Провадження № 2/0202/1611/2015
24 березня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючої судді Слюсар Л.П.,
при секретарі Фісун К.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 75 від 14.03.2003 року у розмірі 615 312 грн.79 коп.; з ПАТ «Акцент банк», ОСОБА_1 солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000 грн. 00 коп., з ОСОБА_1 на свою користь стягнути судовий збір.
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до договору № 75 від 14.03.2003 року, Сільськогосподарський колектив «Дельжилер» отримав кредит у розмірі 315000 грн. 00 коп. зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.12.2003 року. Проте, в порушення умов договору Сільськогосподарський колектив « Дельжилер» свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду.
В забезпечення виконання зобовязань Сільськогосподарського колективу «Дельжилер» за кредитним договором №75 від 14.03.2003 року між Позивачем та ОСОБА_1 був укладений договір поруки №75/Р/1 від 14 березня 2003 року.
Вимоги до позичальника, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом.
Представник позивача відповідно до заяви від 24.03.2015 року просив суд розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлявся згідно правил ч.1 ст.74, ч.1 ст.76, ЦПК України.
Представник відповідача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили.
Представник позивача не заперечував щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд вважає за можливим розглянути справу за наявними доказами.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між Сільськогосподарським колективом «Дельжилер» та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір № 75 від 14.03.2003 року, відповідно до умов якого Сільськогосподарський колектив «Дельжилер» отримав кредит у розмірі 315000 грн. 00 коп. зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.12.2003 року.
В забезпечення виконання зобовязань позичальника Сільськогосподарського колективу «Дельжилер» за кредитним договором №75 від 14.03.2003 року між Позивачем та ОСОБА_1 був укладений договір поруки №75/Р/1 від 14 березня 2003 року.
Відповідно до п.2 Договору поруки в разі не виконання боржником основного зобовязання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
Згідно до п.6 Договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і припиняється в порядку передбаченому ст.194 ЦК України.
Як вказав позивач в своїй позовній заяві у звязку з неналежним виконанням позичальником Сільськогосподарським колективом «Дельжилер» умов кредитного договору № 75 від 14.03.2003 року заборгованість станом на 17.08.2012 року склала 625 312 грн. 79 коп., яка складається з наступного: 264 652 грн. 44 коп. заборгованість за кредитом; 334 114 грн. 76 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 17 423 грн. 45 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; 9 122 грн. 14 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.
Як вбачається із матеріалів справи кредитний договір між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та позичальником Сільськогосподарським колективом «Дельжилер» був укладений та визначений кінцевий термін повернення коштів в період дії Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року.
Відповідач ОСОБА_1 є поручителем за укладеним кредитним договором № 75 від 14.03.2003 року.
Відповідно до ст.194 ЦК УРСР порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання.
Порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох місяців з дня настання строку зобовязання не предявить позову до поручителя. Якщо строк виконання зобовязання не зазначений, або визначений моментом вимоги, то при відсутності іншої угоди відповідальність поручителя припиняється після закінчення одного року з дня укладання договору поруки.
Виходячи із вищевикладеного оскільки з даним позовом позивач звернувся в жовтні 2012 року, через 9 років після закінчення терміну повернення кредиту, тому суд приходить до висновку, про припинення договору поруки №75/Р/1 від 14 березня 2003 року, укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк і ОСОБА_1, який був укладений в забезпечення виконання зобовязань Сільськогосподарського колективу «Дельжилер» за кредитним договором №75 від 14.03.2003 року та не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №75 від 14.03.2003 року.
Відповідно до Договору поруки №167 від 20 жовтня 2010 року ПАТ Акцент-Банк поручився перед позивачем за виконання позичальником Сільськогосподарським колективом «Дельжилер» умов кредитного договору № 75 від 14.03.2003 року.
Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Виходячи із вищевикладеного суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки дані вимоги позивача не ґрунтуються на законі, оскільки ПАТ «Акцет-банк» поручався за виконання позивальником Сільськогосподарським колективом «Дельжилер» умов кредитного договору.
Відповідно до ст.88 ЦПК України оскільки позивачу відмовлено в задоволені позовних вимог то судові витрати не відшкодовуються.
Керуючись: ст.194 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст. ст. 530, 553, 554,559,610, 625,1050, 1054 ЦК України, ст.ст.3,7 11,15,27, 30, 60, 61, 84, 88, 224-226 ЦПК України, суд -
В задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Л.П. Слюсар