Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Колесник С.Г. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 334/9924/14
05 травня 2015 року Справа № 22ц/778/2785/15
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Подліянова Г.С., Кримська О.М.

секретар - Мельник З.П.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 02.03.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Ленінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Ленінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження посилалась на те, що з березня 2012 року він проживав разом з відповідачем ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу. Після припинення сумісного проживання у січні 2013 року відповідачка ІНФОРМАЦІЯ_1 року народила сина - ОСОБА_4, якого він визнає своїм сином. Реєстрація народження дитини була проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України без його відома й до Книги реєстрації народжень, внесений актовий запис № 909 від 05.09.2013 року у якому у графі "батько" - зазначений ОСОБА_3. Тому покликав суд внести зміни в актовий запис про народження сина, вказавши в графі "батько" замість ОСОБА_3 його ім'я та видати нове свідоцтво про народження дитини.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 02.03.2015 року позов відхилено.

У скарзі заявник прохав скасувати оскаржуване рішення у справі й увалити нове рішення про задоволення позову, у зв'язку з невідповідністю встановлених судом обставин справи та неправильного застосування норм процесуального та матеріального права.

Заслухавши пояснення відповідача, його представника, третьої особи, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального й процесуального права.

За положеннями ст.125 ч.2 п.3 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначаються на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини, а походження дитини від батька визначається за спільною заявою матері та батька дитини, за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини чи за рішенням суду.

Стаття 128 СК України передбачає, що позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року відповідач ОСОБА_2 народила сина - ОСОБА_4 (а.с.26).

Запис про батька у Книзі реєстрації народжень дитини проведено відповідно до ст.135 СК України, тобто за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (а.с.24).

У своєму зверненні до суду позивач твердив, що він мав з матір'ю дитини поза шлюбні стосунки та разом проживали й вважає себе батьком дитини.

Визнання батьківства - це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини.

Однак, суд наголошує, що одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини.

Отже визнання батьківства вимагає поєднання природно-біологічного (кровного) споріднення та вольового факторів. Це зумовлено тим, що мета визнання батьківства полягає у підтвердженні (констатації) вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, якій визнає себе батьком, та дитиною.

Відповідач ОСОБА_2 не визнавала у суді факт (походження) кровного споріднення відповідача та народженої нею дитини. Проте, не заперечувала того, що мала з заявником близькі взаємні стосунки але за її позицією сумісних сімейних відносин вони не мали.

Походження - це біологічний (кровний) зв'язок дитини та її батьків.

Як докази для встановлення батьківства в суді можуть бути досліджені зокрема:листи, телеграми відповідача, в яких він повідомляє про можливість народження чи народження його дитини певною жінкою; заява відповідача за місцем роботи про надання йому відпустки у зв'язку з народженням дитини; показання свідків про виявлення відповідачем турботи про дитину та її матір, обрання імені дитини тощо.

Втім, таких переконливих доказів суду не було надано.

Очевидно, що для встановлення батьківства суд вправі з урахуванням думки сторін і обставин справи призначити експертизу.

Для встановлення кровного споріднення у судовому засіданні позивач наполягав, перш за все, на проведенні судово-генетичної експертизи.

Експертним дослідженням категорично виключено те, що позивач може бути батьком дитини (а.с.50).

При цьому експерти з'ясували, що у ДНК дитини відсутні елементи ДНК позивача.

Висновок експерта про те, що походження дитини від відповідача виключається, суд може не взяти до уваги лише засумнівавшись у його достовірності.

Однак, суд наголошує, що експерт дослідив всі надані йому об'єкти й дав чіткі вичерпні відповіді на питання за вибраною експертною методикою. Дані висновки не спростовуються іншими доказами, в тому числі і свідками.

Як підсумок рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги про неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 02.03.2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: