Ухвала

іменем україни

02 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Маляренка А.В., Парінової І.К., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 21 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про визнання кредитного договору недійсним.

Позовні вимоги мотивував тим, що отримавши по почті заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2013 року дізнався про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором від 02 липня 2008 року, проте такий договір кредиту між ним та відповідачем не укладався, ним не підписувався, грошових коштів за вказаним договором він не отримував. Крім того, на час укладення спірного договору, а саме 02 липня 2008 року ним було втрачено паспорт, що взагалі унеможливлює укладення будь-яких правочинів.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 21 січня 2015 року зазначене рішення суду скасовано й в задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 просить рішення апеляційного суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції у повній мірі не відповідає.

Вирішуючи спір та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з недоведеності та безпідставності вимог ОСОБА_1

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2013 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 6 457 грн 09 коп.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 06 вересня 2013 року зазначене рішення районного суду скасовано та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 32 100 грн 76 коп.

Згідно зі ст. 215 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843253/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1> підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843241/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1> .

За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843241/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1> зміст правочину не може суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 крім вищевказаного зазначав, що взагалі не мав наміру укладати кредитний договір, оскаржуваний договір від його імені підписаний невідомою особою, з приводу шахрайських дій якої він звертався до правоохоронних органів з відповідною заявою.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1766/ed_2015_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1819/ed_2015_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1820/ed_2015_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1821/ed_2015_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2015_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Разом із тим апеляційний суд не надав належної правової оцінки доводам позивача та факту відсутності кредитної справи у відповідача, оригіналу кредитного договору укладеного із ОСОБА_1, а також оригіналу заяви про видачу готівки, яка є єдиним документом, що підтверджує факт отримання кредитних коштів.

Отже, у порушення вимог ст. ст. 212 - 214 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2015_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 316 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2107/ed_2015_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> апеляційний суд на зазначені вище положення закону уваги не звернув, не встановив фактичних обставин справи та з урахуванням дати укладення оскаржуваного кредитного договору не з'ясував коли саме він втратив паспорт, чи звертався він з цього приводу до правоохоронних органів й відповідно коли ним було отримано новий паспорт, унаслідок чого взагалі не визначився з тим чи мав ОСОБА_1 можливість укласти договір кредиту саме 02 липня 2008 року, а відтак дійшов передчасного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову.

При цьому, зазначаючи про те, що судовими рішенням про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості встановлено факт укладення ним з банком договору кредиту, суд апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 60, 61 ЦПК України не врахував того, що вказані рішення ухвалено за відсутності ОСОБА_1, без врахування його заперечень та доводів, крім того цим рішенням не досліджувалося питання дійсності оскаржуваного кредитного договору.

Отже, апеляційний суд не виконав своїх обов'язків, визначених ст. ст. 303, 304, 316 ЦПК України.

За таких обставин рішення апеляційного не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1988/ed_2015_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2015_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 21 січня 2015 року скасувати, справу передати на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

А.В. Маляренко

І.К. Парінова

В.О. Савченко