Справа № 309/4712/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 травня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Боднар О.В., Джуги С.Д.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хустського районного суду від 02 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 оскаржив в апеляційному порядку рішення Хустського районного суду від 02 лютого 2015 року, яким позов ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задоволено. Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 25.10.2008 року. Неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишено проживати з матір'ю. Присуджено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі по 800 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зокрема зазначає, що суд не врахував його матеріальний стан, а саме він ніде не працює і єдиним засобом для його існування є допомога його батьків. В даному випаду з нього стягнуто аліменти які перевищують 30 відсотковий прожитковий мінімум на дитину. Посилається на те, що суд не вжив заходів для примирення подружжя. Крім того, суд не з'ясував обставини, що передували розірванню шлюбу, а саме неправомірні дії самої позивачки (розтрата спільного майна, здача речей у ломбард).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб з 25.10.2008 року (а.с.8).

Від даного шлюбу народилося двоє дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10) та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9), які знаходиться на утриманні матері, що проживає окремо від батька (а.с.7).

Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

В судовому засіданні позивачка підтвердила своє бажання розірвати шлюб та заявила, що не вбачає можливості примирення з відповідачем.

За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо ненадання судом строку для примирення, оскільки з часу пред'явлення позову (01.12.2014 року) минуло більше п'яти місяців і відповідач не вжив жодних заходів для примирення з дружиною.

Також не може братися до уваги посилання апелянта на неправомірні дії позивачки, так як дані обставини не підтверджені жодними доказами.

З приводу рішення суду в частині стягнення аліментів колегія суддів констатує наступне.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з апелянта на утримання двох неповнолітніх у розмірі по 800 грн. щомісячно на кожну дитину, суд першої інстанції врахував положення ст.ст. 182, 184 СК України, в тому числі розмір прожиткового мінімуму для дитини встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік».

Посилання апелянта на свій матеріальний стан не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідач є молодою працездатною особою. Розмір аліментів визначених судом є невеликим та відповідає принципам розумності та справедливості.

Не береться до уваги колегією суддів і твердження апелянта, що розмір аліментів перевищує 30 відсотковий прожитковий мінімум на дитину, оскільки ст. 182 СК України встановлено лише мінімальну межу розміру аліментів. Максимальна межа стягуваних судом аліментів чинним законодавством не обмежена, а відтак рішення суду не суперечить ст. 182 СК України.

Разом з тим, висновок суду щодо зловживання відповідачем спиртними напоями та азартними іграми не ґрунтується на матеріалах справи та є припущенням, що відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України не допускається, а тому такий висновок підлягає виключенню з мотивувальної частини рішення.

За таких обставин рішення суду підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Хустського районного суду від 02 лютого 2015 року змінити виключивши з мотивувальної частини рішення посилання на те, що ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями та азартними іграми.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з дня його постановлення і може бути оскаржене в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Cуддя-доповідач

Судді: