Справа № 459/1671/14 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/783/2818/15 Доповідач в 2-й інстанції: Кабаль І. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Кабаля І.І.,

суддів: Копняк С.М., Монастирецького Д.І.,

секретаря Куцика І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни та ОСОБА_3 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09 лютого 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом та звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 09 лютого 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом та звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_3 в користь ПАТ «Банк Форум» 56 222,08 доларів США, що еквівалентно 1 300 449, 32 грн., згідно курсу НБУ на день постановлення рішення - заборгованості за кредитом, 134 981, 68 грн. штрафних санкцій та 1 827 грн. судових витрат.

В решті позову - відмовлено.

Дане рішення суду оскаржили ПАТ «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни та ОСОБА_3.

В своїй апеляційній скарзі ПАТ «Банк Форум» посилається на необґрунтованість рішення суду, ухваленого судом з порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що судом при з'ясуванні обставин справи було допущено порушення вимог ст. 6 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03.06.2014 року в частині непоширення дії цього закону на осіб, які є суб'єктами ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції». Суд першої інстанції не в повній мірі дослідив інформацію про віднесення відповідачів, а зокрема ОСОБА_4, до числа суб'єктів вищевказаного закону. Просить рішення суду скасувати в частині відмови ПАТ «Банк Форум» у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки та ухвалити нове, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити повністю та визначити порядок виконання рішення суду шляхом звернення його до виконання в частині звернення стягнення на предмет іпотеки після закінчення дії мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, встановленого ЗакономУкраїни «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року.

Апелянт ОСОБА_3 вважає, що рішення суду ухвалене з порушення норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань, однак суд вирішив стягнути заборгованість за увесь період прострочення, а саме з 04.08.2009 року - прострочені платежі по тілу кредиту та з 23.06.2009 року - прострочені проценти. Просить рішення суду змінити та відмовити у задоволенні позову ПАТ «Банк Форум» в частині стягнення з нього 14 820,30 доларів США, що еквівалентно 342 793,54 грн. - зайво стягнутої заборгованості за кредитним договором, 47 266,87 грн. - зайво стягнутих штрафних санкцій, в решті рішення залишити без змін.

Сторони по справі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, відтак, колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни слід задовольнити, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, зважаючи на наступне.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 15.05.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 0001/08/6/10-CLNv із відкриттям відновлювальної кредитної лінії на споживчі цілі з лімітом кредитування 33 000 дол. США з кінцевим терміном повернення 14.05.2018 року із сплатою 14% річних.

В забезпечення зобов'язань позичальника 15.05.2008 року між Банком та ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір. За умовами даного договору ними було надано в іпотеку належну їм квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

27.01.2009 року з відповідачем було укладено додаткову угоду до кредитного договору, згідно якої сторони домовились внести зміни до п.2.3 кредитного договору, виклавши його у наступній редакції: «Ліміт кредитування за кредитною лінією зменшується згідно з графіком, який є невід'ємною частиною цього договору». Повернення кредитних коштів здійснюється шляхом сплати позичальником коштів на відкритий йому позичковий рахунок.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором, ОСОБА_3 свої зобов'язання належним чином не виконав, а відтак утворилась заборгованість, що станом на 12.01.2015 року становить в сумі 56 222,08 США, що в еквіваленті до курсу НБУ станом на 9.02.2015 року склало 1300449,32 грн., яка складається з заборгованості за кредитом та 8 570,49 дол. США штрафних санкцій, що в гривневому еквіваленті становить 134981,68 грн.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів.

Виходячи з вимог ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Розділом 4 кредитного договору передбачена відповідальність позичальника у випадку порушення ним зобов'язань, що виражена у сплаті пені в розмірі 0,2% за кожний день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 не відповідають дійсним обставинам справи та не підтверджені жодними доказами з огляду на наступне.

Так, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не було взято до уваги те, що при подачі позову до суду банком пропущено строк позовної давності щодо вимог про стягнення окремих чергових платежів за кредитним договором відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України від 06.11.2013 року.

Однак, суд першої інстанції зазначив, що в даній ситуації мало місце переривання перебігу позовної давності, оскільки відповідач ОСОБА_3 періодично здійснював часткове погашення заборгованості по кредиту, в тому числі 28.08.2012 року, 27.09.2012 року, 29.10.2012 року, що підтверджується квитанціями №735900, №750313, №762369, а позов пред'явлено банком до суду 04.04.2014 року.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_3 свої обов'язки згідно кредитного договору належним чином не виконував, у зв'язку із чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем та така підлягає стягненню.

Що стосується позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, то колегія суддів вважає, що такі підлягають до задоволення заважаючи на наступне.

Відмовляючи в частині позовних вимог ПАТ «Банк Форум» про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив з тих положень, що 07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому такий розповсюджує свою дію на правовідносини, які склались між сторонами спору.

Однак колегія суддів не погоджується з даним висновком міського суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із п. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Отже, даним Законом введено мораторій на примусове відчуження житлових приміщень, які є предметом іпотеки та забезпечують виконання зобов'язань позичальниками за валютними кредитами.

Відчуження - це перехід права власності від однієї особи до іншої. Примусове відчуження майна можливе лише в порядку, визначеному законом, зокрема Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до даного Закону таке примусове відчуження полягає у реалізації майна з прилюдних торгів.

Мораторій - це відстрочення виконання зобов'язань на певний термін або до закінчення будь-яких певних подій.

Нормами ч. 1 п. 1 Закону визначено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно боржника за валютним кредитом, тобто дана норма регламентує випадки фактичного відчуження (вибуття з власності) боржника за валютним кредитом його житла, а не ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки ухвалення рішення саме по собі не тягне за собою обов'язкової реалізації такого майна.

Визначений законом України № 1304-VII від 03.06.2014 року мораторій може бути поширений на правовідносини, які стосуються фактичного виконання судового рішення в частині примусової реалізації майна боржника за валютним кредитом підрозділами державної виконавчої служби, що з огляду на тимчасовий характер вказаного закону, на який вказує ч. 3 п. 2 Закону і яка пов'язує дію Закону та втрату його чинності з набранням чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості в повній мірі реалізує захист інтересів та прав боржника та власника майна за валютним кредитом саме на стадії примусової реалізації майна, а не на стадії судового розгляду.

Оскільки Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог.

Судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не встановлено, що іпотека припиняється, а встановлено лише заборону примусового стягнення нерухомого житлового майна, а також дія зазначеного Закону не є підставою для відмови в захисті порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кредиторів.

Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2014 року № 6-57цс15, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

За таких обставин судове рішення першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення, яким позов ПАТ «Банк Форум» в цій частині слід задовольнити та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0001/08/6.10-СLNv від 15.05.2008 року в розмірі 52 197 доларів США 86 центів та 39 021 грн. 63 коп. штрафних санкцій звернути стягнення на предмет іпотеки від 15.05.2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» та ОСОБА_4 і ОСОБА_5, посвідченим приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу за №1351, а саме: квартиру АДРЕСА_1 яка складається з двох житлових кімнат загальною площею 43,6 кв. м., житловою площею 27,3 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_4 і ОСОБА_5, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни- задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09 лютого 2015 року в частині відмови у позові про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в цій частині задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0001/08/6.10-СLNv від 15.05.2008 року в розмірі 52 197 доларів США 86 центів та 39 021 грн. 63 коп. штрафних санкцій звернути стягнення на предмет іпотеки від 15.05.2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» та ОСОБА_4 і ОСОБА_5, посвідченим приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу за №1351, а саме: квартиру АДРЕСА_1 яка складається з двох житлових кімнат загальною площею 43,6 кв. м., житловою площею 27,3 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_4 і ОСОБА_5, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В решті рішення суду залишити без змін.

Вказане рішення не підлягає примусовому виконанню на період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304-VІІ від 03 червня 2014 року.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Кабаль І.І.

Судді: Копняк С.М.

Монастирецький Д.І.