КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1129/15-ц
Провадження № 2/552/740/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.05.2015 року Київський районний суд м. Полтави в складі:
головуючий суддя Кузіна Ж.В.
при секретарі Павленко Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, -
Позивач ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, посилаючись на те, що відповідачі проживають за адресою: АДРЕСА_1 та користуються послугами підприємства по забезпеченню тепловою енергією у вигляді опалення та гарячого водопостачання, а тому зобов'язані оплачувати отримані послуги. У зв'язку з невиконання покладених зорбов'язань, за період з 01 лютого 2013 року по 01 лютого 2015 року утворилась заборгованість у сумі 7352 грн. 80 коп. Загальна сума заборгованості з нарахованим індексом інфляції та 3 % річних складає 8502 грн. 83 коп.
В судове засідання представник позивача ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома.
Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 та користуються послугами з теплопостачання, які надаються ПОКВПТГ „Полтаватеплоенерго" відповідно до „Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення ", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року.
Відповідно до ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.
За нормами ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
В зв'язку з тим, що відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не виконують взяті на себе зобов'язання в повному обсязі та не оплачують послуги з теплопостачання, утворилась заборгованість за період з 01 лютого 2013 року по 01 лютого 2015 року у розмірі 7352 грн.80 коп.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.
Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена у п. 23 Правил та п. 20 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.
Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.
Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.
З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.
Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.
Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.
На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних, а всього 8502 грн. 83 коп.
Крім заборгованості, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" заборгованість за послуги теплопостачання по 2834 грн. 28 коп. з кожного.
Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" судові витрати у розмірі по 81 грн. 20 коп. з кожного.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за заявою відповідача, що подається протягом 10 днів з дня отримання ним копії рішення суду.
Головуючий Ж.В. Кузіна