У х в а л а

іменем україни

13 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Коротуна В.М.,Ступак О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про повернення грошових коштів за депозитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про повернення грошових коштів за депозитним договором. В обґрунтування вимог зазначала, що 11 березня 2014 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» у відділенні, розташованому по вул. Гоголя, 15 у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, укладено депозитний договір № SAMDNWFD100, згідно з умовами якого вона внесла на особистий рахунок № НОМЕР_1 кошти в розмірі 100 000 доларів США зі ставкою 8 % річних з мінімальним строком повернення депозиту в 1 місяць. Пунктом 1 вказаного договору передбачено припинення дії договору у випадку виплати всієї суми разом з відсотками. Відповідно до п. 10 договору передбачено право банку та вкладника на дострокове розірвання депозитного договору, сповістивши про це сторони договору за два банківських дні до дати розірвання договору. Позивач зазначала, що неодноразово зверталася до банку з вимогою про повернення коштів, проте останній вклад не повернув. Посилаючись на викладене, позивач просила стягнути з відповідача на її користь кошти за депозитним договором від 11 березня 2014 року № SAMDNWFD100 у розмірі 100 000 доларів США, що еквівалентно (за курсом НБУ станом на 27 травня 2014 року) 1 166 082 грн 10 коп. та нараховані відсотки за даним договором на день ухвалення судом рішення.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 12 січня 2015 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 12 січня 2015 року скасовано. Ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 кошти за депозитним договором від 11 березня 2014 року № SAMDNWFD100 у розмірі 100 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25 лютого 2015 року еквівалентно 2 835 000 грн та нараховані відсотки за вказаним договором у розмірі 7 671 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25 лютого 2015 року еквівалентно 217 472 грн 85 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Заперечуючи проти позову ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалося на неможливість виконання договору, оскільки відділення банку, у якому укладено договір знаходиться на території Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України.

З метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банків України, запобігання та уникнення ризиків у діяльності банків, беручи до уваги Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», Декларацію Верховної Ради України від 20 березня 2014 року № 1139-VII «Про боротьбу за звільнення України», Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України», враховуючи неможливість здійснювати Національним банком України банківське регулювання та банківський нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю окремих банків та відокремлених підрозділів банків, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, а також неможливість виконання такими банками та відокремленими підрозділами банків вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинних шляхом, або фінансування тероризму», Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», інших нормативно-правових актів Національного банку України, що свідчить про здійснення ними ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи кредиторів, у тому числі інших банків, правлінням Національного банку України прийнято постанову від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя».

Відповідно до п. 5 вказаної постанови банки, у тому числі й ПАТ КБ «ПриватБанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку з урахуванням встановлених фактичних обставин справи та вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, виходячи з того, що депозитний договір від 11 березня 2014 року № SAMDNWFD100 укладено ОСОБА_4 з ПАТ КБ «ПриватБанк», який розташований і діє на території України у м. Дніпропетровську.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги стосуються переоцінки доказів, викладених в оскаржуваному рішенні, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, та не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи було допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. ПаріноваВ.М. КоротунО.В. Ступак