У Х В А Л А

іменем україни

16 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Черненко В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права на частку та визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 28 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 20 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним вище позовом, посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 належить сторонам на праві спільної часткової власності, у якій розмір його частки складає 3/4 частини, а співвласника ОСОБА_5 - ј частина. Квартира двокімнатна, однак, частина відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі. Він та відповідач не є членами однієї родини та їх спільне проживання в одній квартирі є неможливим. Окрім того, відповідач має інше житло, а тому припинення права на його частку не завдасть істотної шкоди його інтересам. Просив припинити право спільної часткової власності ОСОБА_5 на ј частину квартири, стягнути з нього на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію за належну йому ј частку указаної квартири у розмірі 68 185 грн та визнати за ним право власності на ј частину спірної квартири.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 28 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 20 січня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що у порушення норм ч. 2 ст. 365 ЦК України позивачем на депозитний рахунок суду внесено кошти не в повному обсязі, який визначений судовою будівельно-технічною експертизою, а тому відсутні правові підстави для припинення права особи на частку у спільному майні.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 28 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 20 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

В.А. Черненко