Справа № 465/8610/13 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/783/4498/15 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Фейір К.О.,

з участю: ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради - Науменка О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 30 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_6 третя особа: Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визначення місця проживання дитини ОСОБА_7

Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_4 у липні 2013 року не пояснюючи причин поведінки пішла з дому, забрала свої речі, всі документи, без дозволу забрала сина ОСОБА_7, перевела його в іншу школу і не дозволяє спілкуватися йому з дитиною.

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_2 третя особа: Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визначення місця проживання дитини ОСОБА_7

Свої вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_2 11 липня 2013 року побив її у зв'язку з чим вона змушена була забрати дитину й піти з дому.

ОСОБА_2 вчиняє психологічний тиск на неї, сина використовує щоб уникнути відповідальності за її побиття та насильство.

Проживання малолітнього сина з батьком буде перешкоджати нормальному розвитку дитини, негативно впливатиме на його психологічний стан.

Просила визначити місце проживання сина ОСОБА_2 з нею.

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 30 квітня 2015 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визначення місця проживання дитини відмовлено.

Зустрічний позов задоволено.

Визначено місцем проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір'ю ОСОБА_4.

Стягнуто з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_4 229,41 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що норми ч.1 ст. 161 СК України та ч. 3 ст. 29 ЦК України вказують на необхідність з'ясування особистої прихильності дитини до кожного з батьків, а також наявності згоди між батьками та дитиною щодо того де буде проживати дитина. Судом не дотримано даних вимог та не було відібрано пояснення в дитини, не було з'ясовано думку дитини щодо того, з ким дитина хоче проживати, а також не було з'ясовано ставлення дитини до кожного з батьків і в сукупності з вказаними обставинами не було надано належної оцінки висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини.

Просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 30 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити первісний позов, в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, ОСОБА_4 та представника органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради - Науменка О.В. на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Як зазначено у ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення (ч.2 ст.161 СК України).

Судом та матеріалами справи установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 травня 2003 року. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя не склалося, згідно рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2013 року шлюб між сторонами розірвано.

Причинами розірвання шлюбу, згідно рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2013 року, є затяжний конфлікт між сторонами та неможливість спільного проживання (а.с.57).

06 вересня 2013 року Франківським районним судом Львівської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 в розмірі 800 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Із довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки №2481 від 18 липня 2013 року убачається, що ОСОБА_7 зареєстрований разом із своєю матір'ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, (а.с.19).

У зв'язку з неможливістю спільного проживання з ОСОБА_2- ОСОБА_4 з липня 2013 року разом з дитиною ОСОБА_7 винаймає квартиру по АДРЕСА_2, у м. Львові.

Актом соціального інспектування №139/13 від 23 - 27 серпня 2013 року стверджується, що ОСОБА_4 за новим місцем проживання по АДРЕСА_2, створені всі умови для належного навчання та розвитку своєї дитини ОСОБА_7 (а.с.21).

Належні умови для проживання створені ОСОБА_7 за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджено актом обстеження умов проживання від 14 листопада 2014 року (а.с.90).

Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки і піклування у висновку від 25 березня 2014 року вважає за доцільне визначити проживання малолітнього ОСОБА_7 разом з матір'ю - ОСОБА_4 (а.с.51).

Франківська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки і піклування у висновку від 03 березня 2015 року вважає за доцільне визначити проживання малолітнього ОСОБА_7 разом з матір'ю - ОСОБА_4 (а.с.107).

В доповнення до висновку від 03 березня 2015 року Франківська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки і піклування повідомила, що 19 лютого 2015 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини прибув малолітній ОСОБА_7, який надав пояснення та повідомив, що хоче проживати з мамою (а.с.135).

Зокрема у висновку від 25 березня 2014 року зазначено, що навчанням та вихованням сина у школі та позашкільних гуртках цікавилася систематично ОСОБА_4, а батько - ОСОБА_2, цим не займається.

У висновку від 23 березня 2015 року зазначено, що педагоги з гуртка іноземних мов та секції футболу, які відвідував ОСОБА_7 у 2014-2015 навчальних роках вказували на те, що саме ОСОБА_4 приводила та забирала дитину з гуртків, при тому відзначають, охайний та доглянутий вигляд дитини. Зацікавленості батька у дитині не виявлено.

Системний аналіз висновків Шевченківської та Франківської районних адміністрацій Львівської міської ради як органу опіки і піклування від 25 березня 2014 року та 03 березня 2015 року свідчать про те, що комісією ґрунтовно вивчалося ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають значення для справи.

З урахуванням зазначених обставин, а також того, що ОСОБА_2 на даний час обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України відносно ОСОБА_4, що мало місце 11 листопада 2013 року, суд першої інстанції керуючись принципом ст.6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року обґрунтовано визначив місце проживання ОСОБА_7 разом із матір'ю ОСОБА_4, задовольнивши зустрічний позов останньої та відмовив у задоволенні первісного позову ОСОБА_2

В суді апеляційної інстанції була заслухана думка дитини - ОСОБА_7 з приводу місця його проживання у подальшому.

Дитина пояснила, що вона однаково любить батька і матір. У даний час, на канікулах, він проживає у батька ОСОБА_2 з його новою сім'єю. Йому подобається там, бо має з ким гратися і йому дозволяють дивитися мультфільми на комп'ютері. Мама часто заставляла його прибирати у квартирі і була інколи суворою до нього. Тому хоче надалі проживати з батьком.

Відверті та щирі пояснення дитини лише підтверджують обґрунтованість висновків Шевченківської та Франківської районних адміністрацій Львівської міської ради як органу опіки і піклування та рішення суду першої інстанції про доцільність проживання ОСОБА_7 на даний час з матір'ю.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 30 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.