Справа №760/2948/15-ц
Провадження №2/760/2567/15
РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Лазаренко В.В.
за участю секретаря - Пономарьова М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання незаконними рішення, дії, бездіяльності посадових осіб, відновлення на квартирному обліку, -
В С Т А Н О В И В:

11.02.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання незаконними рішення, дії, бездіяльності посадових осіб, відновлення на квартирному обліку.
27.03.2015 року позивачем ОСОБА_1 надано суду уточнену позовну заяву з усунутими недоліками про визнання незаконними рішення, дії, бездіяльності посадових осіб, відновлення на квартирному обліку, відповідно до якої позивач просить визнати незаконними рішення, дії, бездіяльність посадових осіб Міністерства Оборони України в особі Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України про зняття позивача та його сім`ї з квартирного обліку для позачергового одержання позивачем та його сім`єю житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини НОМЕР_1 , відновити позивача та його сім`ю на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення з 2002 року за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України і поставити позивача та його сім`ю на квартирний облік в військовому гарнізоні м. Києва, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. Позивач вважає, що зарахування на квартирний облік у виконавчому комітеті Дніпровської районної державної адміністрації у місті Києві не є підставою для зняття його із обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини НОМЕР_1 . Вказує, що не був відповідно повідомлений про зняття з обліку для позачергового одержання Позивачем та його сім`єю житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини НОМЕР_1 .
В судовому засіданні 20 квітня 2015 року позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні 20 квітня 2015 року просили суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, зважаючи на те, що відповідачем - Міністерство оборони України - не приймалось рішення про зняття позивача з квартирного обліку у Феодосійському гарнізоні, протиправні дії з боку відповідача відсутні. Питання про зарахування, поновлення та зняття з квартирного обліку належить виключно до компетенції житлової комісії військової частини.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, 18.02.2002 року позивача було звільнено з військової служби у запас, на підставі п. 67, підпункту «Б» (за станом здоров`я) Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України з залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини за № НОМЕР_1 , відповідно до витягу з наказу Головнокомандувача Військово-Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) № 032 від 18.02.2002 року, та довідки від 15.08.2002 року яка видана начальником відділу кадрів в/ч НОМЕР_1 (а.с. а.с. 28, 39).
Відповідно до довідки начальника КЕЧ Феодосійського району від 23.05.2002 року за №25, позивач перебував на квартирному обліку у військовій частині № НОМЕР_1 з 11.08.1992 року складом сім`ї 4 особи, а також у списку осіб, що мають право на першочергове, позачергове отримання житлових приміщень, з 10.10.1992 року по 27.04.2002 року проживав у гуртожитку. Квартирою не забезпечувався (а.с. 38).
Під час звільнення з військової служби, у листах бесідах (а.с. 33-34) позивач зазначив, що незабезпечений житлом та за період військової служби ніколи його не мав свого житла, що підтверджується відповідними довідками (а.с. 35-38).
03.02.2002 року у зв`язку зі звільненням, позивач був знятий з місця реєстрації (проживання) у військовій частині НОМЕР_1 , про що свідчить відмітка на сторінці 11 паспорта позивача (а.с.29-32) та його дружини (а.с.53-54). В подальшому в продовженні тимчасової реєстрації при військовій частині НОМЕР_1 (термін 3 роки) позивачу та його родині було відмовлено командиром військовій частині НОМЕР_1 .
Позивач звертався до Міністерства Оборони України з проханням надіслати посвідчення про пільги при звільненні в запас за станом здоров`я для взяття на пільговий квартирний облік до Дніпровської районної державної адміністрації у місті Києві, що підтверджується листом від 28.03.2014 року (а.с. 47).
Відповідно до листа Головнокомандуючого Військово - Повітряних Сил України лист-відповідь за №153/1/1283/кс від 03.10.2002 року, вказано, що під час звільнення позивача на підставі Постанови ЦК КПРС і Ради Міністрів від 21.03.1989р. №237-74 і № 74 від 20.01.1960р., постанову Ради Міністрів СРСР від 17.02.1981 р. № 193, та п. 45 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, тим що перебували на військовій службі не менше 20 календарних років і звільнені з військової служби за станом здоров`я», зокрема на те, що жилі приміщення надаються виконавчими комітетами місцевих рад народних депутатів у першу чергу, але не пізніше, ніж у тримісячний строк з дня прибуття до місця проживання, обраного з урахуванням існуючого порядку прописки.» (а.с. 41)
09.09.2002 року позивач подав документи для зарахування на квартирний облік до Дніпровської районної державної адміністрації у місті Києві.
Повідомленням від 27.11.2002 року Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація проінформувала про зарахування Позивача та членів його сім`ї на квартирний облік з 26.11.2002 року до першочергового списку (а.с. 42).
Але, як вказує позивач, вимоги зазначені у листі від 03.10.2002 року № 153/1/1283/кс (а.с. 41) щодо тримісячного терміну отримання жилого приміщення дотримані не були, на час звернення до суду позивач житлом не забезпечений.
Для виконання наведених у листі від 03.10.2002 року № 153/1/1283/кс (а.с. 41) порядку та положень зазначених вище постанов, Позивач був змушений звертатись до відповідних державних органів - Президента України, Прем`єр - міністра України та Верховну Раду з проханням надати Позивачу та членам його сім`ї соціальне житло.
Відповідно до листа від 19.03.2013 року № 303/4/16/517 (а.с. 61) з Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, позивач дізнався, що на обліку осіб, які перебувають на квартирному обліку для поліпшення житлових умов у жодній установі Міністерства оборони позивач та його родина не перебуває та повідомлено, що відповідач не має повноважень щодо забезпечення позивача житлом.
Відповідно до листа від 13.12.2013 року № 303/4/16/2073 та листа - відповіді від 14.04.2014 року №303/4/16/478 (а.с. 43, 48) з Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, позивачу було повідомлено, що згідно із законодавством Міністерство оборони України із своїх фондів забезпечує житлом лише військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов і перебувають на квартирному обліку у військових частинах, закладах, установах та організаціях, що належать до сфери управління Міністерства оборони України.
Відповідно до п. 37 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 03.02.95 № 20, який був чинний на час звільнення позивача, військовослужбовці, які перебувають на квартирному обліку, при звільненні з військової служби у запас чи відставку за віком, за станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або організаційними заходами у разі неможливості використання на службі залишаються на квартирному обліку до одержання житла у військовій частині (у випадку її розформування - військових комісаріатах) і КЕЧ районів та користуються правом на позачергове одержання житла.
Також повідомлено, що згідно із зазначеним пунктом, якщо військовослужбовець після звільнення з військової служби обирає для проживання інший населений пункт, відповідний командир військової частини, за проханням військовослужбовця за 3 роки до звільнення у запас або у відставку за віком, подає до військового комісаріату і квартирно-експлуатаційної частини району необхідні документи для зарахування військовослужбовця на квартирний облік, на якому він перебуває до одержання житла. На підставі повідомлення КЕЧ району про зарахування такого військовослужбовця до черги на отримання житла у військовому комісаріаті він знімається з квартирного обліку за останнім місцем служби. Він також може скористатися правом отримати житло після звільнення з військової служби від виконавчих комітетів місцевих Рад народних депутатів відповідно до чинного законодавства.
Оскільки позивач був звільнені з військової служби за станом здоров`я та самостійно обрав місцем постійного проживання інший населений пункт (м. Київ), позивач має забезпечуватись житлом на загальних підставах відповідно до положень Житлового кодексу Української PCP та Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів Української PCP і Української республіканської Ради профспілок від 11.12.84 №470.
Ураховуючи те, що позивач після звільнення з військової служби став на квартирний облік при виконавчому комітеті Дніпровської районної держадміністрації м. Києва, на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у гарнізоні м. Київ не перебував, на цей час у жодній установі Міністерства оборони на квартирному обліку не перебуває, питання забезпечення сім`ї позивача житлом належить виключно до компетенції місцевих органів влади.
Також повідомлено, що Міністерство оборони не має правових підстав для забезпечення сім`ї позивача житловим приміщенням для постійного проживання та взяття на квартирний облік у гарнізоні м.Київ.
Судом встановлено, що згідно наказу Міністра Оборони України №20 від 03.02.95 р. начальникам квартирно-експлуатаційних органів Міністерства оборони України у разі отримання з боку будь-кого розпоряджень, щодо розподілу жилої площі та оформлення необхідних для цього документів, які суперечать чинному законодавству, не реалізовувати їх, негайно доповідати безпосередньому командуванню. Начальнику розквартирування військ та капітального будівництва - начальника Головного управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України, у разі виявлення порушення чинного житлового законодавства та цього Положення посадовими особами , при необхідності, порушивати клопотання про притягнення цих осіб до встановленої законодавством відповідальності. Контроль за виконанням наказу покласти на начальника розквартирування військ та капітального будівництва - начальника Головного управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України.
Відповідно до вимог п. 37 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 03.02.95 № 20 (далі - Наказ МОУ № 20), який був чинний на час звільнення позивача, п. 2.16 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 № 737, зареєстрованого у Мін`юсті 10.01.12 за № 24/20337 (далі-Наказ МОУ № 737) військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються ( за їх бажанням ) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення, а разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення.
На підставі п. 37 Наказу МОУ № 20, який був чинний на час звільнення позивача, військовослужбовець після звільнення з військової служби обирає для проживання інший населений пункт, відповідний командир військової частини, за проханням військовослужбовця за 3 роки до звільнення у запас або у відставку за віком, подає до військового комісаріату і квартирно-експлуатаційної частини необхідні документи для зарахування військовослужбовця на квартирний облік, на якому він перебуває до одержання житла. На підставі повідомлення КЕЧ району про зарахування такого військовослужбовця до черги на отримання житла у військовому комісаріаті він знімається з квартирного обліку за останнім місцем служби. Також військовослужбовець може скористатися правом отримати житло після звільнення від виконавчих комітетів місцевих Рад народних депутатів.
Аналогічна норма міститься в п. 2.16 діючого на цей час Наказу МОУ № 737 яким передбачено, що командир військової частини на підставі рапорту військовослужбовця за 6 місяців до звільнення в запас або відставку за віком подає до військового комісаріату і КЕВ (КЕЧ) району, що знаходяться за обраним місцем проживання, необхідні документи для зарахування військовослужбовця на квартирний облік, на якому він перебуває до одержання жилого приміщення. На підставі повідомлення КЕЧ району про зарахування такого військовослужбовця до черги на отримання житла у військовому комісаріаті він знімається з квартирного обліку за останнім місцем служби. Якщо військовослужбовець обирає для проживання після звільнення з військової служби гарнізон міста Києва, рішення про можливість постановки його на квартирний облік у гарнізоні міста Києва приймає Міністр оборони України.
Судом встановлено, що вищезазначена норма закону поширюється тільки на військовослужбовців, які звільняються з військової служби за віком.
Разом з цим, як вбачається з позовної заяви позивач звільнений з військової служби у запас на підставі п. 67 підпункту "В" (за станом здоров`я) Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, тому він не має права бути зарахованим на квартирний облік у Міністерстві оборони України, оскільки він самостійно обрав для проживання м. Київ.
В даному випадку на позивача розповсюджується п. 2.16 Наказу МОУ № 737 згідно з яким якщо військовослужбовці звільнені з військової служби з інших підстав ( мається на увазі окрім звільнених за віком) виявляють бажання отримати жилі приміщення не за місцем перебування на обліку, вони забезпечуються жилими приміщеннями за обраним місцем постійного проживання виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах рад або районних державних адміністрацій на загальних підставах відповідно до вимог чинного законодавства. Враховуючи те, що позивач перебуває на квартирному обліку при виконавчому комітеті Дніпровської районної держадміністрації м. Києва він скористався правом вибору для отримання житла відповідно до законодавства.
Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 позивача було виключено зі списків осіб, які потребують поліпшення житлових умов у Феодосійському гарнізоні, оскільки після звільнення з лав Збройних Сил України Він обрав для постійного проживання інший населений пункт (м. Київ) та зареєструвався в м. Києві.
Враховуючи те, що правом забезпечення постійним житлом за рахунок Міністерства оборони України у разі обрання іншого місця проживання після звільнення, користуються лише ті військовослужбовці, які звільняються з військової служби за віком, дії житлової комісії військової частини НОМЕР_1 щодо виключення позивача зі списків осіб, які потребують поліпшення житлових умов у Феодосійському гарнізоні були правомірними та відповідали діючому на той час законодавству, оскільки однією з обов`язкових умов для перебування на обліку потребуючих поліпшення житлових умов є саме реєстрація в цьому населеному пункті.
Вимоги позивача до Міністерства оборони України ( Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України ) є необґрунтованими та безпідставними з огляду на те, що рішення про взяття на квартирний облік військовослужбовця у відповідності до п.2.5 Наказу МОУ № 737 приймає житлова комісія військової частини.
Крім того, відповідно до п. 2.18 Наказу МОУ № 737 рішення про зняття з квартирного обліку та виключення зі списків осіб, що мають право на першочергове та позачергове одержання жилих приміщень також приймається житловою комісією військової частини, яка зарахувала військовослужбовця на облік, або її правонаступником.
Будь яких незаконних рішень, дій Міноборони та Головним квартирно-експлуатаційним управлінням ЗС України не приймалось, бездіяльність з їх боку відсутня, оскільки зарахування, відновлення та зняття з квартирного обліку не належить до їх компетенції. Слід зазначити, що квартирно-експлуатаційними органами ведеться тільки облік військовослужбовців потребуючих поліпшення житлових умов. Узагальнені списки осіб, що перебувають на обліку, всіх військових частин знаходяться у Головному квартирно-експлуатаційному управлінні ЗС України. Відновлення позивача на квартирному обліку належить тільки до компетенції житлової комісії військової частини.
Отже, беручи до уваги те, що Міноборони не приймалось рішення про зняття позивача з квартирного обліку у Феодосійському гарнізоні, протиправні дії з боку відповідача відсутні. Питання про зарахування, поновлення та зняття з квартирного обліку належить виключно до компетенції житлової комісії військової частини.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 3, 8,10,11,57,58,60,88,209,212,213,215 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання незаконними рішення, дії, бездіяльності посадових осіб, відновлення на квартирному обліку - відмовити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.
Суддя: