Справа № 431/487/15-ц
Провадження 2/431/437 2015 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

06 квітня 2015 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Форощука О.В.,

при секретарі Мозуль І.О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи Резніченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Старобільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, третя особа: орган опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та припинення реєстрації,

встановив:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, Старобільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, третя особа: орган опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та припинення реєстрації, у якому просить суд визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право на користування житловим будинком за адресою: Луганська область, АДРЕСА_1, та зобов'язати Старобільський районний відділ управління державної міграційної служби України в Луганській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_5 за вказаною адресою.

В обґрунтування позову позивачка ОСОБА_4 посилається на те, що вона є власницею житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 Старобільського району Луганської області. В цьому будинку вона дозволила зареєструвати місце проживання своєму сину ОСОБА_6 та його родині: дружині ОСОБА_5 та сину ОСОБА_7. Однак вони там не мешкали, а проживали в іншому будинку у бабусі ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2. Пізніше у її сина ОСОБА_6 родина розпалася. Він не став з нею проживати і перевіз речі до неї (позивачки), а сам поїхав на заробітки. Через деякий час вони розлучилися, але ОСОБА_5 із онуком ОСОБА_7 залишилися зареєстрованими у її будинку. На даний час відповідачка не бажає самостійно зніматися з реєстрації у її будинку, хоча вони з онуком там не проживають. Так вона не має з відповідачкою ніяких усних чи письмових домовленостей щодо користування її будинком в якості житла та не бажає таких домовленостей укладати. Безпідставна реєстрація відповідача у вказаному будинку перешкоджає їй вільно володіти та розпоряджатися своєю власністю. Вона звернулася до Старобільського РВ УДМС України в Луганській області з проханням зняти з реєстрації відповідача у належному їй будинку, але їй в цьому відмовили, пояснивши, що зареєстрована особа повинна особисто це зробити або відділ зробить це за рішенням суду.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Підтвердив, що ОСОБА_5 не проживає і ніколи не проживала в домоволодінні, розташованому за адресою АДРЕСА_1 Старобільського району Луганської області.

Представник відповідача - Старобільського РВ УДМС України в Луганській області у судове засідання не з'явився. У своїй письмовій заяві просив суд розглянути справу у відповідності до законодавства і просив справу розглянути за його відсутності.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації Резніченко В.Ю. у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову та вказала, що у випадку задоволення позову права дитини не будуть порушені.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав:

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Факт належності будинку АДРЕСА_1, позивачці ОСОБА_4 підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку, посвідченого приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Вербецькою Т.М. 30.03.2012 року та зареєстрованого в реєстрі за № 289, копією витягу про державну реєстрацію прав, виданого Старобільским РБТІ 18.07.2012 року, копією рішення Старобільського районного суду від 24.09.2012 року, копією витягу про державну реєстрацію прав, виданого Старобільским РБТІ 20.12.2012 року, копією технічного паспорту на житловий будинок (а.с.а.с. 6-7, 8, 9-10, 11, 13-15).

Те, що відповідач ОСОБА_5 зареєстрована у вказаному в позові будинку підтверджується довідкою Половинкинської сільської ради № 115 від 03.02.2015 року. Також з вказаної довідки вбачається, що за вищевказаною адресою були зареєстровані ОСОБА_6, а також ОСОБА_7, але вони фактично в будинку ніколи не проживали (а.с. 12).

З копії рішення Старобільського районного суду від 16 січня 2015 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розірвано (а.с. 16).

Від даного шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_5 мають сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Згідно довідки Половинкинської сільської ради № 315 від 03.04.2015 року, ОСОБА_6 за місцем своєї реєстрації - АДРЕСА_1 ніколи не проживав, на теперішній час місце його проживання та місце знаходження сільській раді не відомо.

З акту встановлення фактичного проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 від 04.03.2015 року вбачається, що в ході обстеження депутатом Половинкинської сільської ради ОСОБА_10 у присутності сусідів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 було встановлено, що за вищевказаною адресою в будинку, власником якого є ОСОБА_13, дійсно проживають з 2003 року ОСОБА_5 з сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно інформації Половинкинської сільської ради № 194 від 05.03.2015 року, на території сільської ради за адресою: АДРЕСА_1 станом на 05.03.2015 року зареєстровані ОСОБА_14, ОСОБА_5 та ОСОБА_7. Родина зареєструвалася за вказаною адресою з 22.06.2012 року, але фактично в будинку ніколи не проживала, тому що він був та залишається непридатним для проживання.

Відповідно до положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_4 набула право власності на житло, а саме житловий будинок АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_5 не проживає за вищевказаною адресою більше одного року. Право користування житлом вона набула, як член сім'ї власника будинку - своєї свекрухи.

Тому суд вважає, що дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 405 ЦК України, відповідно до якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд робить висновок, що відповідач ОСОБА_5 добровільно не проживає і ніколи не проживала в домоволодінні, розташованому за адресою АДРЕСА_1 Старобільського району Луганської області, оскільки вона в своїх письмових запереченнях підтвердила, що вона ніколи там не проживала, позовів про її вселення чи інших позовів до власника житла про усунення перешкод у користуванні майном надано не було, та не виразила взагалі свого бажання проживати у цьому будинку.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Питання реєстрації знаходяться у веденні Старобільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області відповідно до вимог ст.ст.6, 7,8,9,10, 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" Однак, без письмової заяви відповідача Старобільський районний відділ Управління Державної міграційної служби України не може зняти її з реєстрації за вказаною адресою.

Суд вважає, що виходячи з наданих доказів і враховуючи принципи справедливості, змагальності, розумності, законності, та враховуючи інтереси позивачки позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 386- 388, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 10-11, 209-210, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Старобільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, третя особа: орган опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та припинення реєстрації задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування домоволодінням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1

Зобов'язати Старобільський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Луганській області зняти ОСОБА_5 з реєстрації у будинку АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Форощук