Справа № 226/772/15-ц
Провадження №2/226/569/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.05.2015 р. м. Димитров

Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Трифоновій І.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Бояр С.О.,

представника третьої особи Абраменко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Димитров справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу -

В С Т А Н О В И В:

До Димитровського міського суду Донецької області звернулася ОСОБА_1 з позовом до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона перебула у трудових відносинах з ВП «Стандарт» ДП «Красноармійськвугілля» 3 2003 р. на посаді техніка-будівельника будівельної лабораторії. 31.01.2015 р. Наказом № 16-К її було звільнено з роботи за власним бажанням у відповідності до ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Вона вважає дане звільнення незаконним, так як воно не відповідає вимогам чинного законодавства. А саме вона не писала заяву на звільнення за власним бажанням, у зв'язку з чим підстав на її звільнення не було.

У судовому засіданні, позивач підтримала свої позовні вимоги та пояснила суду, що з 2003 року вона працювала техніком будівельником у Будівельній лабораторії. Робила випробування матеріалів, їздила на лад майданчика ш-ти Покровська, давала висновок і в себе в лабораторії ми випробовували. Претензій з боку керівництва офіційно до мене не було. 3 лютого 2015 року прийшла начальник ОСОБА_4 у лабораторію, ближче до обіду й сказала, що підписала наші заяву за власним бажанням. Ми сказали, що не писали таких заяв. Вона сказала, що піде, перевірить, що вона підписала, тому що не бачила, що вона підписала. Заява була набрана на комп'ютері, стояла тільки підпис рукописно. Я ця заяву не набирала. Ми викликали терком у нашу підтримку й ОСОБА_4 рассказаывала ОСОБА_5 й записували все на диктофон. Після цього сердюк пішла в об'єднання й подзвонила мені пояснивши, що не змогла подивитися заяви, т. до відділу кадрів на місці не було. Після цього ми перебували на робочому місці, склали графік поїздки на шахту. 04 лютого я прийшла на робоче місце, а графіка роботи не було. Я дзвонила ОСОБА_4, але вона не брала трубку. У другу зміну я поїхала на ш-ту покровська, цьому є підтвердження. Близько 14.00 я села на автобус і приїхала в лабораторію, де перебувала до 16.00 годин. Там перебувала ОСОБА_6, яка викликала терком. 05 лютого я перебувала на робочому місці, потім до нас під'їхав ОСОБА_7 і відділ кадрів ОСОБА_13, вони зайшли до нас у лабораторію. Вони нам сказали, чому ми перебуваємо на робочих місцях, та як ми розраховані. Ми пояснили, що нічого не писали. ОСОБА_7 сказав, що якщо завтра ми прийдемо на робоче місце, то нас не пустить Служба безпеки. Нам запропонували написати трудова угода, але ми відмовилися. 06 лютого ми перебували на робочому місці. З ранку приїхали профспілка, терком, телеканал ОСОБА_14. ОСОБА_9, директор, яка перебуває в об'єднання, 2 рази викликала міліцію, до нас у лабораторію. Ми пробули до вечора на робочому місці, і після обіду ОСОБА_4 принесла ксерокопію наказу, у якому ми були звільнені з 31.01.2015 року. 9 лютого ми прийшли в лабораторію, спочатку нас не прагли пускати, тому що ми тут не працюємо. В 08.00 годин ідуть сторожа додому, і ми пішли в будівлю. Наше робоче місце було опечатано. Приїхала ОСОБА_14. ОСОБА_9 нам сказала приїжджати в об'єднання, щоб поговорити, ми туди поїхали, але нас не пускали. Ми написали заяву, щоб увійти, але нас не пустили й до нас ніхто не вийшов. Ми повернулися назад у лабораторію й сиділи там до 16.00 годин. 10 лютого з 08.00 до 16.00 годин ми просиділи в лабораторії. 11 лютого я пішла на лікарняний. 21 лютого лікарняний закінчився. 23 лютого ми вийшли на роботу, але все було опечатано. Нас не пускали. ОСОБА_6 була на сесії. Нам сказали, що ОСОБА_7 розпорядився не пускати нас у будівлю. Мені після лікарняного було важко стояти, тому що не було стільців, щоб сидіти. И с 23 лютого ми перестали ходити на роботу. 11 лютого ми звернулися в прокуратуру.

Коли приходив ОСОБА_7, то не показував нам копії наказів. ОСОБА_7 за наказом теж був розрахований. 9 лютого 2015 року нас не прийняли в об'єднання, не пропустили.

Представник відповідача позов не визнала та пояснила суду, що порядок ОСОБА_2 ДП «Красноармійськвугілля» прийняло заяву ОСОБА_1 на звільнення, розглянули й задовольнили. ст. 233 Кодексу про працю існує строк обігу особи, який довідався про звільнення, а це місячний строк. Позивачка відмовилася ознайомитися з актом, який був складено 05 лютого, позивачка знала про цей акт, і звернулася з позовом до суду 11 лютого, тобто пропустила місячний строк обігу. ОСОБА_7 керівник ОП Стандарт, тому що він займається відстеженням якості вугілля.

Представник третьої особи ОСОБА_3 суду пояснила, що первинної профспілкової організації Профспілки працівників вугільної промисловості України ВП «Шахта Димитрова» ДП «Красноармійськвугілля» пояснила суду, що підтримує позовні вимоги. Не встановлено переважне право позивача перед іншими працівниками на залишення на роботі. Профспілка не дала згоду на скорочення позивача з обґрунтуванням цього із зазначенням порушення прав, передбачених ст.42 КЗпП України. Звертає увагу на пленум ВСУ, що позивач підлягає поновленню на роботі, якщо профспілка не дала згоди на звільнення.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що працює заступником директора по маркетингові й збуту ВП «Стандарт». Акт складався 05.002.2015 року в ОП «Стандарт». Ми приїхали з наказом про звільнення, щоб показати ОСОБА_1. Як складався акт я не бачив. Я ознайомився з актом і підписав його. Я показав акт ОСОБА_1, вона відмовилася його дивитися, був присутній при цьому відділ кадрів, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_6. ОСОБА_1 говорила мені, що не писала заяву про звільнення. ОСОБА_1 мені не приносила заяву про звільнення, хто приніс, я не знаю.

У мої обов'язки входить проводити перевірку, їздити по лабораторіях і оглядати, як проводиться робота. Було заяві про звільнення, яке при мені ОСОБА_1 не писала. Яким образом заява потрапила в приміщення ГП «Красноармейскуголь», не знаю. Я підкоряюся ОСОБА_9. Немає порушень при написанні заяви про звільнення. Слідчий мене не викликав на допит. У будівлю ГП може потрапити той, хто в списках, але я не знаю.

Свідок ОСОБА_4, суду пояснила, що працює ВП «Стандарт» заступником будівельної лабораторії. Заяву про звільнення вона підписувала в кабінеті ОСОБА_7. Я прийшла з кошторисом, він попросив мене підписати заяви моїх працівників про звільнення. Її 30, 31 січня й 02 лютого не було на роботі, запитала в ОСОБА_7, як справи, він мені пояснив, що всі мої співробітники написали заяви, але тільки 5 людей на лікарняному. Я завізувала заяви співробітників, стала ставити число 3 лютого, тому що мене 31 січня не було на роботі. ОСОБА_7 сказав, ні, потрібно іншим числом. На заяві я поставила 29 січня. Мене не було на роботі 30, 31 січня й ОСОБА_6 я не стала підписувати заяву. Коли я підписувала заяву, те його текст не читала. Я навіть не звернула увагу, що текст був надрукований у заяві. Співробітники приходили, розписувалися в журналі, щодня, хоча були звільнені. 5 лютого 2015 року я була в кабінеті, прийшла ОСОБА_13, запитала, де співробітники, я відповіла, що в лабораторії, і ОСОБА_13 пішла туди. Я теж пішла в лабораторію, ОСОБА_13 умовляла підписати акт ОСОБА_1 й ОСОБА_6, вони відмовилися. Я підписала цей акт. Я не тримала в руках наказ, але думаю, що це був наказ, що це ще могло бути. Опечатала лабораторію, тому що ОСОБА_9 мені сказала, що працівники звільнено 31 січня, поміняти замки

Усі наради в нас проводить ОСОБА_7. Він зам генерального. На нараді нам сказали всім написати заява про переклад на трудові угоди. Розраховуються й улаштовуються за трудовою згодою. Мені сказали не писати заява на переклад, тому що я була в штаті, як матеріально відповідальна особа.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що працює заступник голови Красноармійської територіальної організації ППВП України, 02.02.2015 року я був в об'єднанні, і мені подзвонила ОСОБА_3 й сказала про те, що надходять дзвінки з ОП Стандарт і говорять писати заяви на розрахунки. Я подзвонив начальникові й сказав, щоб припинили цей тиск. Після цього знову зробив дзвінок з ОП Стандарт. Я приїхав разом з ОСОБА_3, зібралися працівники ОП Стандарт і сказав припинити це неподобство. 03.02.2015 року вже зробив дзвінок від ОСОБА_1 із проханням приїхати. Коли ми приїхали з ОСОБА_3, нас зустріла завідувачка лабораторії ОСОБА_4. Я попросив її дати пояснення, що відбувається. Вона нічого не стала пояснювати. Потім вона сказала, що дівчинки написали заява на розрахунки, вона завізувала. Я їй пояснив, що наша розмова буде записана на диктофон. Ця розмова дійсно записана й відкрите карне виробництво. ОСОБА_4 стала говорити про те, що не пам'ятає, що вона візувала. Дівчинки пояснили, що заява на розрахунки не писали. 06.02.2015 року зробив дзвінок від ОСОБА_6. Нас зустріла ОСОБА_4, яка пояснила, що, тому що ОСОБА_6 тут не працює, ідете. Я попросив ОСОБА_4, надати документи, на підставі яких, працівників не пускають на роботу. ОСОБА_4 не змогла нам надати ніяких документів. І я сказав дівчинкам залишатися на робочих місцях і продовжувати працювати. 09.02.2015 року знову зробив дзвінок від ОСОБА_1 про те, що вони не можуть потрапити на робоче місце, тому що двері опечатані. Я приїхав туди з ОСОБА_3, ОСОБА_15, приїхали голови ш-ти Димитрова, голови ш-ти Стаханова, телебачення. Дійсно двері були опечатані. Телебачення все зняло, побрали інтерв'ю від дівчинок. ОСОБА_15 у той день дзвонив ОСОБА_12, на що той відповів, я зараз під'їду й ми розберемося. Ми прождали 10 хвилин, замість нього приїхав загін міліції. Працівники міліції пояснили, що їм подзвонив ОСОБА_7, який пояснив, що тут усе ламають, трощать. Загін міліції побачив, що всі нормально склали акт і виїхали. Там є друга лабораторія екологічна, там дійсно були написані заяви про руки. А заяви, які відмовилися писати на звільнення, були видрукувані на комп'ютері. Ми приїхали в об'єднання, до зам директора ОСОБА_16 й попросили його пояснити ситуацію. Чому дівчинок не пускають на робоче місце, покажіть наказ. Він від усього відрікся й сказав, що нічого не знає. Ми потім пішли від нього. після цього дівчинок продовжували не пускати на робочі місця. Мені доводилося щодня приїжджати на їхніх робочі місця й становити акти за кожний робочий день. Ми просили показати нам хоч один наказ або який-небудь акт, але нічого не було.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що працює директором ВП «Стандарт» ДП «Красноармійсквугілля». ОСОБА_1 була звільнена на підставі її заяви про звільнення. Особисто ОСОБА_1 до мене не приходила. Заяви всі були в кадровика. Кадровик принесла заяви мені і я помітила, що немає віз начальника лабораторії. Я попросила віднести до них, щоб були візи. Коли зарезервували, я підписала. Заява була видрукувана. Я пізніше консультувалася в юриста, бажане щоб заява була написана власноручно, але дозволяється друкувати. З наказом їздили ознакамливать на ділянку ОСОБА_7, кадровик і члени комісії, які перевіряли дисципліну на ділянці. Лабораторія перебуває в іншій будівлі і я попросила поїхати й ознайомити з наказом. У мене є доповідна про те, що відмовилися знайомитися з наказом. Акт складався вже не на місці працівника. Вона не прийняла ОСОБА_1 в об'єднання, тому що сказали, що буде телекомпанія ОСОБА_14.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що працює директором по виробництву ДП «Красноармейсквугілля». Кадри невід'ємна частина на підприємстві, на якому вони закріплені. Є директор, я зам генерального директора по виробництві, збуті ОП Стандарт. Заяви, що стосуються приймання й звільнення це в компетенції ОСОБА_9. Я не мав право підписувати заяви ні на приймання, ні на звільнення. Була програма ГП Красноармейскуголь, щоб усі працівники не матеріально відповідальні перейшли на іншу форму трудової угоди. Потрібно було звільнити працівників, а потім працевлаштуватися. Мої працівники діяли на підставі розпорядження директора. З листами й документами, які мені приносять на підпис була заява ОСОБА_1, яке я підписав. Було три заяви, на яких не було віз. Це начальник ділянки й директор. Хто приніс мені ці заяви, я не знаю. Це був понеділок, у мене була нарада з керівниками, і я їм віддав на резервування. Я не знаю писали працівники ці заяви, або не писали. Заява була видрукувана, стояв підпис.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що її та ОСОБА_1 не ознакамливали з наказом на звільнення. Ми ходили 09.02.2015 року в об'єднання, і нас не впустили. При мені не складався акт. 05.02.2015 року до нас зайшла ОСОБА_13 і ОСОБА_7 і поставили запитання чому ми не прагнемо переходити на трудові угоди. Ми пояснили, що в нас не буде ніяких прав, ні відпусток, ні лікарняних. ОСОБА_7 нам сказав, що завтра нас не пустять на роботу.

Судом встановлено, що позивачка працювала техніком будівельником у Будівельній лабораторії ВП «Стандарт» ДП Красноармійськвугілля» з 2003 р. та була звільнена 31.01.2015 р. Наказом № 16-К за власним бажанням у відповідності до ч. 1 ст. 38 КЗпП Україн

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Виходячи із змісту ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ч.1 ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.п.1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 ст.40 і п.п.2 і 3 ст.41 цього Кодексу, може бути проведене лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Оскільки відповідачем був порушений порядок вивільнення працівників, передбачений ст.ст.43, 492 КЗпП України, то суд вважає, що наказ про звільнення позивача підлягає скасуванню, а сам позивач підлягає поновленню на роботі.

Згідно ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Таким чином, суд вважає, що стягненню підлягає середній заробіток за період з 26 лютого 2015р. по по 06.05.2015 р. у розмірі 8 331 (вісім тисяч триста тридцять одна грн.) 52 коп.

Разом з тим, суд не вбачає підстав щодо скасування всього наказу відповідача № 16-к від 31.01.2015р., оскільки він стосується не тільки позивача, а й інших осіб і тому цей наказ підлягає скасуванню тільки в частині звільнення позивача.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 659 від 24.04.2015 р. підпис від імені ОСОБА_1 в заяві на ім'я директора ВП «Стандарт» ДП «Красноармійськвугілля» від 29.01.2015 р. виконано не ОСОБА_1, а іншою особою. (а. с. 51-56).

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 974 грн., як за задоволення вимог майнового та часткове задоволення вимог немайнового характеру.

У зв'язку з вищевикладеним та на підставі ст.ст.42 ч.1, 43, 492, 235 ч.2 КЗпП України, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 209, 213, 214, 215, 294, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задовольнити частково.

Скасувати наказ № 16-к від 31.01.2015 р. Відокремленого підрозділу «Стандарт» Державного підприємства «Красноармійськвугілля» в частині звільнення ОСОБА_1 - техніка-будівельника будівельної лабораторії на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Поновити на попередньому місці роботи у якості техніка-будівельника будівельної лабораторії Відокремленого підрозділу «Стандарт» Державного підприємства «Красноармійськвугілля» ОСОБА_1.

Стягнути з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.02.2015 р. по 06.05.2015 р. у розмірі 8 331 (вісім тисяч триста тридцять одна грн.) 52 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь ОСОБА_1 2 000 (дві тисячі) грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь держави судовий збір у сумі 974 грн.

Рішення у частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Димитровського міського

суду Донецької області І.Г. Перекупка