Ухвала

Іменем України

06 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» та публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгострах» про захист прав споживача та визнання правочинів недійсними за касаційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником - ОСОБА_3, на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ‒ ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору від 18 грудня 2006 року ОСОБА_2 отримала кредитні кошти у розмірі 18 957,75 доларів США. На забезпечення виконання умов кредитного договору сторони того ж дня уклали договір застави, предметом якої є автомобіль марки Opel Astra, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. У результаті порушення умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку вона, незважаючи на вимоги, не погасила. Враховуючи викладене, позивач просив у рахунок погашення кредитної заборгованості у розмірі 5 373,46 доларів США звернути стягнення на предмет застави.

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду із указаним зустрічним позовом, в якому посилаючись на те, що при укладенні зазначеного вище кредитного договору представник банку не підтвердив наявності та обсягу своїх повноважень на укладення договору, їй не була надана інформація про умови кредитування, а примірників договору страхування та договору особистого страхування від 18 грудня 2006 року їй не видавалося, а також на те, що грошові кошти, які є предметом кредитного договору їй не видавалися, позивачка просила визнати кредитний договір, укладений 18 грудня 2006 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк», договір страхування та договір особистого страхування, укладені 18 грудня 2006 року між нею та публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інгострах» (далі - ПАТ «СК «Інгосстрах»), недійсними, а також зупинити нарахування пені, відсотків та штрафних санкцій за кредитним договором з моменту останньої квитанції.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2014 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 18 грудня 2006 року у розмірі 5 373,46 доларів США, що станом на 15 березня 2013 року еквівалентно 42 933 грн. 95 коп., звернуто стягнення на предмет застави, зокрема на автомобіль марки Opel Astra, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, шляхом його продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від її імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем. В іншій частині позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Розподілено судові витрати.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 ‒ ОСОБА_3 ‒ просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Частково задовольняючи позов ПАТ КБ «ПриватБанк» та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що ОСОБА_2 порушила умови кредитного договору, несвоєчасно вносила щомісячні платежі, що згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України дає право кредитору вимагати дострокового погашення усієї суми кредиту.

Розмір кредитної заборгованості судами визначено згідно умов договору та вимог закону. При цьому суди правильно виходили із того, що підстав, передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК Укаїни, для визнання кредитного договору, договору страхування та договору особистого страхування немає.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником - ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова