Справа № 509/2696/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.

при секретарі Мажар А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Овідіополь цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

18.06.2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом до відповідача, посилаючись на те, що 01 грудня 2010 року між ним та матір'ю відповідача - ОСОБА_3 було укладено Договір позики, згідно якого він передав ОСОБА_3 грошову суму у розмірі 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень, терміном на 4 (чотири) роки, тобто до 01 грудня 2014 року. На початку 2014 року, йому стало відомо, що 11 квітня 2011 року ОСОБА_3 померла. І її єдиним спадкоємцем є відповідач (син померлої) - ОСОБА_2. Після цього, позивач розшукав відповідача та зустрівся з ним з метою отримання боргу, але відповідач відповів, що вказаної суми у нього немає і що він зможе розрахуватися пізніше. Позивач погодився, і після цього, знову зв'язувався із відповідачем, але це не дало ніяких результатів і до сьогоднішнього дня, він борг так і не повернув.

У зв'язку з тим, що відповідач не повернув позику, позивач у своїй позовній заяві просить суд визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку п.п. 4.3. і 4.4. зазначеного договору позики, а саме земельну ділянку, площею 0,1000 га., що знаходиться за адресою: вул. Суворова,171, в смт. Овідіополь, Одеської області, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:001:0810, і яка належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №121967, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02.

Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав:

Відповідно до ст.174 ЦК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та порядок, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Судом встановлено, що 01 грудня 2010 року між ним та матір'ю відповідача - ОСОБА_3 було укладено Договір позики, згідно якого він передав ОСОБА_3 грошову суму у розмірі 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень, терміном на 4 (чотири) роки, тобто до 01 грудня 2014 року. На початку 2014 року, йому стало відомо, що 11 квітня 2011 року ОСОБА_3 померла. І її єдиним спадкоємцем є відповідач (син померлої) - ОСОБА_2. Після цього, позивач розшукав відповідача та зустрівся з ним з метою отримання боргу, але відповідач відповів, що вказаної суми у нього немає і що він зможе розрахуватися пізніше. Позивач погодився, і після цього, знову зв'язувався із відповідачем, але це не дало ніяких результатів і до сьогоднішнього дня, він борг так і не повернув.

Пунктами 4.3. та 4.4. договору позики, укладеного 01 грудня 2010 року між позивачем та матір'ю відповідача, передбачено, що позика може бути повернута, як у грошовому еквіваленті так і шляхом передачі позикодавцю у власність нерухомого майна у вигляді земельної ділянки, площею 0,1000 га., що знаходиться за адресою: вул. Суворова,171, в смт. Овідіополь, Одеської області, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:001:0810, і яка належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №121967, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02.

Зазначене вище нерухоме майно належало матері відповідача на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №121967, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02.

Мати відповідача - ОСОБА_3 отримала від позивача зазначену суму позики, що підтверджується розпискою від 01 грудня 2010 року.

ОСОБА_3 померла 11 квітня 2011 року. Після її смерті відповідач своєчасно прийняв спадщину і є єдиним її спадкоємцем..

На підставі наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що за позивачем підлягає визнання права власності на зазначене вище нерухоме майно, що передбачено пунктами 4.3. та 4.4. зазначеного вище договору позики.

При цьому відповідач проти задоволення позову не заперечував.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 60, 174, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 328, 526, 530, 611, 626, 629, 1046, 1049, 1218, 1282 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га., що знаходиться за адресою: вул. Суворова,171, в смт. Овідіополь, Одеської області, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:001:0810, і яка належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №121967, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі до Овідіопольського районного суду Одеської області протягом 10 днів з дня його оголошення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_4