РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/1278/15-ц

провадження у справі № 2/0285/609/15

20 квітня 2015 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Романюк Ю.Г., за участі секретаря судового засідання Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2, представник - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, у якій просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, по 2000 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що після розірвання шлюбу з відповідачем, останній не надає своєчасної та належної матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5. Відповідач здорова та працездатна людина, постійно працює на заробітках у приватних осіб, має нерегулярний мінливий дохід, який дозволяє надавати грошову допомогу на утримання їх сина.

До початку судового засідання позивач надала заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до досягнення сином повноліття.

В судовому засіданні позивач надала суду пояснення, які зводяться до того, що вона офіційно працює продавцем в магазині та має заробітну плату близько 1500,00 грн. щомісяця; власного житла не має, проживає з матірю в орендованій квартирі, за яку сплачують разом біля 1500,00 грн. щомісячно. Дитина відвідує у дитсадочку спецгрупу, що повязано із захворюванням ніг, за що справляється щодення плата в розмірі 15 грн. Окрім того син ОСОБА_5 займається у клубі карате, що вартує 200,00 грн. щомісячно. Дитина в цілому здорова, однак часто хворіє на ОРВІ та інші простудні захворювання, лікування яких потребує додаткових витрат. Всі зазначені витрати позивачка сплачує самостійно, оскільки відповідач матеріально сину не допомагає, хоча їй відомо, що він неофіційно займається ремонтом автомобілів та отримує досить великі доходи. Таким чином, вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1500,00 грн. Позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити.

Відповідач подав заперечення на позовну заяву, які зводяться до того, що він позовні вимоги визнає частково - на суму 500 грн. на місяць, оскільки він надає посильну матеріальну допомогу на утримання сина. На даний час він проживає з матірю пенсіонеркою за віком, яка страждає на серцево-судинне захворювання та потребує допомоги на утримання. Він не має постійної роботи, отримує доходу нерегулярно і мінливо, але ці доходи фактично не перевищують встановлений чинним законодавством мінімальний розмір заробітної плати на місяць. Посилання позивача на те, що він є фізично здоровою людиною не відповідає дійсності, оскільки під час ДТП йому було заподіяно тілесні ушкодження, а тому на даний час він продовжує курс лікування та має намір оформляти інвалідність. Він здійснює видатки на своє лікування, оплату транспортних послуг по поїздкам до лікувальних закладів та зобовязання по оплаті комунальних послуг, придбання, для власного вжитку продуктів харчування, одягу, тощо. Враховуючи його складну фінансову ситуацію просить позов задовольнити на суму 500 грн.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 500 грн. з підстав зазначених у запереченнях. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав подані заперечення та надав суду пояснення.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення позивачки, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи та надані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження № 129147 від 05 жовтня 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 3).

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 13 жовтня 2014 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, неповнолітнього сина залишено на вихованні з матірю (а.с.2).

Мололітній ОСОБА_6 знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з нею (а.с.27).

Позивач отримує заробітну плату близько 1500,00 грн. щомісяця (а.с.27); власного житла не має (що визнано відповідачем у судовому засіданні). Дитина відвідує у дитсадочку спецгрупу, що повязано із захворюванням ніг, за що справляється щодення плата в розмірі 15 грн. (а.с.28). Окрім того, син ОСОБА_5 займається у клубі карате, що вартує 200,00 грн. щомісячно (а.с.29).

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач - є працездатною особою молодого віку (непрацездатність у встановленому законом порядку не оформлена), однак має вади здоровя, повязані з отриманими у ДТП травмами (що підтверджується відповідними довідками - а.с.18-20); постійного офіційного місця роботи не має, однак має нерегулярний мінливий дохід, який отримує шляхом ремонту автомобілів; інших дітей, окрім сина ОСОБА_5, відповідач не має (дані обставини визнані сторонами у судовому засіданні).

Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення відбите і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст. 182 СК України).

За змістом статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

За змістом ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Під час розгляду справи судом встановлено всі обставини, що мають істотне значення, в тому числі: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; відсутність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та наявність інших обставини, що мають істотне значення у даній справі.

Жодних доказів на підтвердження того, що позивач проживає з матірю в орендованій квартирі, за яку сплачують разом близько 1500,00 грн. щомісячно, останньою суду надано не було.

Відповідач же не довід суду у встановленому законом порядку, що він проживає з матірю пенсіонеркою за віком, яка страждає на серцево-судинне захворювання та потребує допомоги на утримання, яку він надає та які він здійснює видатки на своє лікування, оплату транспортних послуг по поїздкам до лікувальних закладів та зобовязання по оплаті комунальних послуг. Також доказів, що відповідач надає дитині матеріальну допомогу в добровільному порядку суду останнім не надано.

Оскільки вказані обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, вони відкидаються судом при прийнятті рішення у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, а також обставини, передбачені ст. 182 СК України, та приймаючи до уваги матеріальне становище (відсутність постійного заробітку) і стан здоровя (наявність захворювань, повязаних із отриманими у ДТП травмами) відповідача, та стан здоровя (наявність ортопедичного захворювання), матеріальне становище дитини (невеликий розмір доходів позивачки, з якою проживає дитини та відсутність у них власного житла); наявність інших обставини, що мають істотне значення у даній справі (відвідування дитиною спортивно-оздоровчого клубу) - суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та визначає розмір аліментів в сумі 700 грн. щомісячно, що буде відповідати як інтересам дитини, зокрема, для задоволення її мінімальних життєвих потреб, так і можливостям платника аліментів.

Як відповідач, так і позивачка, в рівних частках повинні утримувати свого сина до досягнення ним повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дитини.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись статтями 10, 11, 57-60, 88, 174, 208, 209, 212215, 218, 367 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 141, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 700 (сімсот) гривень щомісячно, починаючи від дня предявлення позову 02 квітня 2015 року і до досягнення сином повноліття - 11 вересня 2028 року.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено в повному обсязі та підписано 24.04.2015 року.

Суддя Ю.Г. Романюк