Справа № 2/489/1089/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 квітня 2015 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Миколаївської міської ради про встановлення юридичних фактів, визначення часток у спільному майні, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради про встановлення юридичних фактів, визначення часток у спільному майні, визнання права власності в порядку спадкування.

В подальшому позивач подав до суду уточнену позовну заяву, зазначивши відповідачем ОСОБА_2, про встановлення юридичних фактів, визначення часток у спільному майні, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Позивач вказує на те, що його батькам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1. Після смерті батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, спадщину прийняла лише мати, проте за свого життя свідоцтва про право на спадщину не отримувала. За свого життя мати заповіла йому спірну квартиру. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 його матері - ОСОБА_4, відкрилася спадщина на частку даної квартири, яка належала їй, та на частку квартири, яка належала її чоловікові.

Він звернувся до нотаріальної квартири з метою вирішити питання оформлення своїх спадкових прав, проте йому було відмовлено через відсутність визначених часток у праві спільної сумісної власності на спадкову квартиру, а також відмінності у написанні прізвища спадкодавиці у правовстановлюючому документі на спадкове нерухоме майно, а також в заповіті.

Посилаючись на викладене, просив суд задовольнити позов, встановити факт належності померлій ОСОБА_4 правовстановлюючого документу на квартиру АДРЕСА_1, та заповіту від 23 січня 1997 року, визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, визначивши їх по 1/2 за кожним із співвласників і визнати за ним право власності на дану квартиру в порядку спадкування.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач проти позову не заперечував.

Від Миколаївської міської ради до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення позову відповідач не заперечував.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав.

Судом встановлено, що 4 лютого 1994 року на підставі розпорядження № 23 від 3 лютого 1994 року видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Право власності на вказану квартиру сім'я ОСОБА_4 набула згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» на підставі розпорядження органу приватизації ЖКВ ВО «Зоря» 3 лютого 1994 року №23.

Як вбачається з матеріалів справи, прізвище одного зі співвласників - ОСОБА_4 - у свідоцтві про смерть записане як «ОСОБА_4».

Як вбачається з наданих заявником документів та інших матеріалів справи, довідок про місце реєстрації померлої ОСОБА_4, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, свідоцтва про укладення шлюбу, фотокопії свідоцтва про народження позивача, прізвище його матері - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, записане українською мовою як «ОСОБА_4», російською «ОСОБА_4».

Таким чином, суд вважає встановленим, що прізвище ОСОБА_4 у свідоцтві про право приватної власності від 4 лютого 1994 року, виданого на підставі розпорядження № 23 від 3 лютого 1994 року, та у заповіті, складеному нею 23 січня 1997 року, вказано помилково як «ОСОБА_4» та зазначені документи належать ОСОБА_4.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - батьки позивача ОСОБА_1, перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 грудня 1951 року (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1).

Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 23 березня 2015 року відомості щодо квартири АДРЕСА_1 відсутні.

Проте, відповідно свідоцтва про право власності від 4 лютого 1994 року зазначена квартира була приватизована подружжям ОСОБА_1 та належала ним на праві приватної спільної сумісної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3.

За свого життя, 31 січня 2006 року, ОСОБА_3 зробив розпорядження, яким, належну йому квартиру АДРЕСА_1, заповів ОСОБА_1; належний йому на праві власності садовий будинок (дачу) із земельною ділянкою АДРЕСА_5, заповів ОСОБА_2.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді частки у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру та садовий будинок.

Як вбачається з матеріалів справи, а ні ОСОБА_4, а ні позивач до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися, проте на час смерті свого чоловіка ОСОБА_4 була зареєстрована й проживала за адресою: АДРЕСА_1, та продовжувала проживати за даною адресою до моменту своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 (довідка КЖЕП Миколаївської міської ради «Зоря» № 391 від 3 лютого 2015 року, довідка КЖЕП Миколаївської міської ради «Зоря» № 904 від 31 березня 2015 року).

В силу статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення в натурі.

В роз'ясненнях, що містяться в п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року (надалі - Пленум), у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Таким чином, дружина померлого ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину у вигляді 1/2 частки квартири, що залишилася після смерті її чоловіка.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 568/2014, заведеної Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою до майна померлої ОСОБА_4, ОСОБА_4 за свого життя 23 січня 1997 року зробила розпорядження, за яким належну їй квартиру АДРЕСА_1, заповіла ОСОБА_1; належну їй на праві власності дачу у АДРЕСА_5 заповіла ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 звернулися до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 за заповітом.

Проте, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність визначених часток у праві спільної сумісної власності на спадкову квартиру, а також відмінності у написанні прізвища спадкодавці у правовстановлюючому документі на спадкове нерухоме майно та заповіті.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1. підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Миколаївської міської ради про встановлення юридичних фактів, визначення часток у спільному майні, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити частково.

Встановити юридичний факт, що свідоцтво про право приватної власності на житло від 4 лютого 1994 року, видане на підставі розпорядження № 23 від 3 лютого 1994 року, належить ОСОБА_4.

Встановити юридичний факт, що заповіт, вчинений ОСОБА_4 23 січня 1997 року і посвідчений державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори Сидоренко Л.М., зареєстрований в реєстрі за № 6-166, складений ОСОБА_4 та їй належить.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

В іншій частині в позові відмовити.

В позові до Миколаївської міської ради відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя Н.А. Спінчевська