Справа № 562/124/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"23" липня 2015 р. Здолбунівський районний суд
ід головуванням судді Мички І.М.
при секретарі Прадош О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Здолбунів цивільну справу за позовом заступника прокурора Здолбунівського району в інтересах держави в особі Здолбунівської центральної районної лікарні до ОСОБА_1 про відщкодування витрат за перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні,-
В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що судом розглянуто кримінальну справу по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Встановлено, що 09.03.2014 року, близько 15.00 год., ОСОБА_1 перебуваючи за адресою м.Здолбунів, вул. Вілли один раз вдарив ОСОБА_2 в область голови, з метою захисту своєї колишньої дружини ОСОБА_3 під час сварки, що виникла на основі особистих неприязних стосунків з ОСОБА_2, який ображав нецензурними словами і намагався вдарити останню.
Внаслідок умисно завданого удару кулаком руки в обличчя, ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематоми правого ока,які згідно висновку судово-медичної експертизи №106 від 18.03.2014 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров'я, з приводу чого він перебував на стаціонарному лікуванні в Здолбунівській ЦРЛ з 09 по 19 березня 2014 року.
Відповідно до довідки-розрахунку загальна сума витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення становить 1775 грн. 55 коп.
Вироком Здолбунівського районного суду від 08.05.2014 у справі №562/895/14-к, ОСОБА_1 визнано винним за ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання 160 (сто шістдесят) годин громадських робіт. На підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 ОСОБА_1 звільнено від призначеного покарання.

Вирок Здолбунівського районного суду від 08.05.2014 у справі №562/895/14-к по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України набрав законної сили 09.06.2014.

У поданій до суду заяві прокурор позовні вимоги підтримав повністю та з аналогічних мотивів, просить витрати на лікування особи, яка потерпіла від злочину, стягнути з відповідача ОСОБА_1, не заперечує щодо винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 на неодноразові виклики в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що стерджується долученими до матеріалів справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Дослідивши зібрані по справі докази, суд важає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Здолбунівського районного суду від 08 травня 2014 року, який набрав законної сили, ОСОБА_1 визнано винним за ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання 160 (сто шістдесят) годин громадських робіт. На підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 ОСОБА_1 звільнено від призначеного покарання.

З указаного рішення суду вбачається, що ОСОБА_1 органами досудового розслідування обвинувачувався у тому, що він 09.03.2014 року, близько 15.00 год., перебуваючи за адресою м.Здолбунів, вул. Вілли один раз вдарив ОСОБА_2 в область голови, з метою захисту своєї колишньої дружини ОСОБА_3 під час сварки, що виникла на основі особистих неприязних стосунків з ОСОБА_2, який ображав нецензурними словами і намагався вдарити останню.

Внаслідок умисно завданого удару кулаком руки в обличчя, ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематоми правого ока,які згідно висновку судово-медичної експертизи №106 від 18.03.2014 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров'я, з приводу чого він перебував на стаціонарному лікуванні в Здолбунівській ЦРЛ з 09 по 19 березня 2014 року.

Згідно положень ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо злочин вчинено малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними ст.ст.1178 і 1179 цього Кодексу.

Пунктом 1.4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року №545, визначено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, які підлягають стягненню з винних осіб на користь бюджету, з якого фінансується лікувальний заклад.

Відповідно до інформації Здолбунівської ЦРЛ від 25 травня 2014 року потерпілий ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні з 09 по 19 березня 2014 року з приводу отриманих травм та на його лікування лікарнею витрачено 1775,55 грн. вартості ліжко-днів (10 х176,21).

Указаний розрахунок вартості лікування зроблений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року, його правильність відповідачем належними доказами не спростована.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов прокурора щодо стягнення витрат лікарні на лікування особи, яка потерпіла від злочину, з відповідача ОСОБА_1, є обґрунтованим, а тому позов підлягає задоволенню.

При постановлені рішення з відповідача підлягає до стягнення судовий збір в прибуток держави згідно положень ст.88 ЦПК України в розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивач звільнений від їх сплати.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов заступника прокурора Здолбунівського району в інтересах держави в особі Здолбунівської центральної районної лікарні до ОСОБА_1 про відщкодування витрат за перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь фінансового управління Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області кошти за перебування потерпілого від кримінального правопорушення на стаціонарному лікуванні в сумі 1775 (одна тисяча сімсот сімдесят п'ять) грн. 55 коп., які підлягають зарахуванню до відповідного бюджету, з якого фінансується Здолбунівська центральна районна лікарня Рівненської області.

Стягнути з ОСОБА_1 у прибуток держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі через Здолбунівський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення судового рішення у той же строк із дня отримання копії рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Cуддя: