АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6563/15 Справа № 180/3914/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Янжула О. С. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в 2014 році на шпальтах веб-сайту мережі Інтернет «Мій Марганець» ОСОБА_3 розмістив статтю «ІНФОРМАЦІЯ_1». Крім того, в 2014 році на шпальтах веб-сайту мережі Інтернет «Мій Марганець» ОСОБА_3 розмістив статтю «ІНФОРМАЦІЯ_2». Такі відомості, повідомлені в статтях, принижують честь, гідність і ділову репутацію її, як громадянина та начальника управління праці та соціального захисту населення, депутата Марганецької міської ради, оскільки характер висловлювань в статті створює негативне враження і відношення до неї як до непрофесіонала, наведені цитати зі статті також є припущенням, неправдивою інформацією, яка порочить її ділову репутацію, та принижує її честь гідність і ділову репутацію. Внаслідок розповсюдження недостовірної та неправдивої інформації їй завдана моральна шкода, яку вона оцінює у розмірі 5000,00 грн.

На підставі викладеного позивач просила суд визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформацію на веб-сайті мережі Інтернет «Мій Марганець» під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1». Визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформацію на веб-сайті мережі Інтернет «Мій Марганець» стаття під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2». Зобов'язати ОСОБА_4 спростувати недостовірну інформацію та принести публічні вибачення. Стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Заочним рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, з таких підстав.

Судом встановлено, що в 2014 році на веб-сайті мережі Інтернет «Мій Марганець» розміщено статтю «ІНФОРМАЦІЯ_1».

В даній статті викладена інформація, в якій вказано, що позивач - ОСОБА_2, «приймала активну участь та голосувала 24 січня 2014 року на сесії міської ради в підтримку звернення Президії Дніпропетровської обласної ради, депутатів Дніпропетровської обласної ради до Президента Януковича, Кабінету міністрів, Азарова, політичних сил та громадян щодо силового розгону «Майдану». Також вказано, що ні для кого не секрет, що сім'я ОСОБА_2 має автобусний бізнес. Напевно мета цього подружжя - встановити монополію на перевезення пасажирів по місту своїми автобусами. За ради цього їм вкрай необхідно завжди бути членам провладних політичних сил та співпрацювати з будь-якими мерами. ОСОБА_11 та його син, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, подружжя ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та їхні прихвосні створили команду таємних шанувальник імперської ідеології партії регіонів та їхніх сателітів-комуністів і мріють про повну узурпацію влади у м. Марганець. Сьогодні наша країна переживає складні часи і її громадяни вимагають кардинальних змін у законодавчий, виконавчий та судовій владі задля побудови демократичного суспільства, де кожна людина буде мати достойне життя. Але антинародна влада м. Марганець в особі вищезазначених діячів, прикриваючись патріотичними гаслами, продовжує грабувати руйнувати місто. Такі дії призводять до погіршення життя людей у їхньому місті, що продовжує зневіру громадян до центральної влади країни».

Крім того, в 2014 році на веб-сайті мережі Інтернет «Мій Марганець» розміщено статтю «ІНФОРМАЦІЯ_2».

В даній статті викладена інформаці,я в якій вказано, що «23 грудня 2014 року о 10-00 год. біля Марганецького виконкому відбувся передчасний мітинг громадських організацій міста проти діяльності Президента України і Кабінету Міністрів, проведення реформ та прийнятна державного бюджету на 2015 рік, за підтримки в.о. міського голови ОСОБА_11., заступників ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та начальника управління соціального захисту населення - ОСОБА_2. Учасники мітингу задавали один одному цілком справедливі питання:Чи ознайомлені ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 з проектом державного бюджету на 2015 рік (за часом проект бюджету було подано до Верховної ради після завершення мітинг)».

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання інформації недостовірною, суд першої інстанції керувався положеннями ст. 32, 34 Конституції України, ст.ст. 277, 297, 23 ЦК України, ст. 471 ЗУ «Про інформацію», а також виходив з того, що позивач являється публічною особою, тому свідомо відкривається для прискіпливого аналізу кожного свого слова і вчинку з боку журналістів і громадськості, і повинна бути більш терпимою до критики. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відсутня недостовірна інформація, а за висловлювання оціночних суджень відповідач не може бути притягнутий до відповідальності. Крім того, застосовуючи такий спосіб судового захисту як вибачення перед позивачем, позивач не врахувала, що примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачений у ст. ст. 16, 277 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції посилався на те, що вимоги про стягнення моральної шкоди мають похідних характер і пов'язані з встановленням факту порушення прав особи незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, а тому задоволенню не підлягають.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що відповідач написав неправдиву, надуману та не підтверджену жодними доказами інформацію, чим зашкодив її діловій репутації, опорочив її честь та гідність, а також хибно формує громадську думку. Крім того, внаслідок розповсюдження недостовірної та неправдивої інформації апелянту завдана моральна шкода, яка виражається у сильних душевних хвилюваннях, переживаннях та стражданнях, головних білях, негативним відношенням до апелянта громадян міста, негативною соціальною оцінкою оточуючих.

Однак, з такими доводами апелянта не можна погодитися з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 19 постанови Пленуму ВСУ N 1 від 27.02.2009 р., вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно до ч.2 ст. 471 Закону України "Про інформацію", оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до статті 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку, що висловлювання відповідача, які позивач просить визнати недостовірними та спростувати, мають своїм змістом критику особистості позивача, як публічної особи, а тому є оціночними судженнями, які неможливо ані довести, ані спростувати.

Отже, згідно з положеннями ст. 277 ЦК України не можуть бути предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критичні оцінки певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції.

Колегія суддів вважає, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень по ним.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про залишення судом без уваги образливого та недостовірного характеру вказаних висловлювань на її адресу, що потребує спростуванню у судовому порядку, не ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні матеріалах справи, фактично зводяться до одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства лише на свою користь та до переоцінки тих доказів, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалися на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні у судовому засіданні відповідно до вимог ст.212 ЦПК України.

Оскільки судом не було встановлено підстав для задоволення по суті заявлених позовних вимог, правильним являється і відмова в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди.

Колегія вважає, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями самих сторін.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б привести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова