Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/3826/14-ц Головуючий у 1-й інст. Заполовська Т. Г.
Категорія 57 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

при секретарі Ковальській Я.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 26 лютого 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ "Укртелеком" про захист прав споживача та за зустрічним позовом ПАТ "Укртелеком" до ОСОБА_2 про зобов"язання вчинити певні дії,-

встановив:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом. Просив „надати юридичну силу протоколу розбіжностей від 12.08.2014 року і вважати його договором про надання телекомунікаційних послуг ПАТ «Укртелекому»". В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що з 1994 року по даний час він користується телефонною мережею та проводовим радіомовленням. Надавачем цих послуг є Новоград-Волинський електроцех №10 „Укртелекому". 30 липня 2014 року він звернувся до керівництва електроцеху з проханням укласти письмовий договір щодо постачання його як споживача телефонним мережевим та проводовим радіомовленням. Представник вказаного цеху ОСОБА_3 надала йому договір за №41-107-466 від 30.07.2014 року в двох примірниках для підпису. Проте, договір він не підписав, оскільки не погодився з його умовами. Через декілька днів він надав працівнику електроцеху ОСОБА_3 складений ним протокол розбіжностей, але остання відмовилась його підписати. Крім того зазначав, що він не погодився з умовами договору через відсутність в ньому низки важливих, на його думку, умов. Через відсутність підписаного обома сторонами протоколу розбіжностей вважав, що договір не має юридичної сили і не може вважатися укладеним. Тому вважав, що його укладення разом з протоколом розбіжностей необхідно здійснити в судовому порядку.

ПАТ «Укртелеком» звернулося до суду із зустрічним позовом. Позивач просив зобов'язати відповідача укласти договір про надання телекомунікаційних послуг шляхом підписання його в редакції, запропонованій Публічним акціонерним товариством «Укртелеком», стягнути з відповідача понесені судові витрати. Заявлені вимоги обґрунтував тим, що відповідно до основних вимог, установлених рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації від 29.11.2012 р. №624 «Про затвердження Основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг та визнання таким, що втратило чинність рішення НКРЗ від 26.03.2009р. №1420», обов'язковою умовою надання телекомунікаційних послуг є укладання договору. З урахуванням вказаних Основних вимог ПАТ «Укртелеком» був розроблений типовий договір про надання телекомунікаційних послуг, проект якого і був запропонований підписати ОСОБА_2 Проте останній від укладення договору відмовився.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26.02.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Укртелеком» про надання юридичної сили протоколу розбіжностей від 12.08.2014 року - відмовлено. Цим же рішенням ПАТ «Укртелеком» відмовлено у задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_2 про зобов'язання укладення договору про надання телекомунікаційних послуг.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність рішення, просить його скасувати в частині відмови у задоволенні його позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити первісний позов.

Рішення суду в частині вимог за зустрічним позовом не оскаржується, а тому його законність апеляційним судом не перевіряється.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є споживачем телекомунікаційних послуг, які надаються ПАТ "Укртелеком", та оплачує їх. Зазначені обставини визнані сторонами.

Вирішуючи спір в частині вимог про зобов"язання відповідача укласти договір щодо надання цих послуг, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що сторони є вільними в укладенні договору та із врахуванням положень ст.ст.627,638 ЦК правильно вважав, що підстав для задоволення вимог про зобов"язання в примусовому порядку укласти договір немає.

Правильними є також і висновки суду першої інстанції в частині вимог, заявлених ОСОБА_2

При цьому судом враховано, що протокол розбіжностей - це документ, який складається у разі виникнення суперечності між сторонами при укладенні господарського договору. Правовідносини щодо порядку укладення протоколу розбіжностей врегульовані ст.181 Господарського Кодексу.

В даному випадку на правовідносини, що склалися між сторонами, поширюється дія Закону України „Про захист прав споживачів".

Тому, вирішуючи спір в цій частині вимог, суд першої інстанції із посиланням на ст.16 ЦК обгрунтовано вважав, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не узгоджується з вимогами закону.

Характер спірних правовідносин судом першої інстанції визначений правильно. Обставини справи судом з'ясовані повно та всебічно. Зібраним у справі доказам дана належна оцінка. Будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 26 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: