У х в а л а

іменем україни

30 березня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Карпенко С.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 6 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Самбірської державної нотаріальної контори про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом,

в с т а н о в и в :

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 6 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2014 року та ухвали апеляційного суду Львівської області від 6 березня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

У п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши, що заповіт ОСОБА_5 на момент розгляду справи є дійсним та в судовому порядку недійсним не визнавався, а позивачами порушення їх прав при оформленні спадщини не доведено, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої й апеляційної інстанцій допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 6 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Самбірської державної нотаріальної контори про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ С.О.Карпенко