Справа № 2/489/545/15р.
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
2 квітня 2015 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Спінчевської Н.А.,
при секретарі - Ковальовій С.В.,
за участю представника позивачки ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договорами позики,
У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договорами позики.
Крім того, 21.08.2014 року між нею та відповідачем було укладено другий договір позики, за яким вона передала відповідачу 5000,00 грн., згідно якого відповідач зобов'язався повернути кошти 04.10.2014 року. Проте свої зобов'язання за цим договором відповідач теж не виконав і взяті кошти не повернув.
У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлений позов, просила про його задоволення.
Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Своїх заперечень чи пояснень на позов суду не подав.
У відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.
Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно із ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
17 січня 2014 року відповідач повернув позивачці 2400 грн., про що позивачкою зроблено відмітку в розписці.
21 серпня 2014 року відповідач надав розписку про отримання ним від позивачки грошових коштів у борг у розмірі 5000 грн. на строк до 04.10.2014 року.
Частина 2 ст.1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.
Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики й надані розписки свідчать про його укладення відповідно до вимог ст.1046 ЦК України.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
У відповідності до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З матеріалів справи убачається, що на момент звернення позивачки до суду з позовом до ОСОБА_3 зобов'язання за договором позики відповідачем не виконані.
Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.
Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215, 224, 225 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договорами позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 21 серпня 2014 року в розмірі 5144 (п'ять тисяч сто сорок чотири) грн. 25 коп., яка складається з: 5000 (п'яти тисяч) грн. 00 коп. боргу, 120 (сто двадцять) грн. 00 коп. інфляційних втрат, 24 (двадцять чотири) грн. 25 коп. процентів за користування позикою.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 447 грн. 89 коп. судового збору.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою до Ленінського районного суду м. Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя

Н.А. Спінчевська