Справа № 127/5773/15-ц
Провадження № 2/127/2879/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

12.05.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Сичук М. М.,

при секретарі Мироненко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позовна заява мотивована тим, що позивачі по справі є співвласницями в рівних частках квартири АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_3, який є відповідно сином і братом позивачів по справі, також був одним із співвласників даної квартири в розмірі 1/4 частки, яку він подарував позивачці ОСОБА_1 відповідно до договору дарування від 04.02.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. за реєстровим № 739.

На даний час в квартирі проживає лише позивачка ОСОБА_1, яка також зареєстрована в ній. Незважаючи на те, що відповідач відчужив належну йому частку у праві спільної власності на вищевказану квартиру, він досі залишається зареєстрованим у ній.

В 1993 році відповідач виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю і з того часу жодного разу не приїжджав на територію України.

Відповідач надав довіреність позивачці ОСОБА_2, якою уповноважив останню провести зняття його з реєстраційного обліку в спірній квартирі, однак в органах Державної міграційної служби повідомили, що такої довіреності недостатньо, а потрібен ще й паспорт громадянина України, який бажає знятись з реєстрації, однак ОСОБА_3 не має паспорту громадянина України, оскільки є громадянином Ізраїлю, а приїхати в Україну для особистого вирішення питання зі зняттям з реєстрації він не має можливості.

Таким чином, ОСОБА_3, який є членом сім'ї кожного із співвласників квартири, близько 22 років в спірній квартирі не проживає, своїх речей в цьому приміщенні не зберігає, участі в утриманні даного жилого приміщення та оплаті комунальних платежів не бере. Всі обов'язки по утриманню даного приміщення покладені лише на власників житла.

З підстав, зазначених вище, позивачі звернулись до суду з даною позовною заявою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, її представник ОСОБА_6, а також позивач ОСОБА_2 вимоги позову підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, не заперечували щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся судом у встановленому законом порядку, про причину своєї неявки суд не повідомив.

За таких обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачі не заперечували проти такого вирішення справи.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_2 є співвласниками у рівних частках квартири АДРЕСА_1 (по 1/2 частки кожна).

Право власності ОСОБА_2 на 1/2 частки зазначеної квартири набуте нею на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 21.02.2015 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. за реєстровим № 1162 (а.с. 10), та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.02.2015 року за № 8811918 (а.с. 11).

Право власності ОСОБА_1 на іншу 1/2 частки вищевказаної квартири набуте на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.04.1995 року згідно з рішенням виконкому Вінницької міської ради № 252 від 27.04.1995 року, зареєстрованого в ВООБТІ 29.06.1995 року (а.с. 8), та договору дарування частини квартири, посвідченого 04.02.2015 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. за реєстровим № 739 (а.с. 7), та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.02.2015 року за № 8606918 (а.с. 9).

Згідно з вищевказаним договором дарування від 04.02.2015 року відповідач ОСОБА_3 передав безоплатно (подарував) у власність позивачці ОСОБА_1 1/4 частку квартири АДРЕСА_1. Даний договір зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.02.2015 року. Таким чином, саме з цього моменту припинено право власності відповідача на його частку у праві спільної часткової власності на спірну квартиру.

Згідно з довідкою ЖЕК № 15 від 18.03.2015 року за № 5521 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивачка ОСОБА_1 та її син - відповідач ОСОБА_3 (а.с. 12).

У відповідності до акту № 190315/263 від 18.03.2015 року, складеного комісією з представників ЖЕК № 15, встановлено, що на момент обстеження у квартирі АДРЕСА_1 відсутній зареєстрований у даній квартирі відповідач ОСОБА_3 (а.с. 13).

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суду пояснили, що відповідач ОСОБА_3 близько 22 років тому виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю і з того часу в спірній квартирі не проживає, своїх речей в цьому приміщенні не зберігає.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється, зокрема, у разі відчуження власником свого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації.

В судовому засіданні встановлено, що 04.02.2015 року припинено право власності відповідача ОСОБА_3 на належну йому частку у праві спільної власності на спірну квартиру, що має наслідком і припинення його права на користування цією квартирою.

Крім того, враховуючи, що відповідач є членом сім'ї позивачів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 405 ЦК України, відповідно до якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Однак у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, такий член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом.

В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач ОСОБА_3 не проживає у спірній квартирі понад один рік, а тому суд приходить до висновку, що вимоги позовної заяви про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування квартирою № 12 по вул. Київській, 120 в м. Вінниці,є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 317, 346, 391, 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні належної ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_1, визнавши ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням з 04.02.2015 року.

Втрата права ОСОБА_3 користування вказаним житловим приміщенням є підставою для його зняття з реєстраційного обліку у відповідному підрозділі Державної міграційної служби України.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня проголошення, а відповідачами протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду може бути подана заява про його перегляд.

Суддя