Справа № 372/3661/14 Головуючий у І інстанції Кравченко М.В.
Провадження № 22-ц/780/2299/15 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 4 22.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

22 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Голуб С.А.,

за участю секретаря Микитенко Д.А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 20 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки майна в натурі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про виділ в натурі ? частини житлового будинку та земельних ділянок, розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

В обгрунтування позову зазначив, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 19 листопада 2013 року в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ним та відповідачкою ОСОБА_4 право власності на спірне нерухоме майно по ? частині за кожним.

На даний час відповідачка створює перешкоди у користуванні спільним майном, демонтувала приміщення гаражу, знищила плодові та декоративні насадження на земельній ділянці.

Просив суд ухвалити рішення про виділ його частки майна в натурі для того, що мати змогу розпорядитись своєю часткою на власний розсуд.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20 лютого 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, в апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки тим обставинам, що відповідачка порушує права позивача, як співвласника нерухомого майна, створюючи перешкоди в його користуванні, володіння та розпорядженні, зокрема: без дозволу позивача демонтувала приміщення гаражу, в порушення санітарних та протипожежних норм встановлила твердопаливний котел, встановила стічні труби, знасла плодові та декоративні насадження, перешкоджає користуванню водою для поливу. Ваажає, що судом не враховано неможливість спільного проживання сторін та право позивача на виділ його частки в натурі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд обгрунтовував свої висновки тим, що позивач, хоча і має передбачене законом право на виділ йому частки із майна, що є у спільній частковій власності, не зазначив порядок виділу частки в натурі, під час судового розгляду на роз'яснення і пропозиції суду відмовився конкретизувати яку саме частку в натурі, а не в ідеальній долі, він бажає виділити йому, не вказав конкретизований порядок виділу, зокрема які саме приміщення будинку виділити йому, яким саме чином поділити земельні ділянки, які площі будинку та ділянок підлягають виділенню, а які повинні залишитись відповідачеві тощо. На пропозицію суду призначити судову будівельно-технічну експертизу сторони відмовились від проведення такої експертизи, а позивач пояснив таку позицію недоцільністю проведення експертизи.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Так, судом першої інстанції встановлено і в бачається з матеріалів справи, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.11.1973 року.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 29 вересня 2014 року шлюб між сторонами розірвано.

В період шлюбу подружжям набуто спірне нерухоме майно, яке належить їм на праві спільної часткової власності у рівних частинах, тобто по 1/2 частині кожному, а саме: земельні ділянки, площами 0,1054 га та 0,0400 га, розташовані по вул. Ігнатівська в м.Українка Обухівського району Київської області; житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1, що підтверджується рішенням Обухівського районного суду Київської області від 19.11.2013 року, інформаційними довідками з Реєстру прав власності на нерухоме майно, державними актами на право власності на земельну ділянку, технічною документацією, архівно-інвентаризаційною справою.

Спірний будинок має загальну площу 164,7 кв.м., житлову площу 43,2 кв.м, складається із двох поверхів, на прилеглій земельній ділянці розташовано прибудинкові споруди: два сараї, огорожа, колонка, що підтверджується архівно-інвентаризаційною справою, технічним паспортом.

Відповідно до статей 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України.

За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів як щодо створення відповідачкою перешкод у користуванні спірним нерухомим майном, так і щодо відсутності згоди відповідача на поділ спільного майна в натурі.

Під час вирішення зазначених спорів суди повинні враховувати роз'яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок».

Зокрема, виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України та роз'яснень, викладених у п.п. 6, 7 зазначеної постанови, виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Позивач не зазначив у позові, яку саме частку спільного майна він бажає виділити в натурі. Ні в суді першої інстанції, ні апеляційному суду, позивач не надав доказів, підтверджуючих наявність технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири, а земельних ділянок в окремі.

Судом першої інстанції було роз'яснено позивачу права та обов'язки, передбачені ст. ст. 10, 27, 31, 57, 60, 61 ЦПК України, та можливість уточнення позовних вимог, оскільки суд в силу вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України не вправі виходити за межі заявлених позивачем вимог, про що вказано в рішенні суду.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позову про виділ частки нерухомого майна в натурі.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не взяв до уваги неможливість спільного проживання сторін та порушення відповідачем прав позивача на користування спільним майном, відхиляються колегією суддів, оскільки всупереч вимог ст. 60 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б дозволити встановити ці обставини, та крім того, такі обставини, навіть при їх доведенні, не могли стати підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 за відсутності у суду даних щодо наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку та земельних ділянок.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 20 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: