АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Мазурик О.Ф., Семенюк Т.А.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Дніпровського району міста Києва, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів прокуратури, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року позивач звернувся із зазначеним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що 21 квітня 2011 року прокуратурою Дніпровського району міста Києва стосовно його було порушено кримінальну справу, пред'явлено обвинувачення у скоєнні злочину, відсторонено від займаної посади директора КП «Дніпро-парксервіс», застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд та накладено арешт на майно.

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 19 вересня 2012 року позивача було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, призначено покарання та застосовано акт про амністію. Вищевказаний вирок був скасований ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 03 червня 2013 року, справу повернуто на додаткове розслідування.

15 грудня 2013 року постановою старшого слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві Коцабюка Р.В. кримінальне провадження закрито у зв'язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Зазначаючи, що внаслідок безпідставного притягнення до кримінальної відповідальності був відсторонений від роботи, зазнав матеріальної і моральної шкоди, просив стягнути на свою користь з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України 60 000 грн. грошової компенсації спричиненої моральної шкоди, 181225.42 грн. втраченого заробітку шляхом безспірного списання зазначених грошових коштів з єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному Банку України. (а.с.1-28)

Відповідачі проти заявлених вимог заперечували з підстав їх необґрунтованості та не доведеності. Крім того, представник прокуратури Дніпровського району міста Києва посилався на те, що постанова слідчого від 15 грудня 2013 року про закриття кримінальної справи скасована постановою прокурора від 23 грудня 2014 року, справу направлено на додаткове розслідування. Представник Державної казначейської служби України зазначав, що остання не є належним відповідачем. (а.с.44-45, 55-59)

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 02 квітня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Прокуратури Дніпровського району міста Києва, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів прокуратури відмовлено. (а.с.143-152)

В апеляційній скарзі позивач зазначив, що суд першої інстанції порушив норми матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення позовних вимог. На обґрунтування скарги посилався на те, що суд не дав належної оцінки і не звернув уваги на обставини та докази, якими обґрунтовані заявлені вимоги та дійшов помилкового висновку про відмову в позові. (а.с.156-162)

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 підтримав скаргу і просив її задовольнити, прокурор Сьомка С.М. заперечувала проти скарги і просила її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, були повідомлені про час та місце розгляду справи встановленим порядком, про що у справі є докази. ОСОБА_1 був сповіщений шляхом вручення повістки представнику ОСОБА_3 (а.с.168-171)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що 21 квітня 2011 року прокуратурою Дніпровського району міста Києва стосовно ОСОБА_1 було порушено кримінальну справу, останньому пред'явлено обвинувачення у скоєнні злочину, відсторонено від займаної посади директора КП «Дніпро-парксервіс», застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд та накладено арешт на майно. (а.с.8-14, 19-23)

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 19 вересня 2012 року позивача було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, призначено покарання та застосовано акт про амністію. Вищевказаний вирок був скасований ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 03 червня 2013 року, справу повернуто на додаткове розслідування. (а.с.10-14)

15 грудня 2013 року постановою старшого слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві Коцабюка Р.В. кримінальне провадження закрито у зв'язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення. (а.с.15-16)

23 грудня 2014 року постановою прокурора прокуратури Дніпровського району міста Києва скасовано постанову старшого слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 15 грудня 2013 року про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю в діях особи складу кримінального правопорушення, справу направлено слідчому для подальшого розслідування. (а.с.44-45)

Згідно до вимог ч.ч. 1 та 2 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" від 01.12.1994р. № 266/94-ВР(із змінами), підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим законом, виникає у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Оскільки постанову старшого слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 15 грудня 2013 року про закриття кримінального провадження скасовано і кримінальну справу направлено слідчому для подальшого розслідування, а інших передбачених вищевказаним Законом від 01.12.1994р. № 266/94-ВР підстав відшкодування шкоди заявником не наведено, не встановлено таких і в судовому засіданні, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, не впливають на правильність ухваленого районним судом рішення і, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою його скасування, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Мазурик

Т.А.Семенюк

Справа № 22-ц/796/7135/2015

Унікальний номер 755/30469/14-ц

Головуючий у першій інстанції - Савлук Т.В.

Доповідач Левенець Б.Б.