АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 685/455/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1590/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Матковської Л.О.,

суддів: Карпусь С.А., Федорової Н.О.,

при секретарі: Бондарі О.В.,

за участю: представника апелянта

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 обласної організації Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" агропромислового комплексу України на рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 18 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обласної організації Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" агропромислового комплексу України та голови ОСОБА_2 обласної організації Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" агропромислового комплексу України ОСОБА_3 про поновлення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційних скарг, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В квітні 2015 року ОСОБА_1, звертаючись в суд із вказаним вище позовом зазначав, що 01 січня 2004 року його було призначено на посаду заступника директора з навчально-тренувальної роботи Теофіпольської районної міжгосподарської дитячо-юнацької спортивної школи "Колос" відповідно до наказу №12 від 31.12.2003 року. З 01 січня 2014 року виконував обовязки директора даної ДЮСШ, а з 01 лютого 2014 року був призначений директором. Вказує, що в період перебування у відпустці, його було звільнено з посади директора Теофіпольської районної міжгосподарської дитячо-юнацької спортивної школи "Колос". На підставі викладеного просив поновити його на зазначені посаді, стягнути з відповідача на його

________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_4 Провадження № 22-ц/792/1590/15

Доповідач: Матковська Л.О. Категорія: 53

користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та стягнути моральну шкоду в розмірі 37000грн.

Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 18 червня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Теофіпольської районної міжгосподарської дитячо-юнацької спортивної школи «Колос». Стягнуто з ОСОБА_2 обласної організації Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України на користь ОСОБА_1 10269,98грн. з них: середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 9269,98грн. та грошове відшкодування заподіяної моральної шкоди в сумі 1000грн. При виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу проведено передбачені законодавством обов'язкові відрахування. Відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні решти позовних вимог. Стягнуто з ОСОБА_2 обласної організації Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України на користь держави судовий збір в сумі 243,60грн. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 2693,36грн. піддано негайному виконанню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, не погоджується з рішенням, просить його в частині відмови у стягненні 37000грн. моральної шкоди скасувати та ухвалити у цій частині нове, яким стягнути з Теофіпольської районної міжгосподарської дитячо-юнацької спортивної школи «Колос» на його користь 37000грн. Зазначає, що в цій частині рішення є не справедливим.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 обласна організація Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос", не погоджується з рішенням, просить його скасувати та ухвалити нове, яким повністю відмовити в задоволенні позову. Вказує, що суд вийшов за межі повноважень та самостійно своєю ухвалою від 07.04.2015 року визначив відповідачем ОСОБА_2 обласну організацію ВФСТ "Колос", а ухвалою від 21.04.2015 року залучив її у якості співвідповідача. Зазначає, що Теофіпольська районна міжгосподарська дитячо-юнацька спортивна школа «Колос», не є стороною по справі. Посилається не те, що позивач фактично після відкликання з відпустки, самовільно продовжив та використав чергову відпустку за ще не відпрацьований робочий рік (з 10.01.2015р. по 10.01.2016р.). Стверджує, що позивач зловживав своїми обовязками, як директора ДЮСШ. Вважає помилковим твердження суду про те, що відповідачем не надано відповідного наказу про звільнення ОСОБА_5 від виконання обовязків директора, тому відсутні підстави для відкликання позивача із відпустки.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних мотивів.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що розпорядженням №3 голови ОСОБА_2 обласної організації Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" агропромислового комплексу України від 02 січня 2014 року ОСОБА_1 призначений директором Теофіпольської районної міжгосподарської дитячо-юнацької спортивної школи «Колос».

Розпорядженням голови №14 від 13.01.2015 року ОСОБА_1 згідно з поданою ним заявою з 16 січня 2015 року була надана відпустка за відпрацьований період, а розпорядженням голови №17 від 16.01.2015 року він відізваний з відпустки з 21 січня 2015 року.

В звязку з невиходом позивача на роботу з відпустки, розпорядженням голови №28 від 26.02.2015 року ОСОБА_1 звільнений з роботи з 26 лютого 2015 року по п.4 ст.40 КЗпП України.

Задовольняючи позовні вимоги про поновлення на роботі, суд виходив з того, що ОСОБА_1 був звільнений в період знаходження в черговій відпустці, підстав, передбачених ст.12 Закону України " Про відпустки" для відзиву його з чергової відпустки у адміністрації не було.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як вони підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах трудового законодавства.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації (ч.3 ст.40 КЗпП України).

Факт перебування ОСОБА_1 з 16 січня 2015 року у черговій відпустці відповідачем не заперечується. Письмову згоду на переривання відпуски позивач не надавав і заперечував в судовому засіданні свою можливість перервати її достроково, так як вихід у відпустку повязаний саме з сімейними обставинами, що склались на той час.

За таких обставин, суд вірно визнав відсутність позивача на роботі в період відпустки як поважну причину.

Сторонами не оспорюється кількість днів вимушеного прогулу та сума грошової компенсації середнього заробітку 9269,98грн.

Відповідно до ч.1 ст.2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Заявляючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 37000грн. ОСОБА_1 посилався на те, що така шкода завдана відповідачем в звязку з незаконним звільненням з роботи.

Задовольняючи частково вимоги в цій частині, суд обґрунтував, що моральна шкода, повязана з незаконним звільненням полягає в тому, що позивач поніс моральні страждання, а визначаючи її розмір виходив з засад розумності та справедливості.

ОСОБА_1, оспорюючи розмір стягнутої моральної шкоди, не навів в апеляційній скарзі іншого обґрунтування, а відповідач не навів доказів того, що така шкода позивачу не заподіяна. Сам факт звільнення, вимушене звернення до суду за захистом порушеного права, спричиняє особі моральні страждання.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачу надана не чергова відпустка за відпрацьований період спростовуються змістом самого розпорядження про надання відпустки, а посилання відповідача на те, що позивач погодився на відзив його з відпуски будь-якими доказами не підтверджуються, а він цей факт заперечує.

Рішення суду ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 обласної організації Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" агропромислового комплексу України відхилити.

Рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 18 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Л.О.Матковська