РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мамалуй М.В.

при секретарі Черкасовій О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю ПОРШЕ Мобіліті, приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_3, про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, Позичальник) звернувся в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю ПОРШЕ Мобіліті (далі - ТОВ ПОРШЕ Мобіліті, кредитор, відповідач 1), приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_3 (далі відповідач 2, нотаріус), про захист прав споживачів, визнання кредитного договору та договору застави недійсними.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що в травні 2013 року він звернувся до ТОВ ПОРШЕ Мобіліті з метою купівлі автомобілю в кредит і йому були запропоновані кредитні кошти в національній валюті. Перед укладанням договору він не був попереджений про можливі валютні ризики, його запевнили, що це кредитний договір у гривні зі сплатою відсотків не більше 7900 грн. на місяць.

27 травня 2013 року між позивачем і представником ТОВ ПОРШЕ Мобіліті був укладений кредитний договір №50009080 (далі Кредитний договір), згідно з яким ОСОБА_1 отримав кредит, у розмірі 390797,81 грн. на строк 60 місяців зі сплатою 9,90% річних. Складовими Кредитного договору є Загальні умови кредитування (далі Умови) і Графік платежів. Як зазначено в останньому абзаці Умов - всі платежі повинні сплачуватися в гривні і підлягають розрахунку за обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту у дол. США, зазначеному в п. 1.3. Умов в розмірі 8,1670 грн./дол. США.

Позивач вважає, що умови Кредитного договору є незаконними та несправедливими, оскільки суперечать ЦК України, Законам України Про захист прав споживачів і Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, постанові НБУ Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту №168 від 10.05.2007 р. Вказує, що відповідачем використана нечесна підприємницька практика шляхом введення споживача в оману, оскільки інформація про договір була надана у нечіткій, незрозумілій формі. Так, у рішенні КСУ від 10.11.2011 р. №15 вказано на необхідність захисту споживача як більш слабкого субєкту економічних відносин. На підставі наведенного, вважає Кредитний договір незаконним і просить визнати його недійсним.

Крім того, 04 червня 2013 року між ОСОБА_1 і представником ТОВ ПОРШЕ Мобіліті був укладений договір застави автомобіля за договором №50009080, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_3, згідно із п.1.1, 1.3 якого в заставу передано автомобіль НОМЕР_1.

На підставі ч. 2 ст. 548 ЦК України позивач вважає, що у звязку із тим, що Кредитний договір слід визнати недійсним, то і договір застави також просить визнаний недійсним.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав вимоги із підстав вказаних у позові, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності, позов не визнала з підстав викладених у письмовому запереченні, додатково вказала, що позивачу не чинили перешкод у ознайомленні із умовами договору, крім того, ОСОБА_1 міг розірвати договір. Просить відмовити у позові.

У судове засідання не зявився відповідач 2 - приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_3, була повідомлена про розгляд справи через публікацію оголошення в газеті Урядовий курєр.

Сторони не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідача 2, повідомленого відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

27 травня 2013 року між ОСОБА_1 і представником ТОВ ПОРШЕ Мобіліті був укладений кредитний договір №50009080. Відповідно до умов якого, ОСОБА_1 наданий кредит на придбання автомобіля у сумі 290306,96 грн., що є еквівалентом - 35546,34 доларів США, на строк 60 місяців, та суми додаткового кредиту 100490,85 грн., що є еквівалентом - 12304,50 доларів США. Курс для обчислення 8.1670 грн./дол. США. Процентна ставка: 9,90% - змінна, відповідно до статті 2.3 Загальних умов кредитування. Усі платежі повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту Суми кредиту в дол. США, визначеному відповідно до ст. 1.3. Загальних умов кредитування. Договір складається із Кредитного договору, Графіку погашення кредиту, а також додаткових угод і документів, що можуть бути укладені або підписані Сторонами та Поручителем у відношенні кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Порше Мобіліті" зареєстровано в Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, як фінансова установа відповідно до Розпорядження Держфінпослуг, що підтверджується відповідними фотокопіями свідоцтв про реєстрацію фінансової установи від 02 липня 2009 року, від 06 грудня 2012 року та від 31 липня 2014 року (а.с.84).

Кредитний договір №50009080 від 27 травня 2013 року, Графік погашення кредиту, Загальні умови кредитування, які є додатками до вказаного Кредитного договору - підписані ОСОБА_1, уповноваженою особою ТОВ ПОРШЕ Мобіліті, поручителем. Вказаний договір посвідчений нотаріусом ОСОБА_3 (а.с.9-18).

Таким чином, відповідно до умов Кредитного договору кредит надавався позивачу у гривнях, а не в доларах США.

Графіком погашення кредиту передбачені не чіткі розміри платежів у гривні, а еквівалент у доларах США, який при сплаті відповідного щомісячного платежу відповідатиме певній сумі у гривні, даний спосіб розрахунку щомісячного платежу у Графіку погашення кредиту відповідає положенням п. 1.3.1. Загальних умов кредитування, які є невід'ємною частиною Кредитного договору. Згідно із Умовами повернення кредиту здійснюється у повному обсязі в строки, встановлені Графіком погашення кредиту, особа сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у договорі.

Як вбачається із наданих позивачем рахунків-фактур - суми платежів вказані ТОВ ПОРШЕ Мобіліті у гривні (а.с.21-24).

Тобто, висновок позивача, що Графік погашення кредиту складений в іноземній валюті - доларах США, не відповідає дійсності та був зроблений внаслідок не повного дослідження умов договору.

Відповідно до Загальних умов кредитування:

п.1.1. Кредитор зобов'язався надати Позичальнику кредит у сумі визначеній в Кредитному договорі в українських гривнях. В Кредитному договорі Сторони встановили відповідні еквіваленти суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для Сторін.

п.1.3. Сторони погоджуються, що кошти у повернення кредиту Позичальником відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено Сторонами у Кредитному договорі.

п.1.3.1. Позичальник сплачує платежі у повернення Кредиту та Додаткового кредиту відповідно до виставлених Відповідачем рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у Кредитному договорі.

При цьому, ще при підписанні Кредитного договору, позивач був попереджений про валютні ризики. Так, згідно із п. 9.5. Загальних умов кредитування підписанням Загальних умов кредитування Позичальник підтверджує, що Компанія належним чином ознайомила його із інформацією, передбаченою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених Компанією.

Додатково до вказаних положень п. 9.5. Позичальник підтверджує, що йому надано вичерпну інформацію про умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги, умови надання додаткових фінансових послуг, пов'язаних з фінансовим кредитом, та їх вартість (за умови їх надання) п.9.6. Умов.

На підставі наведеного, встановлено, що Кредитний договір, який було укладено між Сторонами, не є кредитним договором в іноземній валюті. Погодившись з усіма умовами Кредитного договору, шляхом їх підписання. Позичальник узяв на себе усі валютні ризики, які виникають через застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку.

Викладена позиція також підтверджується судовою практикою. Так, Верховний Суд України в своєму рішенні від 20 жовтня 2010 року зазначив: «Посилання суду на несправедливість умов договору про покладання на позичальника ризику знецінення національної валюти як на підставу визнання договору недійсним також є помилковим, оскільки відповідно до п. 3 ст. 3 та ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості, а п. 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808 встановлює, що у разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач. Така норма запроваджена на виконання Закону України «Про захист прав споживачів» і виконана банком перед укладенням оспореного позивачем кредитного договору».

Статтею 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).

Положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України вказано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Статтею 524 ЦК України передбачено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Крім того, згідно з частинами 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, яка відповідно до вимог ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти. Дана правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 04 липня 2011 року у справі №3-62гс11.

Таким чином, при укладенні кредитного договору сторонами додержано вимог, необхідних для чинності цього правочину і передбачених Цивільним кодексом України та Законом України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Зважаючи на те, що відсутні підстави для визнання недійсним спірного Кредитного договору, то відсутні і підстави для визнання недійсним вищевказаного договору застави транспортного засобу від 04 червня 2013 року з підстав заявлених у позові, іншого позивачем в порушення ст.ст. 10, 60, ЦПК України не доведено.

На підставі наведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому позовні вимоги щодо визнання недійсними Кредитного договору щодо положень стосовно усіх платежів, що сплачуються у гривнях за розрахунком відповідно до обмінного курсу до долара США, не ґрунтуються на жодній з підстав недійсності правочину, передбачених ЦК України, тому суд вважає неможливим задовольнити вимоги позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю ПОРШЕ Мобіліті, приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_3, про захист прав споживачів відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня його проголошення, до апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 29 липня 2015 року власноручно в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Головуючий суддя М.В.Мамалуй

27.07.2015