Справа №490/2399/15-ц 27.08.2015 27.08.2015 27.08.2015
Провадження № 22ц/784/2014/15 Суддя першої інстанції Гуденко О.А.
Категорія 28 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

27 серпня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М,

суддів: Козаченка В.І., Мурлигіної О.Я.,

при секретарі Горенко Ю.В.,

за участю позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 липня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору підряду укладеним та дійсним, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

19 березня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання договору підряду укладеним та дійсним, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що в грудні в 2013 року він уклав усну угоду на виконання монтажу системи опалення в квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до умов зазначеного договору відповідач зобов'язався виконати роботи по комплексному монтажу системи опалення в квартирі, які включали встановлення радіаторів в кімнатах та облаштування «Теплої підлоги».

В січні 2014 року після виконання відповідачем вказаних робіт він сплатив йому обумовлену суму. Згодом з'ясувалося, що всі шість встановлених радіаторів вийшли з ладу, почали протікати, стали непридатні до експлуатації і він вимушений був їх замінити. При їх заміні з'ясувалося, що радіатори вийшли з ладу внаслідок корозії, яка в свою чергу сталася через залиття в середину радіаторів непридатної до використання в металевих виробах рідини «Евро-Термо», яку купував відповідач за його кошти.

Як на його думку, пошкодження радіаторів сталося з вини відповідача, який неякісно виконав роботи та використав непридатні матеріали.

На його звернення до відповідача про усунення допущених недоліків, останній не реагував, а тому він був змушений придбати та встановити в квартирі за власні кошти нові радіатори, загальною вартістю 10937 грн. 23 коп.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просив суд визнати договір підряду між ним та відповідачем укладеним і дійсним та стягнути з ОСОБА_4 на його користь матеріальні збитки у розмірі 10937 грн. 23 коп. та компенсацію моральної шкоди внаслідок таких дій відповідача 10 000 грн.

Відповідач не визнав позовні вимоги, зазначивши, що ним виконані умови договору підряду, а його вина у понесених позивачем збитках відсутня, оскільки радіатори майже рік були демонтовані, що не виключає як можливості пошкодження їх іншими особами, так і внаслідок неправильного зберігання.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 639 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладеним у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору ( ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням іншої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Цивільним кодексом України не передбачено обмежень щодо форми вчинення договору підряду.

Згідно зі ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або у письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин для якого не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_4 є зареєстрованим фізичною особою підприємцем за видом діяльності: монтаж систем опалення, вентиляції та кондиціонування повітря (а.с.44-46).

В грудні 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено усний договір підряду, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався виконати роботи по комплексному встановленню та монтажу системи опалення в квартирі позивача. Також в обов'язки підрядника входило встановлення та монтаж шести радіаторів в квартирі та підключення їх до загальної системи опалення, що включає в себе і залиття відповідної рідини.

В грудні 2013 року на початку січня 2014 ОСОБА_4 виконав умови договору і закінчив монтаж системи опалення в квартирі ОСОБА_2, в тому числі підключив радіатори опалення з залиттям рідини для систем опалення та охолодження. Останній розрахувався за виконані роботи.

Через два-три тижні радіатори були на прохання ОСОБА_4 демонтовані для продовження ремонтних робіт в квартирі і в грудні 2014 року при їх повторному встановленні з'ясувалося, що вони пошкоджені корозією внаслідок чого протікають.

Ці обставини сторони не заперечували в судовому засіданні.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що між сторонами фактично склалися правовідносини, яки виникають з договору підряду, оскільки були погоджені істотні умови договору, які передбачені для договору підряду, а саме: виконання робіт по комплексному монтажу системи опалення в квартирі, які включали встановлення радіаторів в кімнатах та облаштування «Теплої підлоги», визначено порядок оплати виконаних робіт, а також поведінка сторін засвідчувала їхню волю на настання відповідних правових наслідків.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду, що позовні вимоги про визнання договору підряду укладеним та дійсним є зайвими та не відповідають належному способу захисту порушеного права.

За положеннями ст. 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру.

Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові.

Згідно до ч. 3 ст. 858 ЦК України якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Отже правовою підставою для стягнення збитків, завданих порушенням умов договору щодо якості підрядних робіт, є відмова замовника від договору підряду, докази на підтвердження вчинення якої позивачем в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, для визначення підстав застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків (шкоди) суду необхідно з'ясувати наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, розміру збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника і збитками, вину боржника.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Доказами є будь-яки фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Статтею 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Як встановлено судом сторони в січні 2014 року виконали умови договору підряду, зокрема, відповідач виконав обумовлену договором роботу по монтажу системи опалення в квартирі АДРЕСА_1, позивач перевірив, прийняв цю роботу та оплатив її.

Через деякий час подальші дії сторін щодо демонтажу шести радіаторів, умови їх зберігання та монтаж їх на попереднє місце майже через рік не охоплюються правовідносинами, що випливають з договору підряду.

На підтвердження своїх доводів, що саме використання рідини для залиття у середину радіаторів призвело до непридатності до експлуатації радіаторів, позивачем не надано суду належних доказів.

Разом з тим, з інструкції щодо застосування цієї рідини та висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 13 серпня 2010 року, наданих відповідачем, вбачається, що вона використовується для автономних систем опалення, що експлуатуються при температурі до -30?С, підходить для будь-яких типів опалювальних котлів, створює захисну плівку та значно підвищує термін експлуатації обладнання, є екологічно чистим антикорозійним теплоносієм. Придатна для застосування у будь - якому типу нагрівачів, окрім алюмінієвих радіаторів(нагрівачів) з електричним теном (а.с.51-52,57).

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок районного суду, що позивачем не надано суду переконливих доказів на підтвердження позовних вимог щодо неякісного виконання роботи за договором підряду та використання неякісного матеріалу під час виконання цих робіт.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач, при знятті радіаторів на прохання відповідача, не попередив про шкідливі наслідки залишення радіаторів без теплоносія на тривалий час, не можуть бути взяті до уваги, оскільки такі дії сторін не охоплюються правовідносинами вже виконаного договору підряду.

Твердження заявника, що обставини про причинний зв'язок між діями відповідача по виконанню робіт за договором підряду та втратою придатності до експлуатації шести радіаторів, внаслідок чого вони були замінені на нові, не треба доводити, не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не заслуговують на увагу.

Посилання заявника на необхідність застосування судом до спірних правовідносин норм ч. 2 ст. 49 Господарського Кодексу України не можуть бути взяті до уваги, оскільки в судовому засіданні не встановлено, що договір підряду укладався з відповідачем, як суб'єктом підприємницької діяльності.

Щодо обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог в частині компенсації моральної шкоди колегія суддів вважає за доцільне зауважити, що місцевий суд, помилково послався на підстави для відшкодування моральної шкоди, визначені ст. 1167 ЦК України, так як в зазначеній статті встановлена позадоговірна відповідальність за завдану моральну шкоду, а відповідальність підрядника за істотне порушення договору підряду регулюється ст. 858 ЦК України, яка не передбачає такої відповідальності. Крім того, згідно за ст. 611 ЦК України моральна шкода може відшкодовуватися в разі порушення зобов'язання, якщо це передбачено договором або законом. Позивач не надав доказів, того, що домовленість між сторонами передбачала відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов'язання.

Проте така помилковість не впливає на правильність підстав прийнятого рішення щодо відмови в задоволенні цих позовних вимог за недоведеністю.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції скасуванню не підлягає, оскільки доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують, а зводяться до необхідності переоцінки доказів, що надана судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: