Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Малько О.С., Боймиструка С.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 16 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води .

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 16 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01 липня 2008 року по 01 січня 2014 року в сумі 10824,74 грн. та 243,60 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі на це рішення ОСОБА_1 покликається на його незаконність та необґрунтованість.

Вказує, що суд безпідставно дійшов висновку про те, що він є споживачем послуг водопостачання як власник квартири АДРЕСА_1.

Його доводи і надані докази того, що це приміщення є нежитловим і в ньому відсутні як централізоване опалення, так і гаряча вода, необгрунтовано відхилені судом.

Позивачем не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів щодо розміру тарифу на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання, встановленого уповноваженим на те органом - Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Судом невірно обраховано перебіг строку позовної давності та безпідставно відмовлено у задоволенні його заяви про застосування цього строку.

Поза увагою суду залишилось те, що відповідно до ст.264 Цивільного кодексу України переривання позовної давності можливе лише в межах позовної давності, а не за її межами.

Вказавши у рішенні, що звернення із заявою про видачу судового наказу є перериванням строку позовної давності, суд не з'ясував коли саме позивач звернувся із такою заявою і що такий строк може бути перервано лише в межах 3-ох років перед зверненням заявника з вимогою про видачу судового наказу.

Просить скасувати рішення Рівненського міського суду від 16 лютого 2015 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач зазначає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи.

Жодних документів, які б підтверджували від*єднання кваритири в установленому законом порядку від системи централізованого опалення та постачання гарячої води відповідачем не надано.

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 20.08.2008 року видано дозвіл ОСОБА_1 на реконструкцію квартири, а не на від*єднання квартири від централізованого опалення.

Факт надання послуг з централізованого опалення і у квартиру відповідача підтверджено актами про запуск системи опалення в роботу за період з 2008 року по 2014 рік.

Рішення про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води прийняті виконавчим комітетом міської ради відповідно до повноважень, наданих йому Законом України " Про органи місцевого самоврядування в Україні" та Законом України "Про житлово-комунальні послуги", які були чинними на час прийняття цих рішень.

Просить відхилити апеляційну скаргу відповідача.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції - зміні з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено в судовому засіданні, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг теплопостачання нежитлового приміщення АДРЕСА_1 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 15 березня 2012 року.

Пунктом 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року встановлено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відповідно до п.п. 2.5-2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22 листопада 2005 року: відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи.

По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

Відповідачем в порядку ст.ст.57-60 ЦПК України не надано доказів (акт) про відключення нежитлового приміщення АДРЕСА_1 від системи централізованого опалення.

Пунктом 5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін, проте відсутність відповідного письмового договору між сторонами не є підставою для відмови у позові про стягнення заборгованості за фактично надані послуги з теплопостачання, а тому доводи ОСОБА_1 про відсутність правовідносин та права вимоги позивача є безпідставними.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що клопотання відповідача про застосування строків позовної давності є підставним стосовно вимог про стягнення заборгованості за період з 01 липня 2008 року по травень 2011 року з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності, що відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Згідно з ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Частинами 2, 3 ст.264 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Частиною другою ст. 264 ЦК визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні,так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Встановлено, що 23 червня 2011 року Тернопільським міськрайонним судом за заявою комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" від 03 червня 2011 року видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь заявника 5241,65 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію та гарячу воду (а.с.53).

З позовом до суду про стягнення заборгованості позивач звернувся 10 липня 2014 року, після спливу 3 років після подання заяви про видачу наказу, якою було перервано перебіг строку позовної давності і спірна заборгованість нарахована за період з 01 липня 2008 року по 01 січня 2014 року, тобто більше ніж за три роки до моменту звернення до суду.

Позовні вимоги позивача за період з червня 2011 року по 01 січня 2014 року підлягають до задоволення і заявлені в межах загального 3-річного строку позовної давності.

Позивачем надано виписку з особового рахунку заборгованості за опалення і гаряче водопостачання, на підставі якого заборгованість ОСОБА_1 за період з червня 2011 року по 01 січня 2014 року сукупно складає 5613 грн. 58 коп. (червень 2011 року по грудень 2011 року включно -1070,58 грн.; січень 2012 року по грудень 2012 року включно - 2218,61 грн.; січень 2013 року по грудень 2014 року включно - 2324,39 грн.

На підставі наведеного, ст.ст. 256, 257, 264, 267 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 323-325, 88 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду від 16 лютого 2015 року змінити.

Позовні вимоги комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради заборгованість в розмірі 5613 грн. 58 коп. (п'ять тисяч шістсот тринадцять гривень і п'ятдесят вісім копійок) та судові витрати в розмірі 126 грн. 43 коп. (сто двадцять шість гривень і сорок три копійки).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку сторонами та особами, які беруть участь у справі, протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: Малько О.С. Боймиструк С.В. Шимків С.С.