АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження№22-ц/790/5520/15 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 642/4976/15 ОСОБА_1
Категорія: окреме провадження Доповідач Коровін С.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі :

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів : - ОСОБА_3 .

ОСОБА_4

При секретарях: - ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП «Факторинг Україна» на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 09 червня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП «Факторинг Україна» до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю ОТП «Факторинг Україна» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про стягнення боргу.

Позивач зазначав, що 22 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», яке змінило назву на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_8 було укладено кредитний договір ML - 703/213/2008, згідно з яким відповідачка отримала кредит у розмір 131448,36 доларів США строком до 22.07.2023 р. Зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі. В забезпечення виконання зобовязання ОСОБА_8 перед банком за кредитним договором було укладено договір поруки № SR-703/213/2008 між банком та ОСОБА_9

Згідно з п.3 кредитного договору сторони домовилися, що для розрахунків процентів за користування кредитом використовується процентна ставка у розмірі 4,49% +FIDR

Відповідно до п.3.1.1. Кредитного договору за порушення прийнятих зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом у визначені договором строки ОСОБА_8 зобовязана сплатити банку пеню у розмірі 1% від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожний день прострочення.

Позивач зазначив, що на 22.09.2014 року заборгованість склала за тілом кредиту 128527,28 доларів США, заборгованість за відсотками склала 14837,94 долари США, пеня за прострочення виконання зобовязання склала 7029853,69 грн.

З метою забезпечення виконання зобовязання ОСОБА_8 за кредитним договором між банком та ОСОБА_9 було укладено договір поруки. № SR -703/213/2008 Згідно зазначеного договору ОСОБА_9 відповідає перед кредитором за порушення боржником умов договору як солідарний боржник разом із ОСОБА_8

У відповідності до ст.512 ЦК України кредитор може бути змінено і у відповідності до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 23 вересня 2011 року ТОВ «Факторинг Україна» прийняло на себе вимоги по кредитним договорам укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачами.

Позивач зазначав, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Позивач стверджував, що зобовязання відповідачів перед кредитором не виконані і ТОВ «ОТП Факторинг Україна» має право вимагати з відповідачів виконання зобовязання.

У судовому засіданні представник позивача збільшив до 140 675 56 грн.56 коп. суму позовних вимог, просив суд їх задовольнити з підстав, значених в позовній заяві.

Представник ОСОБА_8 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні :зову у зв'язку із необґрунтованістю та пропуском строку позовної давності.

Рішенням суду першої інстанції у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП «Факторінг Україна» до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення боргу - відмовено у зв'язку із спливом позовної давності.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати ухвалити нове рішення і задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апелянт зазначає, що судом безпідставно застосовано позовну давність. Кредитний договір між ТОВ «ОТП Банк» та ОСОБА_8 укладений 23 липня 2008 року і діє до 22 липня 2023 року. Згідно договору сторони погодили як строк повернення кредиту так і графік платежів.

Апелянт посилається на вимоги ч.2 ст.1050 ЦК України Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Оскільки умовами кредитного договору передбачено погашення кредиту та сплата відсотків за його користування повинна здійснюватися відповідачем частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно відраховувати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань. Останньою датою платежу за кредитним договором визначено 11.01.2010 року . З позовом до суду позивач звернувся 24.11.2014 року, тому трирічна позовна давність для звернення за захистом своїх прав до суду обмежується 24.11.2011 року. Враховуючи зазначене позивач просить стягнути основну суму кредиту за період з листопада 2011 року по 22 липня 2023 року. , а також суму пені за останній рік.

Заслухавши доповідача, сторони, перевіривши обставини справи колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Рішення суду повинно відповідати вимогам ст.213, 214 ЦПК України.

У відповідності до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволені позову по стягнення заборгованості за кредитним договором суд першої інстанції виходив з тог, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ч. З ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При цьому суд першої інстанції посилався на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 09.11.2012р. за позовом ОСОБА_8 до ПАТ «ОТП Банк» про визнання виконавчого напису недійсним, було встановлено, що ОСОБА_8 здійснила останній платіж за кредитним договором 11.01.2010р. за квитанцією № 13. Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що право вимоги у позивача виникло з моменту придбання права кредитного портфелю, у тому числі на кредитний договір МL703/212/2008 від 24.07.2008р., тобто з 12 листопада 2010 року. Позивач звернувся до суду 1111.2014 року тобто поза межами строку позовної давності.

З таким висновком суду погодитися неможливо. З матеріалів справи вбачається і проти цього не заперечують сторони, що строк повернення кредиту згідно кредитного договору визначено 22.07.2023 року.

Згідно правового висновку Верховний Суд України від 6 листопада 2013 року по справі № 6-116цс13, предметом якої був спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором визначено, що початок перебігу строку позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Оскільки умовами кредитного договору передбачено, що погашення кредиту та сплата відсотків за його користування повинна здійснюватися відповідачем частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно відраховувати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. У зв'язку з наведеним, та з урахуванням дати звернення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з позовом до суду - 24.11.2014, трирічна позовна давність для звернення за захистом своїх прав до суду обмежується 24.11.2011.

Відповідно графіку погашення заборгованості до Кредитного договору, Позичальник зобовязався здійснити 180 платежів( з них 179 платежів за тілом кредиту в розмірі 730 долара США 27 цента та останній платіж за тілом кредиту у розмірі 730 долар США 03 центів).

Ураховуючи обмеження трирічного строку позовної давності за заявленими позовними вимогами з листопада 2011 року, позивач погодився на відрахування з 22.11.2011 платежі за графіком. Отже, до стягнення підлягає заборгованість за 140 платежами за тілом кредиту (180 - 40 = 140) з них 139 платежів по 730, 27 долара США та один в розмірі 730, 03 долара США. Всього 102 237.56 долара США.

У звязку з тим, що в період з 22.08.2008 по 24.11.2008 відповідно до детального розрахунку, що є в матеріалах справи позичальником сплачено 2921.08 доларів США, ( чотири платежі за 08.2008, 09.2008, 10.2008, 11.2008 по 730.27 долара США) загальний розмір заборгованості підлягає зменшенню на вказану суму (139 ?730. 27 +730, 03)- 2921.08 =99316.48

Встановлено, що сторонами кредитного договору обрано валюту кредитування долар США, борг за кредитом нарахований у визначеній вільноконвертованій валюті.

Позивачем позовні вимоги визначені у гривні розмір яких отримано шляхом множення суми заборгованості за кредитом на суму еквівалентну одному долару США за офіційним курсом НБУ на дату складання розрахунку (21.10 грн.), про що зазначено в детальному розрахунку наданому суду. Отже, до стягнення підлягає 2 095 577.72 грн. (99316.48?21.10 - 2 095 577.72)

На час предявлення позову заборгованість за процентами станом на 09.06.2015 року складала 14 837,93 долари США що за курсом НБУ склала 313080,32 грн.

Згідно до умов пункту 3.1.1 Кредитного договору визначено, що за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, Позичальник зобовязаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% (одного відсотка) від суми несвоєчасно виконаного зобовязання за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього Договору.

В обґрунтування позовних вимог до позову долучений розрахунок заборгованості ОСОБА_8 за Кредитним договором станом на 09.06.2015 складений відповідно до п. 3.1.1. Кредитного договору (а.с.130). Згідно розрахунку пеня за 365 днів складає 11042550,63 грн.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

В даному випадку кредитним договором передбачено, що сплата кредиту та процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду за захистом свого порушеного права, суд апеляційної інстанції вказаних вимог закону не врахував, та встановивши, що позивач дізнався про порушення свого права 12 листопада 2010 року, тобто з моменту придбання кредитного портфелю у тому чіслі і на договір ML - 703/213/2008, згідно з яким відповідачка отримала кредит у розмір 131448,36 доларів США строком до 22.07.2023 року не звернув уваги на те, що кредит надавався терміном до 22.07.2013 року, тобто суд повинен був визначити розмір заборгованості з урахуванням трирічного строку позовної давності, у зв'язку з чим дійшов передчасного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач погодився на відрахування з 22.11.2011 платежі за графіком. Отже, до стягнення підлягає заборгованість за 140 платежами за тілом кредиту (180 - 40 = 140) з них 139 платежів по 730, 27 долара США та один в розмірі 730, 03 долара США. Всього 102 237.56 доларів США.

Враховуючи, що в період з 22.08.2008 по 24.11.2008 відповідно розрахунку, що надано позичальником сплачено 2921.08 доларів США, ( чотири платежі за 08.2008, 09.2008, 10.2008, 11.2008 по 730.27 долара США) загальний розмір заборгованості підлягає зменшенню на вказану суму (139 ?730. 27 +730, 03)- 2921.08 =99316.48 доларів США.

Позивачем позовні вимоги визначені у гривні розмір яких отримано шляхом множення суми заборгованості за кредитом на суму еквівалентну одному долару США за офіційним курсом НБУ на дату складання розрахунку (21.10 грн.), Отже, до стягнення з відповідачів підлягає 2 095 577.72 грн. (99316.48?21.10 - 2 095 577.72).

В обґрунтування позовних вимог до позову долучений розрахунок заборгованості ОСОБА_8 за кредитним договором станом на 09.06.2015 складений відповідно до п. 3.1.1. Кредитного договору (а.с.130). Згідно розрахунку пеня за 365 днів складає 11042550,63 грн. судова колегія не може погодитися з таким розміром пені.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до вимог ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що сума заборгованості за кредитом, яку вимагає стягнути позивач складає 2095577,72 грн. Розмір пені, яку просить стягнути позивач складає 11042550,63 грн.

Судова колегія вважає, що мається значне перевищення суми неустойки розміру збитків, оскільки вона значно перевищує розмір загованості за кредитом. Крім того заперечуючи проти позову ОСОБА_8 та її представник вважали, що пеню взагалі нараховувати непотрібно, тобто фактично відповідач наполягає на її зменшенні. При таких обставинах колегія вважає за можливе зменшити розмір пені, яку необхідно стягнути на користь позивача з 11042550,63 грн. до суми боргу, а саме до 2095577 грн.

Оскільки з метою забезпечення виконання зобовязання ОСОБА_8 за кредитним договором між банком та ОСОБА_9 було укладено договір поруки. № SR -703/213/2008 (а.с.9) і згідно зазначеного договору поруки ОСОБА_9 відповідає перед кредитором за порушення боржником умов договору як солідарний боржник разом із ОСОБА_8 , то заборгованість перед позивачем необхідно стягнути солідарно з боржника ОСОБА_8В так і з поручителя ОСОБА_9

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 3654 грн. (а.с.3). У відповідності до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки судові витрати підлягають стягненню як з боржника так і з поручителя, то стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають по 1827 грн. з кожного.

Таким чином, враховуючи викладене колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу частково, скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія ,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП «Факторинг Україна» задовольнити частково .

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 09 червня 2015 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення. Стягнути солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП «Факторинг Україна» заборгованість за кредитом у розмірі 2095577 (два мільйона дев*яносто п*ять тисяч п*ятсот сімдесят сім) грн.72 коп.

Стягнути з солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП «Факторинг Україна» пеню у розмірі 2095577(два мільйона дев*яносто п*ять тисяч п*ятсот сімдесят сім) грн.

Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП «Факторинг Україна» сплачені позивачем судові витрати по 1827(одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді