Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1048/15-ц
Провадження № 2/499/417/15
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"07" серпня 2015 р. смт.Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Погорєлов І.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Хлібна база №77» Державного агентства резерву України про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, зобовязання здійснити виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Хлібна база №77» Державного агентства резерву України про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, зобовязання здійснити виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати.

З вимог п.2 ч.2 ст.119 ЦПК України вбачається, що в позовній заяві повинні міститися місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс позивача, відповідача.

Позивач в порушення п.2 ч.2 ст.119 ЦПК України не зазначив поштовий індекс свого місця проживання та повного місця знаходження відповідача, а тому дана обставина може викликати труднощі під час оповіщення позивача, відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що позивач надав до суду довідку з ДП «Хлібна база №77» з якої вбачається, що станом на 01.09.2014 року у відповідача перед позивачем була заборгованість проте позивач звернувся до суду 07.08.2015 року, а тому на час надходження позовної заяви до суду у суду не має доказів про наявність заборгованості у відповідача перед позивачем. За таких обставин позивачу слід рекомендувати надати до суду довідку про наявну суму заборгованості станом на час подання позовної заяви до суду.

З п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України вбачається, що позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Зі змісту ч.5, 6 ст.119 ЦПК України вбачається, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

З вимог ч.1 ст.116 КЗпП України вбачається, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Частиною 1 ст.117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В позові не зазначено докази на підтвердження обставин: знаходження на роботі позивача в день його звільнення; пред'явлення позивачем вимоги до відповідача про розрахунок; не повідомлення відповідачем позивача в письмовій формі про нараховані суми, належні йому при звільненні; наявність спору щодо розміру сум які позивач просить стягнути з відповідача.

Позивачем не вказані підстави для звільнення від доказування.

За таких обставин позивачу слід надати до суду відомості з зазначенням доказів, що підтверджують кожну вказану в цій ухвалі обставину або причини неможливості їх зазначення та подальшого надання, а у випадку неможливості отримання таких доказів зазначити про це з подальшим направленням до суду відповідних клопотань про забезпечення цих доказів, виклик свідків, тощо.

Така правова позиція підтверджується розясненнями Верховного Суду України, який в абзаці 1 п.7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2 розяснив, що позовна заява повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК України. У звязку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

За правилами ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

З огляду на викладене, зазначену вище позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу, строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Хлібна база №77» Державного агентства резерву України про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, зобовязання здійснити виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати - залишити без руху.

Надати позивачу строк 5 (п'ять) днів з дня отримання ним копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Розяснити позивачу, що в разі невиконання вимог, вказаних в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, позовна заява буде повернута позивачеві.

Ухвала судді оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_2