АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/3613/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/786/К/15 суддя Камбул М.О.
Категорія № 24 (ІV) Доповідач Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Митрофанової Л.В.,

при секретарі: Трофименко О.О.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16 лютого 2015 року по справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги опалення, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2014 року Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі КПТМ) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги опалення, в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 12383,25 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_2 належить нежитлове приміщення, яке розташоване по вул. Черкасова 22/59 в м. Кривому Розі. Між сторонами було укладено договір про надання послуг з опалення. Відповідно умов вказаного договору, постачальник (КПТМ) зобовязалося надавати теплову енергію, а споживач ОСОБА_2 зобовязувався щомісячно сплачувати за отриману теплову енергію. Проте, зобовязання по сплаті відповідач виконує не належним чином, в результаті чого за період з 01.10.2007 р. по 01.03.2010 р. Виникла вказана заборгованість.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16 лютого 2015 року позовні вимоги КПТМ задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КПТМ заборгованість по оплаті за опалення в розмірі 12383,25 грн. та вирішено питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилався на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для застосування строку позовної давності, як підстави для відмови в позові. Крім того, на думку відповідача, надані позивачем докази не доводять факту надання йому послуг, за які було проведено нарахування боргу, оскільки згідно п. 4.3 договору № 4432 від 09.11.2004 року подача теплоносія здійснюється після отримання Споживачем актів щодо промивання, гідро випробування і готовності системи тепло споживання до прийняття теплоносія.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

На підставі ч. 2 ст. 162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України Про житлово - комунальні послуги споживач зобов'язаний оплачувати житлово комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Стаття 322 ЦК України передбачає, що власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 належить нежитлове приміщення, яке розташоване по вул. Черкасова 22/59 в м. Кривому Розі.

09.11.2004 року між сторонами було укладено договір на постачання теплової енергії (а.с.3), відповідно умов якого, постачальник (КПТМ) зобовязався надавати теплову енергію, а споживач ОСОБА_2 зобовязався щомісячно сплачувати за отриману теплову енергію.

Тож, як власник нежитлового приміщення позивач отримував послуги з опалення, проте обовязку щодо оплати комунальних послуг належним чином не виконував, в результаті чого за період з 01.10.2007 р. по 01.03.2010 р. накопичилась заборгованість в розмірі 12383,25 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.6).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності заборгованості ОСОБА_2 по оплаті за послуги опалення та водопостачання.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач до ухвалення рішення по справі заявляв клопотання про застосування наслідків пропуску строків позовної давності, у звязку з чим просив відмовити КПТМ «Криворіжтепломережа» в задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи в застосуванні наслідків пропуску строку позовної давності, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу в червні 2010 року, і таким чином згідно ст. 264 ЦК України перервав строк позовної давності.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим.

Як вбачається з матеріалів справи, вказана заява ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 листопада 2010 року визнана неподаною та повернута заявникові (а.с.92).

У відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (частини 2, 3 статті 264 ЦК України).

При цьому повернення позовної заяви або залишення заяви без розгляду не перериває строку позовної давності.

Такого висновку дійшов Вищий Спеціалізований суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в ухвалі від 22 квітня 2015 року у справі 6-8250св15.

Отже враховуючи те, що у звязку зі зверненням до суду із заявою про видачу судового наказу в 2010 році не відбулось переривання строків позовної давності, оскільки вказану заяву визнано неподаною та повернуто заявникові, а наступного разу позивач звернувся до суду лише у 2013 році, слід дійти висновку про те, що КПТМ звернулось з вказаним позовом до суду з пропуском строків позовної давності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо звернення з вказаним позовом з пропуском строків позовної давності заслуговують на увагу.

Відтак, вирішуючи спір, суд першої інстанції не перевірив доводи і заперечення відповідача, дав невірну правову оцінку обставинам справи, у звязку з чим ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам закону, тож, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 - 315 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги опалення.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: Зубакова В.П.

ОСОБА_3