Провадження № 22-ц/773/702/15 Категорія: 25 Доповідач: Овсієнко А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Овсієнка А.А.,

суддів - Веремчук Л.М., Антонюк К.І.,

при секретарі Кирилюку О.О.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, які діють в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 лютого 2015 року,

встановила:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 лютого 2015 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» (далі - ПрАТ «СК «Альфа страхування» в користь ОСОБА_2 3177 грн. 56 коп. страхового відшкодування. Стягнуто з ПрАТ «СК «Альфа страхування» в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В ході апеляційного розгляду позивач ОСОБА_1 просив відхилити дану апеляційну скаргу з огляду на безпідставність наведених у ній доводів та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час та місце його проведення, при цьому подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідачем не було виконано умови договору страхування щодо обов'язку страховика виплати страхової суми (страхового відшкодування) застрахованій особі при настанні страхового випадку, а тому часткового задовольнив позов та стягнув з ПрАТ «СК «Альфа страхування» в користь ОСОБА_2 3177 грн. 56 коп. страхового відшкодування.

Зазначені висновки суду першої інстанції ґрунтуються на повно та всебічно встановлених обставинах справи, відповідних їм нормах матеріального права, а тому з ними погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

За нормами ст.981 ЦК України та ст.18 згаданого Закону, факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Пунктом 3 ч.1 ст.988 ЦК України передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Аналогічний обов'язок страховика закріплений в п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування».

Судом першої інстанції встановлено, що життя і здоров'я позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, були застраховані відповідно до договору страхування №044.0639779.203 від 28 березня 2014 року, укладеного між ПрАТ «СК «Альфа страхування» та ТОВ «ТТВК». Місцем дії договору є, зокрема, - Туреччина. (а.с.4-7).

У п.п.3.1.1 п.3.1 комплексного договору страхування осіб передбачено, що при страхуванні медичних витрат страховим випадком є подія, передбачена програмою страхування, що сталася протягом дії страхового захисту за договором та не є виключенням зі страхових випадків або обмеженням страхування згідно з договором, внаслідок якої застрахована особа отримує медичні та (або) додаткові послуги, передбачені договором, внаслідок чого виникає зобов'язання страховика здійснити страхову виплату застрахованій особі або асистансові згідно з умовами договору, а саме, внаслідок розладу здоров'я застрахованої особи, що стався під час дії договору та на території його дії внаслідок раптового захворювання застрахованої особи; загострення хронічної хвороби; нещасного випадку.

За положеннями розділу 1 комплексного договору, у разі настання події, що може бути визнана страховим випадком, в тому числі виникненні у застрахованої особи потреби в отриманні медичних послуг та (або) додаткових послуг, застрахована особа зобов'язана негайно, не пізніше 24 годин після настання зазначеної події, звернутися до асистуючої компанії (асистанс) для отримання інформації щодо подальших дій за відповідними телефонами. Після звернення до асистансу виконувати надані ним рекомендації щодо своїх подальших дій, проходити лікування за призначенням лікаря, виконувати приписи медичного персоналу, дотримуватися розпорядку медичного закладу, в якому застрахованій особі надається медична допомога.

Встановлено, що під час відпочинку в Туреччині, 17 серпня 2014 року неповнолітній ОСОБА_3 захворів.

18 серпня 2014 року позивач ОСОБА_2 виконуючи умови договору страхування, звернулася до відповідача та повідомила асистенса страховика про настання страхового випадку - хворобу сина. Дана обставина відповідачем не оспорюється.

У зв'язку з цим, хворий ОСОБА_3 був оглянутий лікарем, в ході якого хворому поставлений діагноз «Сонячний удар» та призначено дієтичне харчування для людей, які страждають на діарею. За надання медичної допомоги, включаючи витрати на медичні препарати, позивачі сплатили 525 турецьких лір (а.с.8-9, 12).

Як пояснив суду позивач, отримана медична допомога не дала позитивного результату, стан дитини не покращився, симптоми хвороби спостерігалися і надалі, в зв'язку з чим позивачі 19 серпня 2014 року повторно звернулися до лікаря з тими ж самими скаргами та повідомили асистанса страховика, що також не заперечується відповідачем. Дитину повторно оглянув лікар та встановив діагноз «Діарея», після чого позивачами додаткового було сплачено 27 турецьких лір за придбання медичних препаратів (а.с.10, 13).

Після закінчення відпочинку в Туреччині і повернення на територію України позивач ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ «СК «Альфа страхування» з вимогою про відшкодування витрат на лікування сина ОСОБА_3, проте відповідач відшкодував витрати частково - в сумі 27 турецьких лір (163,42 грн.), в іншій частині - 525 турецьких лір відмовив, з посиланням на те, що за умовами страхового договору страховик не відшкодовує медичні витрати на діагностику та лікування сонячного удару (а.с.20-22, 31).

Відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підстав своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57 - 60 цього ж Кодексу.

В заперечення вимог позивача, відповідач посилається те, що діагноз «Сонячний удар» не є страховим випадком за умовами страхового договору, а тому страхова компанія не повинна відшкодовувати понесені витрати на лікування в сумі 525 турецьких лір при первинному огляді неповнолітнього хворого ОСОБА_3

Проте, як було встановлено судом, 18 серпня 2004 року позивачі зверталися до лікаря за медичною допомогою з тими самими симптомами, що й 19 серпня 2014 року. Разом з цим, як при першому, так і при повторному зверненні до лікаря позивачі звертали його увагу про наявність у дитини симптомів діареї, що зафіксовано у медичних рапортах за 18 та 19 серпня 2014 року (а.с.9-10). Крім того судом встановлено, що при першому зверненні до лікаря 18 серпня 2014 року в медичному закладі позивачам була надана програма дієтичного харчування для хворих на діарею (а.с.12).

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що встановлений лікарем при першому зверненні за медичною допомогою первинний діагноз не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки на наступний день цим же лікарем був встановлений вже інший діагноз «Діарея», який є страховим випадком, що, відповідно, покладає на страховика зобов'язання виплатити страхове відшкодування застрахованій особі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційну скаргу відповідача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як таке, що ухвалене з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 лютого 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді