уклала з відповідачем договір № SAMDNWFD700 про строковий банківський вклад на суму 110000,00 гривень та строком на 6 місяців. Банк свої зобов'язання за Договором не виконує, проценти за вкладом не нараховує та на її неодноразові звернення відмовляється повернути вклад. Просила суд: визнати дії ПАТ КБ «Приватбанк» по відмові в поверненні суми вкладу та процентів, що не відповідають вимогам закону; зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» повернути їй суму вкладу згідно умов договору у розмірі 110000,00 грн.; зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» нарахувати та виплатити їй проценти по вкладу в розмірі, передбаченому Договором та додатковою угодою до нього від 08.01.2014 року, тобто 19 процентів річних від суми вкладу за весь час користування ПАТ КБ «Приватбанк» її грошима з 08.01.2014 року по день виплати її банком всієї суми вкладу повністю.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 грудня 2014 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов'язано ПАТ КБ «Приват Банк» повернути ОСОБА_1 вклад згідно умов договору № SAMDNWFD 700 від 08.01.2014 року у розмірі 110000 гривень та виплатити відсотки за період з 08.01.2014 року по 08.07.2014 року включно у розмірі 10478 гривень 63 копійок, а всього 120478 гривень 63 копійки. Стягнуто з ПАТ КБ «Приват Банк» в дохід держави судовий збір в сумі 1204 гривень 78 копійок. В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приват Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування апеляції зазначає, що суд при винесенні рішення не врахував, що територія Автономної Республіки Крим визначена, як тимчасово окупована, у зв`язку з чим, діяльність відокремлених структурних підрозділів припинена, відповідно до рішення Банку Росії. Правові підстави та можливість здійснювати банківську діяльність після окупації - відсутні. Частина майнового комплексу, що використовувався у банківській діяльності відокремлених структурних підрозділах конфіскована, відповідач не мав доступу до свого майна, що призначено для діяльності банківської установи. Припинення діяльності відокремлених структурних підрозділів ПАТ КБ «Приват Банк» на території Республіки Крим, міста Севастополя стало підставою для створення, відповідно до законодавства РФ, автономної некомерційної організації «Фонд захисту вкладників», що придбала права та обовязки по вкладам та здійсненню компенсаційних виплат, у тому числі вкладникам Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приват Банк», поза волею відповідача. Майновий комплекс Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приват Банк» переданий у довірче управління АНО «Фонд захисту вкладників», який користується, володіє, розпоряджається всім майном ПАТ КБ «Приват Банк» на території АРК та міста Севастополя, у звязку з чим ПАТ КБ «Приват Банк» є неналежним відповідачем у справі.

Заслухавши суддю доповідача, представника відповідача ПАТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_2, яка підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, заперечення позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3, які просили судове рішення залишити без змін, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що 08 січня 2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір №SAMDNWFD700. Відповідно до умов вказаного Договору, позивачка ОСОБА_1 розмістила у ПАТ КБ «Приватбанк» вклад у розмірі 110000,00 гривень під 19 процентів річних строком на 6 місяців, по 08.07.2014 року включно (а.с.4,5).

Згідно з п.5 Договору, позивачка ОСОБА_1 мала право достроково розірвати цей Договір, повідомивши про це ПАТ КБ «Приватбанк» за два банківських дня до дати розірвання (а.с.4).

Відповідно до ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Частина 2 цієї статті передбачає,що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Судом встановлено, що 13.05.2014 року та 15.07.2014 року позивачка ОСОБА_1 зверталася до ПАТ КБ «Приватбанк» з вимогами про видачу зазначеного вкладу (а.с.7). Згідно наданої відповіді, Банк ухилився від виконання свого обовїязку видати вклад із процентами.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновками суду про стягення з відповідача суму депозитного вкладу у розмірі 110000 гривень із відсотками( 19%) за період з 08.01.2014 року по 08.07.2014 року ( строк дії договору) у розмірі 10478 гривень.

Посилання представника апелянта на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не повинен повертати депозит, оскільки кошти вносились у відділенні банку на території АР Крим, яка на даний період часу окупована, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки договір вкладу « ДЕПОЗИТ ПЛЮС» від 08.01.2014 року був укладений між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване у м. Дніпропетровську.( а.с.4)

Відповідно до ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до п. 5 Постанови Правління Національного Банку України від 06.05.2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, в тому числі ПАТ КБ «Приватбанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

Статтею, 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є громадянином України, її місце проживання зареєстроване у місті Маріуполі, вул ОлімпійськаАДРЕСА_1.

Пункт 1.4. Положення про філію «Кримське регіональне управління ПАТ КБ «Приватбанк» передбачає,що в межах чинного законодавства саме ПАТ КБ «Приватбанк» несе відповідальність за діяльність філії (а.с.87).

Частиною 1 ст. 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти зобов'язання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст, 629 ЦK України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦK України передбачено недопустимість односторонньої відмови від

зобов'язання.

За таких обставин суд першої інстанції вірно виходив з того, що банком не виконано зобов'язань за договором банківського вкладу щодо повернення суми вкладу і процентів, а тому дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми банківського вкладу та процентів.

Решта доводів апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке б могло призвести до зміни чи скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання чинності безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді