Справа № 361/1465/14 Головуючий у І інстанції Сердинський В. С.
Провадження № 22-ц/780/1420/15 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 42 08.04.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

08 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого судді: Мережко М.В.,

Суддів: Данілова О.М., Коцюрби О.П.,

При секретарі: Ромашині І.В.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міьскрайонного суду Київської області від 18 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_7 про встановлення порядку користування житловим будинком, земельною ділянкою, усунення перешкод у їх користуванні та вселення,

За зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на частку в спільній частковій власності на будинок.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулись з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_7 про встановлення порядку користування житловим будинком, земельною ділянкою, усунення перешкод у їх користуванні та вселення.

Позивачі зазначали, що є співвласниками спірного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який вони успадкували разом із відповідачами після померлої ОСОБА_8

ОСОБА_3 належить 1/4 частина будинку,

ОСОБА_5 - належить 1/16 частина будинку,

ОСОБА_4 належить 3/16 частини будинку,

ОСОБА_6 належить 1/4 частина будинку,

ОСОБА_7 належить 1/12 частина будинку,

ОСОБА_2 належить за двома свідоцтвами про право на спадщину по 1/12 частині будинку.

Всі свідоцтва зареєстровані сторонами в КП Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації» протягом 2007-2012 років.

Як зазначають позивачі, їм разом фактично належить 3/4 частини, а відповідачам - 1/4 частина житлового будинку АДРЕСА_1.

Житловий будинок АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці площею 0,0600 га, яка була виділена спадкодавцю ОСОБА_8 на підставі рішення виконкому Броварської міської ради депутатів трудящих Київської області 27 травня 1957 року №15, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, надвірних будівель та господарських споруд. Земельна ділянка на даний час не приватизована і порядок користування між учасниками спільної часткової власності не установлений.

Позивачі бажають встановити конкретний порядок користування спірним будинком відповідно до свідоцтв про право на спадщину та їх державної реєстрації на 3/4 частини житлового будинку та земельної ділянки, а також провести відповідні переобладнання для подальшого постійного проживання.

Посилаючись на викладене, позивачі просили суд встановити конкретний порядок користування житловим будинком та надвірними будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, виділити їм у користування, відповідно до висновку експерта №5777/5778/10-15 від 02 червня 2011 року, приміщення житлового будинку: 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, вбиральню «Г», колодязь «К», 1/2 частину огорожі вартістю 102 881 гривень, що менше від ідеальних 3/4 часток, відхилення від ідеальної частки в будинку становить 6.15 м.кв. на користь відповідачів, вартістю 3181 гривень: по житловому будинку з надвірними спорудами - 7318 гривень, земельної ділянки - 450 м.кв.

Встановити конкретний порядок користування житловим будинком та надвірними будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, виділити відповідачам у користування, відповідно до висновку експерта №5777/5778/10-15 від 02 червня 2011 року, приміщення житлового будинку: 1-1, 1-2, 1-3, 1/2 частину огорожі вартістю 24536 гривень, що більше від ідеальної 1/4 частки житлового будинку становить - 6.15 м.кв., на користь відповідачів вартістю 3181 гривень, всього по житловому будинку з надвірними спорудами - 7319 гривень, земельної ділянки - 150 м.кв..

Зобов'язати відповідачів не чинити позивачам перешкод у користуванні виділеною часткою житлового будинку та надвірними будівлями.

Вселити позивачів у спірний житловий будинок та встановити порядок користування на 3/4 та 1/4 частки із земельної ділянки площею 0,0600 га, відповідно до часток сторін у праві власності на житловий будинок та з врахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи №5777/5778/10-15 від 02 червня 2011 року.

В судовому засіданні позивачка та представник позивачів в одній особі ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_9 позовні вимоги уточнили в частині поділу житлового будинку та визначення порядку користування ним та земельною ділянкою, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до варіанту №1 та додатку №1 висновку експерта №С-4262 від 29 серпня 2014 року. В іншій частині позовні вимоги залишили без змін.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 пред'явила зустрічний позов. Вимоги обґрунтовувала тим, що вона проживає у спірному житловому будинку з 1975 року по теперішній час, доглядала за будинком. Разом із сім'єю робила добудови та покращувала стан будинку, в цілому на ремонтні та будівельні роботи на будинок позивачем за зустрічним позовом було витрачено 100 000,00 гривень. Окремо нею було побудовано гараж, сарай. Зараз у будинку є усі зручності - ванна кімната та санвузол, дах поміняно з шиферного покриття на ондулінове, дерев'яні фронтони змінено на цегляні, була утеплена веранда, на веранді встановлено чотири пластикові вікна та двері, весь будинок по периметру утеплено та обкладено цеглою, на усіх вікнах замінено скло.

Як зазначає ОСОБА_2, за період з 2006 року по вересень 2014 року були сплачені грошові кошти за послуги газопостачання в будинок АДРЕСА_1. Всього за весь цей період було сплачено 14 279,13 гривень.

ОСОБА_2 вважає, що покращення спірного житлового будинку є невід'ємними, загальна площа будинку збільшилася, він став будинком із всіма зручностями, а тому вона має право на збільшення своєї частки в спільній частковій власності та право на грошову компенсацію за витрачені кошти по утриманню будинку.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просила суд збільшити її частку у спільній частковій власності та визнати за нею право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку, а також стягнути із ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 3/4 частини від оплачених нею грошових коштів на оплату газопостачання до будинку від загальної суми:

14 279,13 гривень, що складає 10 709,35 гривень.

ОСОБА_2 17 грудня 2014 року надала суду уточнення до своєї позовної заяви, в якій просила суд збільшити її частку в спільній частковій власності та визнати за нею право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку, а також визнати за нею право власності на визнанні самочинними прибудови: прибудова «а3» приміщення 1-1, прибудова «а4» приміщення 1-8, гараж - «Д», сарай - «Ж», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Броварського мсіськарйонного суду Київської області від 18 грудня 2014 року первісний позов задоволено.

Виділено у користування ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на 3/4 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, приміщення:

частину веранди 1-1 площею 13,1 м.кв., вартістю 22 934 грн;

шафу 1-3 площею 0,5 м.кв., вартістю 875 грн;

житлове приміщення 1-5 площею 13,4 м.кв., вартістю 27 950 грн;

житлове приміщення 1-6 площею 9,9 м.кв., вартістю 20 650 грн;

частину житлового приміщення 1-7 площею 13,2 м.кв., вартістю 27 533 грн;

погріб «а1», вартістю 3 052 грн;

ґанок, вартістю 412 грн;

вбиральню «Г», вартістю 1 199 грн;

колодязь «К», вартістю 30 732 грн;

3/4 частини огорожі, вартістю 3 019 грн.

ОСОБА_7 та ОСОБА_2 виділити у користування на 1/4 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, приміщення:

частину веранди 1-1 площею 1,2 м.кв., вартістю 2 101 грн;

кухню 1-2 площею 9,2 м.кв., вартістю 16 107 грн;

житлове приміщення 1-4 площею 9,1 м.кв., вартістю 18 981 грн;

частину житлового приміщення 1-7 площею 1,8 м.кв., вартістю 3 755 гривень;

1/4 частину огорожі, вартістю 1 007гривень.

ОСОБА_7 та ОСОБА_2 необхідно влаштувати прибудову площею 9,0 м.кв. до виділеної 1/4 частини будинку або ввести в експлуатацію існуючі самовільно побудовані прибудови «а3», «а4», з метою дотримання норм ДБН-В.2.2.-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення».

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 необхідно виконати мінімальний обсяг робіт з переобладнання, а саме: встановити перегородки, що відокремлять частину приміщення 1-1 площею 13,1 м.кв. та частину приміщення 1-7 площею 13,2 м.кв.. Рекомендовано у приміщенні 1-1 площею 13,1 м.кв. обладнати кухню. Всього нормативна вартість робіт для першої сторони становить 2 420 гривень.

ОСОБА_7 та ОСОБА_2 рекомендовано влаштувати дверний проріз між приміщенням 1-2 та приміщенням 1-4, нормативна вартість - 567 гривень, розібрати перегородку між приміщенням 1-4 та своєю частиною приміщення 1-7 площею 1,8 м.кв., що приведе у відповідність площу кімнати до норм. Всього нормативна вартість робіт для другої сторони - 686 гривень.

Сторонам необхідно влаштувати окремий облік споживання електроенергії та переобладнати систему опалення своєї частини будинку.

По необхідності вирішити питання газопостачання, водопостачання та водовідведення в своїй частині будинку, вартість робіт визначається спеціалізованою організацією після складання проектно-кошторисної документації. Роботи з переобладнання будинку слід погодити з місцевими органами влади та спеціалізованими організаціями.

Зобов'язати ОСОБА_7 та ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у користуванні виділеною їм часткою житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Виділити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в користування земельну ділянку площею 450,0 м.кв., в тому числі: 61,0 м.кв. - під житловою забудовою, 1,1 м.кв. - під господарською забудовою, 10,0 м.кв. - під двором спільного користування, 377,9 м.кв. - під двором, городом.

Виділити ОСОБА_7 та ОСОБА_2 в користування земельну ділянку площею 150,0 м.кв., в тому числі: 25,6 м.кв. - під житловою забудовою, 0,0 м.кв. - під господарською забудовою, 10,0 м.кв. - під двором спільного користування, 114,4 м.кв. - під двором, городом.

Стягнути із ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суму в розмірі 3126 (три тисячі сто двадцять шість) гривень 00 копійок в якості грошової компенсації ОСОБА_7 та ОСОБА_10 для порівняння ідеальних часток в вартості будинку.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про визнання права власності на частку в спільній частковій власності на будинок - відмовити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_7 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 витрати по сплаті судового збору на суму 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Стягнути солідарно із ОСОБА_7 та ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір в розмірі 1108 (одна тисяча сто вісім) гривень 70 копійок.

Стягнути солідарно із ОСОБА_7 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 витрати по оплаті проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 2 498 (дві тисячі чотириста дев'яносто вісім) гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу , в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на його порушення норм матеріального іпроцесуального права, та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, виходив із того, що позивачі є власниками 3/4 частин будинку, а тому можливий поділ будинку та земельної ділянки за висновком експерта на 3/4 частини та 1/4 частину.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи, не ґрунтуються на вимогах закону.

Як видно із матеріалів справи, співвласниками спірного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який вони успадкували разом із відповідачами після померлої ОСОБА_8

ОСОБА_3 належить 1/4 частина будинку,

ОСОБА_5 - належить 1/16 частина будинку,

ОСОБА_4 належить 3/16 частини будинку,

ОСОБА_6 належить 1/4 частина будинку,

ОСОБА_7 належить 1/12 частина будинку,

ОСОБА_2 належить за двома свідоцтвами про право на спадщину по 1/12 частині будинку ( т.1 а.с. 9-13, 124-127, 128).

Всі свідоцтва зареєстровані сторонами в КП Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації» протягом 2007 -2012 років.

Будинок складається із наступних приміщень -

1-1 площею 14,3 к.в.м., 1-2 площею 9.2 кв.м., 1-4 площею 9,1 кв.м., 1-5 площею 13,4 кв.м., 1-6 площею 9,9 кв.м., 1-7 площею 15 кв.м., має надвірні споруди - вбиральню «Г», колодязь «К», огорожу N, прибудови «а3» (по плану 1-1), «а4» (по плану 1-8), гараж «Д» та сарай «З» є самовільно побудованими.

Житловий будинок АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці площею 0,0600 га, яка була виділена спадкодавцю ОСОБА_8 на підставі рішення виконкому Броварської міської ради депутатів трудящих Київської області 27 травня 1957 року №15, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, надвірних будівель та господарських споруд. Земельна ділянка на даний час не приватизована і порядок користування між учасниками спільної часткової власності не установлений.

Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до положень ст. 183, 367 ЦК України, п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи.

Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов'язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов'язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею.

В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (ст.152 ЖК України). Якщо сторона оспорює рішення виконкому щодо дозволу на переобладнання та перепланування і воно є необгрунтованим, суд може не погодитись з ним, мотивуючи це в рішенні.

При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Таким чином, як видно із матеріалдів справи, сторони по справі є учасниками спільної часткової власності на будинок і мають прав на його поділ відповідно до вимог закону.

Докази того, що позивачам належить 3/4 частини будинку, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до висновку судової будвельно технічної експертизи № С -4262 від 29 серпня 2014 року (а.с. 56-83) визначено чотири варіанти поділу будинку на 3/4 частини та 1/4 частину будинку. Разом з тим, вимог позивачів про поділ будинку відповідно до їх частком, якими вони володіють не заявлялось, і варіантів поділу будинку відповідно до часток, власниками яких є сторони у справі не має.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази наявності дозволу виконкому на переобладнання та перепланування будинку відповідно до вимог ст.152 ЖК України.

Наявний в матеріалах справи лист -відповідь №9-7/749 від 15 травня 2013 року, з якого видно, що виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області вважає за можливе здійснити переобладнання та перепланування житлового будинку, розміщеного за адресою: АДРЕСА_1, за умови дотримання ДБН В.2.2-15-2005 „Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» та іншого чинного законодавства України (а.с.21), не є рішенням виконкому в розумінні ст. 152 ЖК Україхни, що є обов'язковою вимогою при поділі будинку в натурі із переобладнанням, і належним доказом відповідно до ст. 60 ЦПК України.

Посилання позивачів ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на наявну між ними згоду про здійснення права спільної часткової власності разом відповідно до ст. 358 ЦК України, є безпідставними і доказами відповідно до ст. 60 ЦПК України не підтверджені.

Суд першої інстанції зазначені обставини залишив поза увагою, в порушення вимог ст.10 ЦПК України не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки та не попередив їх про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.

Відтак, позивачі не надали належних і допустимих доказів для задоволення позову по поділ будинку на 3/4 частині та 1/4 частину, рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову про поділ будинку не ґрунтується на законі та підлігає скасуванню, з ухваленням рішення прро відмову у позові.

Що стосується виділення у користування земельної ділянки сторонам у справі, суд першої інстанції виходив із висновку судової будвельно технічної експертизи № С -4262 від 29 серпня 2014 року (а.с. 56-83), якою визначено варіанти поділу земельної ділянки. Разом з тим, в матеріалах справи наявне лише рішення виконкому Броварської міської ради від 27 травня 1957 року №15, яким земельна ділянка виділена у користування ОСОБА_8

В матерілаах справи відсутні докази виділу земельної ділянки в натурі на місцевості та докази, що підтверджують право сторін на земельну ділянку в конкретних межах та конкретної конфігурації. Як видно із висновку експертизи, будь-яка правовстановлююча документація на земельну ділянку не витребовувалась, експерт обмежився дише лише лінійними вимірюваннями, а відтак висновок експерта не можна вважати об'активними і достовірними.

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у резолютивній частині рішення в такій справі суд залежно від її обставин повинен вказати розміри й межі тих ділянок, які має використовувати кожна зі сторін, і тих, які виділено для спільного користування, а також зазначити, як сторони мають проходити до будинку, будівель, споруд та на вулицю.

Суд першої інстанції, задовольняюи вимоги про виділення земельних ділянок у користування, зазначив лише розмірі земельних ділянок, без визначення меж, що не відповідає вимогам закону, тому рішення в цій частині також підлягає скасуванню, з ухваленням рішення про відмову у задоволенні позову.

Виходячи із засад ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦК України, співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 просила, з урахуванням уточнень до позову збільшити розмір її частик у спільній частковій власності на будинок до 1/2 частини і визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку.

Суд, відмиовляючи у позові ОСОБА_2, вірно віходив із того, що остання не надала доказів того, що вона проводила поліпшення стану житлового будинку зі згоди всіх співвласників спірного житлового будинку. Більш того у судовому засіданні позивач не довела, що вартість ремонтних робіт становить 100 000 грн і що вона за свій рахунок здійснила прибудови під літерою "а3" і "а4", гараж літера "Д" і сарай літера "Ж", які є самочинними. Разом з тим суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що ОСОБА_2 просила визнати за нею право власності на 1/2 частину, яка би збільшилася на рахунок самочинно по побудованих споруд, разом з тим вимог про визнання права власності на будівельні матеріали, використані при забулові, ОСОБА_2 не ставить.

Відповідно до п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК).

У зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку.

При вирішенні спорів про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суди повинні враховувати роз'яснення, надані у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)".

При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно не позбавляє можливості оспорення заінтересованою особою у майбутньому права власності на це майно з інших підстав.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у позові з підстав невірно обраного способу захисту порушеного права.

Керуючись ст. ст. 303,307, 309, 313- 315, 316,319 ЦПК України , колегія суддів , -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнтити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2014 року - скасувати. Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_7 про встановлення порядку користування житловим будинком, земельною ділянкою, усунення перешкод у їх користуванні та вселення - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на частку в спільній частковій власності на будинок - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: