Ухвала

іменем україни

02 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Маляренка А.В., Парінової І.К., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок Катерини Василівни, третя особа - ОСОБА_4 про визнання недійсними та скасування заяв про відмову від прийняття частки у спадщині та свідоцтв про право на спадщину, за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_5 на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 06 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з уточненим згодом позовом до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. про визнання недійсними та скасування заяв про відмову від прийняття частки у спадщині та свідоцтв про право на спадщину.

Зазначали, що заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_6 підписали під впливом тяжких для них обставин й внаслідок помилки, на підставі цих заяв ОСОБА_4 були видані свідоцтва про право на спадщину.

Крім того, посилаючись на те, що оскаржувані заяви були оформлені з порушенням Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, позивачі просили визнати такі заяви недійсним й скасувати їх, й відповідно визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину видане на підставі оскаржуваних заяв про відмову від спадщини.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 06 квітня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_5 просять ухвалені у справі судові рішення скасувати й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844321/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1> спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844323/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1> до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилася внаслідок смерті.

За правилами ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844374/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1> спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер син позивачів ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина. Заповіту за життя ОСОБА_6 не складав.

Згідно заяв від 06 березня 2013 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовилися від належної їм частки спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_6

Спадщину після смерті ОСОБА_6, у встановленому законом порядку прийняла його дружина ОСОБА_4 й отримала відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844379/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1> спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844376/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1>. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Згідно з ч. 5 ст. 1273 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844379/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1> відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Частиною 6 ст. 1273 ЦК України передбачено, що відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі не скористалися таким правом й не відкликали свої заяви про відмову від прийняття спадщини.

Таким чином, установивши, що заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відмову від прийняття спадщини відповідають вимогам чинного законодавства, при їх складанні було дотримано вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, суди попередніх інстанцій дійшли правильного й обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання таких заяв недійсними.

При цьому, судами вірно зазначено про відсутність впливу тяжкої обставини, оскільки саме після смерті спадкодавця, виникла необхідність прийняття спадщини чи відмови від неї.

Також судами правильно зазначено про відсутність факту обману позивачів з боку сторонніх осіб при написанні заяв про відмову від спадщини, з урахуванням того, що саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2, особисто звернулися до нотаріуса й були присутні при написанні оскаржуваних заяв, де їм було роз'яснено наслідки їх складання.

Крім того, за клопотанням позивачів у справі було призначено почеркознавчу експертизу, проте експерти не змогли надати відповіді на поставлені запитання, що також свідчить про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження вимог про визнання недійсними заяв про відмову від спадщини.

Вимога вважати недійсними оскаржувані свідоцтва про право на спадщину за законом відхилена судами, як така що не відповідає законодавчо встановленим способам захисту прав, оскільки заявлена до нотаріуса, а не до спадкоємця, яка прийняла спадщину. Під час розгляду справи ОСОБА_1, ОСОБА_2 заперечили проти задоволення клопотання нотаріуса та ОСОБА_4 про притягнення останньої до участі у справі в якості відповідача, а саме як особи яка прийняла спадщину.

Разом з тим, відповідно до ст. 1301 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844409/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1> , свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Проте у даному випадку вказані вимоги є похідними від вимог про визнання заяв про відмову від спадщини недійсними, які відхилені судом.

Отже, зазначені висновки судів попередніх інстанцій відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права.

При цьому, судами дотримані вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_5 не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваних рішень судів немає, оскільки висновки судів щодо відмови в задоволенні позову зроблені вірно.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 06 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

А.В. Маляренко

І.К. Парінова

В.О. Савченко