У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Закропивного О.В., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, третя особа - Львівське комунальне підприємство «Цитадель-Центр», про приведення квартири до попереднього стану, за касаційною скаргою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 3 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 25 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, який є власністю Львівської міської ради та знаходиться на обслуговуванні у Львівському комунальному підприємстві «Цитадель - Центр» (далі - ЛКП «Цитадель-Центр»). Зазначає, що відповідачем здійснено самовільне перепланування та переобладнання квартири АДРЕСА_1. У жовтні 2012 року у приміщенні, позначеному у поверхневому плані під літ. 16-1, пл. 11,9 кв. м, встановила перегородку, внаслідок чого утворилися два нових приміщення, у яких облаштовано санвузол та ванну. Постановою адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 6 грудня 2012 року № 232 відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 51 грн. Позивач просив суд зобов'язати відповідача за власні кошти привести квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану, а саме: демонтувати самовільно влаштовані ванну, туалет та перегородку на площу кухні квартири.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 3 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 25 вересня 2014 року, у задоволенні позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради відмовлено.

У касаційній скарзі Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що проведене самовільне переобладнання не призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, роботи з переобладнання не спричинили погіршення стану будинку в цілому, а тому безпідставною є вимога про приведення квартири до попереднього стану саме відповідачкою за власний рахунок.

Проте повністю з такими висновками судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що ОСОБА_3 з 10 листопада 1997 року є власником квартири АДРЕСА_1, про що свідчить довідка з місця проживання про склад сім'ї i прописку від 7 червня 2013 року № 1938, видана ЛКП «Цитадель-Центр». Відповідно до постанови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 6 грудня 2012 року № 232 ОСОБА_3 здійснила самовільне перепланування та переобладнання квартири АДРЕСА_1, а саме: у жовтні 2012 року у приміщенні, позначеному на поверхневому плані під літ. 16-1, пл. 11,9 кв. м, встановила перегородку, внаслідок чого утворилися два нових приміщення, у яких облаштовано санвузол та ванну, чим порушила норми ст. 150 КУпАП, у зв'язку з чим на відповідачку накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн.

Висновком судової інженерно-технічної експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 23 грудня 2012 року № 3611 встановлено, що проведене в квартирі АДРЕСА_1 переобладнання/перепланування не призвело до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту. Проведення в квартирі АДРЕСА_1 переобладнання/перепланування не призвело до порушення технічного стану житлового будинку в цілому. На час проведення дослідження визначити час/період монтажу (встановлення) вбудованого приміщення ванни та туалету в квартирі АДРЕСА_1 встановити не надається можливим.

Відмовляючи у задоволенні позову з посиланням на зазначений висновок експерта, судом зазначено, що встановити час/період монтажу (встановлення) вбудованого приміщення ванни та туалету у квартирі АДРЕСА_1 не можливо. Разом з тим судом не було звернуто уваги, що у постанові Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 6 грудня 2012 року № 232 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 зазначено, що таке перепланування здійснено у жовтні 2012 року. У матеріалах справи відсутні відомості, що зазначену постанову було оскаржено ОСОБА_3 та вона є скасованою.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст. 152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Пунктом 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

Підпунктом 1.4.1 пункту 1.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, також встановлено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих приміщень у будинках дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Суди на порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернули, доводів Галицької районної адміністрації Львівської міської ради належним чином не перевірили, не врахували та не звернули уваги на те, що ОСОБА_3 не було дотримано процедури перепланування квартири відповідно до вимог чинного законодавства.

Таким чином, неповно з'ясувавши дійсні обставини справи, не надавши належної оцінки доказам, суди допустили порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, ухвалені судові рішення не можуть залишатися в силі, допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, тому рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 3 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 25 вересня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: О.В. Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко