АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5856/15 Головуючий 1 інст. Цендра Н.В.
Справа 628/990/15-ц Доповідач Кругова С.С.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Зазулинської Т.П.,

ОСОБА_1

секретаря Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 29 травня 2015 року по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Комсервіс» Куп`янської міської ради Харківської області про прострочення кредитора,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Куп»янського міськрайонного суду Харківської області від 29 травня 2015 року в задоволенніпозову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати і ухвалити нове по суті позовних вимог., посилаючись на те, що суд першої інстанції розглянув позов лише в частині прострочення кредитора, а інші вимоги за позовом суд проігнорував.

Згідно статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими, у зв'язку з відсутністю належних доказів про те, що позивач звертався до постачальника послуг з заявою на розробку проектної документації та взяття засобу обліку води на баланс абонентського відділу КП «Комсервіс».

З таким висновком суду колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV зазначає, що комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

За ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори, правочини, інші юридичні факти. Згідно зі ст. 509 ЦК України - зобов'язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України (в тому числі і з юридичних фактів). Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (передати майно, сплатити гроші тощо).

Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Відповідно до ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг підготовлений виконавцем на основі типового договору, та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як убачається з матеріалів справи, з позивачем 12 липня 2012 року був укладений договір № 71-30 про надання послуг постачання холодної води і водовідведення на підставі типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року. (а.с. 9-11). Позивач є абонентом КП «Комсервіс» та отримує послуги з централізованого водопостачання водовідведення. Оскільки у позивача не було встановлено засобу обліку води, йому нараховується до сплати грошова сума відповідно до встановлених тарифів за нормами, затвердженими у встановленому порядку.

Даних, що укладений сторонами договір розірваний, визнаний недійсним та припинив свою дію, в справі немає.

Згідно з п. 9 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 р, у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Куп'янської міської ради № 944 від 17.11.2009 року «Про затвердження Порядку приєднання об'єктів, належних споживачам, до комунальної системи централізованого водопостачання та водовідведення», встановлення водолічильника на водопровідних мережах повинно здійснюватись відповідно до проекту на обладнання вводу та відповідно до вимог державних будівельних норм, технічних умов, паспорта водолічильника та чинного законодавства.

Однак, позивач самостійно у своїх заявах визначав про зняття показників лічильника у розмірі 8 м3 та самостійно підраховував вартість води, яку і сплачував.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що позивач в порушення вимог законодавства самостійно встановив лічильник, не маючи права втручатися в роботу засобу обліку та самостійно його встановлювати без проекту на обладнання вводу.

Згідно ст.10 і 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до вказаних вимог позивач належними та допустимими доказами не довів обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Твердження позивача про звернення до КП «Комсервіс» з заявою на розробку проектної документації для встановлення лічильника на водопостачання та відмову КП «Комсервіс» в цьому не були підтвердженні належними та допустимими доказами. Доказів, що відповідач отримував заяви позивача або відмовився їх приймати не були надані позивачем.

Матеріали справи свідчать, що позивач отримував послуги з водопостачання та водовідведення, від нього не надходило письмових повідомлень про недоліки обслуговування.

Тому, суд першої інстанції вірно не вбачав в діях відповідача порушення умов Договору у зв'язку з неприйняттям заяв позивача із показами лічильника, встановленого позивачем з порушенням встановленого порядку.

В суді апеляційної інстанції позивач підтвердив той факт, що він самостійно без належного оформлення встановив лічильник і його показники знімає разом з сусідами які контролюють правильність нарахування ним спожитої води.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, 308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 29 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді