У х в а л а

іменем україни

22 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,

Кадєтової О.В., Наумчука М.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», третя особа - Державна податкова служба України, про стягнення страхового відшкодування, пов'язаного із захворюванням та втратою працездатності, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на рішення Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 17 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (далі - ПрАТ «УАСК «АСКА») про стягнення страхового відшкодування, пов'язаного із захворюванням та втратою працездатності.

Позовні вимоги мотивував тим, що з 1997 року працює на різних посадах в органах державної податкової служби. Через хворобу, отриману під час проходження служби, він втратив 40% працездатності та йому встановлено третю групу інвалідності загального захворювання.

У листопаді 2012 року він звернувся до ПрАТ «УАСК «АСКА» із заявою про виплату страхового відшкодування, проте отримав відмову з посиланням на те, що страхові виплати відповідачем повністю вичерпані.

Посилаючись на неправомірність відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування, ОСОБА_3 просив позов задовольнити та стягнути з ПрАТ «УАСК «АСКА» на його користь 37 159 грн. 20 коп. страхової суми.

Рішенням Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 17 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «УАСК «АСКА» на користь ОСОБА_3 37 159 грн. 20 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ПрАТ «УАСК «АСКА» просить рішення Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 17 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2014 року скасувати й ухвалити у справі нове рішення про відмову в задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи позов, суд першої інстанції з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивач втратив працездатність у зв'язку із захворюванням під час виконання ним службових обов'язків.

Судами встановлено, що позивач ОСОБА_3 з 18 листопада 1997 року працює в органах державної податкової служби.

Із 7 квітня 2006 року займає посаду головного державного податкового інспектора з питань організаційно-розпорядчої роботи Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Львівської області.

29 жовтня 2012 року між ПрАТ «УАСК «АСКА» (страховик) та Державною податковою службою України (страхувальник) укладено договір СТД № 3126676 про закупівлю послуг зі страхування посадових осіб Державної податкової служби України, предметом якого була закупівля послуг з обов'язкового соціального страхування (страхування посадових осіб органів Державної податкової служби України) відповідно до Порядку та умов обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 червня 1994 року № 349. Зобов'язання виконавця по сплаті страхового відшкодування згідно з договором розповсюджуються на страхові випадки у проміжок часу з 3 серпня 2012 року до 31 грудня

2012 року (п. 10.2 договору).

Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 839799 від

1 лютого 2012 року та довідкою до акту огляду МСЕК серії ААВ № 122442

від 8 лютого 2013 року позивач під час виконання службових обов'язків набув захворювання, у зв'язку з чим йому була встановлена третя група інвалідності внаслідок загального захворювання.

За довідкою серії ЛВА-3 № 001635 від 31 січня 2012 року міжрайонної спеціалізованої кардіологічної МСЕК № 2 ОСОБА_3 визначено ступінь втрати працездатності у розмірі 40%.

7 листопада 2012 року, під час дії вказаного вище договору страхування, позивач звернулась до страхової компанії із заявою про виплату страхової суми, яка відповідачем отримана 9 листопада 2012 року, однак листом від 17 січня 2013 року у виплаті страхової суми страховою компанією ОСОБА_3 відмовлено із посиланням на те, що станом на 28 грудня 2012 року відповідачем вичерпано кошти, що знаходяться на спеціальному рахунку для виплат страхових платежів, їх відсутність унеможливлює стягнення коштів та виконання відповідачем обов'язків страховика.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із доведеності позовних вимог.

Однак з такими висновками судів погодитись не можна.

Відповідно до п. 26 Положення про умови, порядок та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою КМУ від 3 грудня 2009 року № 1317, причинами інвалідності є: загальне захворювання; інвалідність з дитинства; нещасний випадок на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров'я); професійне захворювання; поранення, контузії, каліцтва, захворювання: одержані під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язані з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, що визнані такими згідно із законодавством, в районі воєнних дій на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю у бойових діях у мирний час; одержані під час захисту Батьківщини, виконання інших обов'язків військової служби, пов'язаних із перебуванням на фронті в інші періоди; одержані в районах бойових дій у період Великої Вітчизняної війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період, а також під час виконання робіт, пов'язаних з розмінуванням боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни незалежно від часу їх виконання; одержані у неповнолітньому віці внаслідок воєнних дій громадянських і Великої Вітчизняної воєн та в повоєнний період; пов'язані з участю у бойових діях та перебуванням на території інших держав; пов'язані з виконанням службових обов'язків, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами;

одержані внаслідок політичних репресій; пов'язані з виконанням обов'язків військової служби або службових обов'язків з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю та ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій; захворювання: отримані під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях; пов'язані з впливом радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; одержані в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Держспецзв'язку.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» посадові особи органів державної податкової служби підлягають обов'язковому державному особистому страхуванню за рахунок коштів державного бюджету на випадок загибелі або смерті на суму десятирічної заробітної плати за їх останньою посадою, а в разі поранення, контузії, травми або каліцтва, захворювання чи інвалідності, що сталися у зв'язку з виконанням службових обов'язків, - у розмірі від шестимісячної або п'ятирічної заробітної плати за їх останньою посадою (залежно від ступеня втрати працездатності).

Вирішуючи спір, задовольняючи позов та стягуючи на користь позивача суму страхового відшкодування, тобто фактично визнаючи захворювання та інвалідність позивача страховим випадком, суд першої інстанції на зазначені норми закону уваги не звернув, всупереч вимогам

ст. ст. 60, 212 ЦПК України не з'ясував питання, чи є інвалідність позивача такою, що настала саме у зв'язку із виконанням ним службових обов'язків, та якими доказами це підтверджується з огляду на те, що, як встановлено судом, третя група інвалідності позивачеві встановлена внаслідок загального захворювання.

Згідно з п. 1 Порядку та умов обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 червня 1994 року № 349, обов'язкове державне особисте страхування посадових осіб органів державної податкової служби здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Страховик не відповідає за зобов'язаннями держави, а держава - за зобов'язаннями страховика (ст. 41 Закону України «Про страхування»).

Пунктом 10.2 договору страхування установлено, що зобов'язання ПАТ «УАСК «АСКА» по виплаті страхового відшкодування розповсюджується на страхові випадки, що сталися у проміжок часу з 3 серпня 2008 року до 31 грудня 2012 року або до повного виконання страховиком вимог пункту 6.3.8 цього договору.

За змістом пункту 6.3.8 договору виконавець зобов'язаний припинити прийом документів на страхові виплати у разі повного використання

сплачених страхових платежів, визначених пунктом 3.1 цього договору, а саме ціни договору, яка складає 3 768 394 грн., про що повідомити замовника.

Страхові платежі, не використані в поточному році на виплату страхових сум, зараховуються до чергових платежів, а кошти, яких не вистачає на виплату страхових сум, доплачуються страхувальником

п. 4 Порядку).

Всупереч вимогам ст. ст. 212 - 214 ЦПК України суд першої інстанції не взяв до уваги доводи ПАТ «УАСК «АСКА» про відсутність його вини у невиплаті страхової суми позивачу через відсутність коштів, не перевірив докази, надані відповідачем на підтвердження таких доводів.

Отже, суд першої інстанції не з'ясував всі обставини справи, не дослідив всі докази та не надав їм належної оцінки.

З'ясування цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення спору.

Апеляційний суд на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права уваги не звернув і помилково залишив рішення суду без змін.

Оскільки судами допущені порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, то оскаржувані судові рішення на підставі

ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати наведене, а також з'ясувати, чи не виник спір, за вирішенням якого позивач звернулась до суду, з приводу проходження ним публічної служби, та, відповідно, в порядку якого судочинства: цивільного чи адміністративного, такий спір підлягає розгляду.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» задовольнити частково.

Рішення Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 17 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2014 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», третя особа - Державна податкова служба України, про стягнення страхового відшкодування, пов'язаного із захворюванням та втратою працездатності, передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В. Кадєтова

В.І. Мартинюк

М.І. Наумчук