Ухвала іменем україни
08 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Леванчука А.Л., Мазур Л.М., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Приватного акціонерного товариства «Українська екологічна страхова компанія», Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 10 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою (далі - ДТП). Під час судового розгляду до участі у справі були залучені приватне акціонерне товариство «Українська екологічна страхова компанія» (далі - ПрАТ «УЕСК») та Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ). В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю автомобілів під керуванням позивача та відповідача, автомобілю позивача було завдано механічні пошкодження. З урахуванням уточнень до позовних вимог позивач просила суд стягнути з відповідача 32 005 грн у відшкодування матеріальної шкоди та 2 тис. грн моральної шкоди.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму матеріальної шкоди в розмірі 32 005 грн71 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 13 травня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2014 року рішення апеляційного суду Київської області від 13 травня 2014 року в частині позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 10 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль позивача отримав механічні пошкодження в результаті неправомірних дій відповідача, наявність вини якого встановлена в судовому порядку, а тому він має нести відповідальність за завдані позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальні збитки.

Апеляційний суд, скасувавши рішення суду першої інстанції та ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову, виходив із того, що ОСОБА_4 має право вимоги про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, до ПрАТ «УЕСК», в якій застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_5, проте страхова компанія знаходиться у процесі ліквідації, із заявою про виплату страхового відшкодування до ліквідатора ПрАТ «УЕСК» позивач не зверталася, а вимоги про відшкодування завданої шкоди до МТСБУ є передчасними.

Проте з такими висновками апеляційного суду не можна погодитись з наступних підстав.

Судами встановлено, що 30 грудня 2011 року о 17 годині 20 хвилин на 5 км автодороги Біла Церква - Тетіїв - Липовець - Гуменна сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2, який належить позивачу на праві приватної власності. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача було завдано механічні пошкодження на суму 32 005, 71 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що автомобілем «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4, під час дорожньо-транспортної пригоди керував ОСОБА_6 (а. с. 7)

Відповідно до поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15 листопада 2011 року № АВ/0126957 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 за договором застрахована ПрАТ «УЕСК». Забезпечений транспортний засіб «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 (а. с. 54).

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2012 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, закрито у зв'язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а. с. 10). Зі змісту постанови суду вбачається, що ОСОБА_5 своїми діями порушив п. п. 2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху України, його вина підтверджується матеріалами адміністративної справи.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки відповідно до статті 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування.

Таким чином, за відсутності згоди ОСОБА_5, цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПрАТ «УЕСК», на відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, обов'язок по відшкодуванню шкоди покладається на страховика. Судом встановлено, що ПрАТ «УЕСК» знаходиться у процедурі банкрутства.

Відповідно до ст. 20 Закону, у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов'язки за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов'язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов'язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового цивільно-правової відповідальності.

Виходячи з правового аналізу вказаних норм матеріального права, обов'язок із виконання договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а у разі недостатності коштів/майна на МТСБУ.

Таким чином, не можна визнати обґрунтованим висновок апеляційного суду про відмову у задоволенні позову з тих підстав, що ще не завершено процедуру ліквідації боржника, а стягнення з МТСБУ є передчасним, оскільки відповідно до ст.92 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Судом апеляційної інстанції належним чином не перевірено, чи завершено процедуру банкрутства страхової компанії, чи достатньо коштів у боржника, хто саме на даний час має відповідати за зобов'язаннями - ПрАТ «УЕСК» в особі ліквідаційної комісії чи МТСБУ.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом апеляційної інстанції в повному обсязі не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 10 грудня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук Л.М. Мазур Т.О. Писана Г.В. Юровська