____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/7137/14-ц
Провадження № 2/520/1597/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Літвінової І.А.

секретарі судового засідання Хіхлуха О.А., Монастирська Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі цивільну справу за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Одеса до Київської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії, Одеської міської ради, Київської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа - ОСОБА_1 про скасування протоколу,

ВСТАНОВИВ:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Одеса пред'явило позов до Київської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії, Одеської міської ради, Київської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа ОСОБА_1 та за уточненими вимогами просить ухвалити рішення, яким визнати причину пропуску строку позовної давності поважною та поновити позивачу строк позовної давності на звернення з позовом про скасування Протоколу № 10 засідання комісії з рішення спірних питань при відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві й професійних захворювань України у Київському районі м. Одеси від 06.08.2010 р., а також визнати незаконним та скасувати зазначений Протокол № 10 від 06.08.2010 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06 серпня 2010 року комісія з рішення спірних питань при відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві й професійних захворювань України у Київському районі м. Одеси (далі Комісія) прийняла рішення про виплату потерпілому на виробництві ОСОБА_1 одноразової допомоги. Зазначене рішення Комісії було оформлене Протоколом № 10 від 06.08.2010. Позивач вважає, що у ОСОБА_1 відсутні правові підстави для отримання одноразової допомоги, оскільки позивач проводить одноразові страхові виплати у разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК вперше, а проходження 16.03.2010 експертизи ОСОБА_1 є повторним та не дає права на зазначений вид виплат.

Стосовно пропуску позовної давності, позивач зазначив, що відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві й професійних захворювань України у Київському районі м. Одеси було припинено шляхом ліквідації, про що 18.09.2013 було внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. В свою чергу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві й професійних захворювань України у м. Одеса (далі відділення Фонду у м. Одеса) було створено 01.07.2013, при цьому про існування Протоколу № 10 від 06.08.2010 позивачу стало відомо лише в листопаді 2013 року, після звернення ОСОБА_1 з позовом до відділення Фонду у м. Одеса про визнання неправомірною відмову у призначені одноразової страхової виплати та стягнення одноразової страхової виплати.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Представник Київської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії (далі Київська міжрайонна МСЕК) до судового засідання не зявився, сповіщений належним чином, але під час судового розгляду надав заяву про застосування строку позовної давності та письмові заперечення проти позову, в яких звернув увагу на те, що засідання Комісії було проведено з повним додержанням вимог законодавства. Щодо пропуску строку позовної давності представник Київської міжрайонної МСЕК зауважив, що позивач є правонаступником відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві й професійних захворювань України у Київському районі м. Одеси, до якого перейшли всі права та обовязки останнього, а тому посилання на поважність пропуску строку позовної давності є хибним.

Представник Одеської міської ради також надав заперечення проти позову, посилаючись на те, що Одеська міська рада є неналежним відповідачем по справі, оскільки не приймала участі у засіданні комісії та не підписувала Протокол № 10 від 06.08.2010.

Представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради вказав на те, що райадмінастрація також є неналежним відповідачем через відсутність з її боку порушення чи оспорювання законних прав та інтересів позивача, при цьому звернув увагу, що жодної позовної вимоги до райадмінастрації не заявлено.

Представник третьої особи проти задоволення позову заперечував, вказував на безпідставність та надуманість позовних вимог, просив суд застосувати наслідки пропуску позовної давності.

Заслухавши думку осіб, що приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

02 серпня 2010 року постраждалий на виробництві ОСОБА_1 звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві й професійних захворювань України у Київському районі м. Одеси з заявою про призначення йому одноразової допомоги.

Вказане питання було винесено на розгляд комісії з рішення спірних питань при відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві й професійних захворювань України у Київському районі м. Одеси, яка 06 серпня 2010 року у складі: члена Київської міжрайонної МСЕК ОСОБА_2, начальника відділу з питань атестації робочих місць УПДПСП Одеської міської ради ОСОБА_3, головного спеціаліста юридичного відділу Київської районної адміністрації Одеської міської ради ОСОБА_4, в присутності заступника начальника відділення Фонду ОСОБА_5, начальника відділу ОСОБА_6О та потерпілого ОСОБА_1 одностайно прийняла рішення про виплату одноразової допомоги в повному обсязі.

Зазначене рішення комісії було оформлене Протоколом № 10 від 06.08.2010.

За положеннями ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законами України. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведено в ст. 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом. Однак такий спосіб має бути встановлений законом або договором. Отже, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до вимог ст. 16 ЦК України можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

При цьому, як зазначено в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 року у справі № 6-20цс11, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

В свою чергу позивач просить визнати незаконним та скасувати Протокол засідання Комісії № 10 від 06.08.2010, при цьому фактично оскаржуючи рішення цього органу. Але позовні вимоги щодо визнання рішення Комісії незаконним позивач не заявляв та наполягав на тому, що в даному випадку слід оскаржувати саме протокол, посилаючись на Положення про комісію при виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України з питань вирішення спорів, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 01.11.2001 N 37 (далі Положення).

Ввказаним Положенням передбачено, що рішення комісії оформлюється протоколом, який підписується головою комісії або особою, що його заміщує (п. 4.6). Рішення комісії може бути оскаржено до суду (п. 5.3). Отже обєктом оскарження повинно, в разі не згоди, виступати саме рішення Комісії.

Стосовно змісту заявлених вимог суд зазначає, що за своєю суттю протокол є документом, у якому фіксується хід обговорення питань і прийняття рішень колегіальних органів як постійних, так і тимчасових, а також різних нарад, зборів, засідань, конференцій та ін. У протоколах відображаються всі думки з питання, що розглядається, і прийняті в результаті обговорення рішення.

Представник позивача не заперечував, що засідання комісії відбулось у повній відповідності до Положення, рішення приймались колегіально більшістю голосів, протокол засідання правильно відображує склад комісії, перелік вирішуваних питань, порядок їх розгляду і ухвалення рішень. Протокол складений на офіційному бланку Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Київському районі м. Одеси його представником і підписаний ним у якості секретаря.

Таким чином, протокол є лише формою, в якій зафіксовано прийняте Комісією рішення, з яким не погоджується позивач.

Вирішення ж за власної ініціативи судом питання щодо законності рішення Комісії буде виходом за межі позовних вимог, що суперечить положенням ст. 11 ЦПК України.

При цьому відмова в задоволенні позову з підстав обрання неналежного способу захисту свого права не позбавляє позивача можливості на звернення до суду з позовом щодо оскарження саме рішення Комісії, яке він вважає таким, що прийнято з порушенням закону.

Крім цього суд звертає увагу, що спірним протоколом зафіксовано вирішення також іншого питання - повернення коштів на лікування постраждалій ОСОБА_7, однак позивач жодним чином не висловлював свого відношення до цього рішення, заяв про залучення вказаної особи до участі у справі не подавав.

Береться до уваги судом і процесуальна невизначеність позивача стосовно кола відповідачів по справі. Так не зважаючи на те, що членом Комісії був начальник відділу з питань атестації робочих місць УПДПСП Одеської міської ради, позивачем заявлені вимоги до Одеської міської ради. При цьому відповідно до п. 1.5 Положення про департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 13.02.2014 р. № 4575-IV, департамент є юридичною особою, тобто може самостійно виступати відповідачем у цивільному процесі.

Зі свого боку представник позивача пояснень з цього приводу надати не зміг.

Відносно строку позовної давності суд зазначає, що згідно Наказу Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про внесення змін до наказу виконавчої дирекції Фонду від 26.03.2013р. №148 «Про внесення змін до структури робочих органів виконавчої дирекції Фонду в Одеській області» від 08.04.2013р. №181 правонаступником з всіх прав та обов'язків відділень виконавчої дирекції Фонду - у Приморському районі м. Одеси, у Київському районі м. Одеси, у Малиновському районі м. Одеси та у Суворовському районі м. Одеси стало Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса.

За загальними правилами суть правонаступництва полягає у переході прав і обов'язків від одного суб'єкта до іншого.

Як вбачається зі змісту Протоколу № 10 від 06.08.2010 засідання комісії відбувалось у присутності представників позивача, що свідчить про обізнаність позивача з прийнятим рішенням ще у 2010 році.

Так, згідно з ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якої пов'язано його початок.

Суд приходить до висновку, що початок перебігу строку позовної давності в даному випадку починається з 07.08.2010 року дня, наступного від дня прийняття рішення Комісії.

Тобто, починаючи з 07.08.2010 року відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві й професійних захворювань України у Київському районі м. Одеси, правонаступником якого є відділення Фонду у м. Одеса, протягом 3-х років до 07.08.2013 року могло звернутися з відповідним позовом до суду.

Суд звертає увагу й на наступні обставини. Під час судового розгляду було встановлено, що в проваджені Київського районного суду міста Одеси знаходилася адміністративна справа № 2а-1277/11 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Київському районі м. Одеси про стягнення одноразового страхового відшкодування та моральної шкоди. Матеріали вказаної справи містять рішення Комісії, оформлене Протоколом № 10 від 06.08.2010. Також в матеріалах справи № 2а-1277/11 наявні заперечення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Київському районі м. Одеси на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с. 38 справа № 2а-1277/11). Обставини, викладені відповідачем в цих запереченнях, за своїм змістом фактично тотожні обставинам, викладеним в позовні заяві по дійсній цивільній справі. Розгляд адміністративної справи № 2а-1277/11 завершено 25.09.2013. Представником відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України виступав ОСОБА_8 на підставі довіреності від 01.07.2013. Цивільний позов до ОСОБА_1 поданий до Київського районного суду м. Одеси 16.06.2014 за підписом також ОСОБА_8 Зазначене свідчить про те, що Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Київському районі м. Одеси не скористалось своїм правом на оскарження вказаного рішення Комісії в судовому порядку, достеменно знаючи про його існування.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Згідно ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за завою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд не вбачає підстав для визнання поважними причини пропуску позовної давності, враховуючи те, що спірний протокол був складений 06 серпня 2010 року, а Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Київському районі м. Одеси було припинено шляхом ліквідації 18 вересня 2013 року, тобто після спливу загального трирічного строку позовної давності, а тому до свого припинення мало усі встановлені Законом можливості для захисту свого цивільного права.

Від так подана представником Київської міжрайонної МСЕК та представником третьої особи заяви про застосування строку позовної давності, у даному випадку є самостійною підставою для відмови у задоволені позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 16, 252, 253, 256, 257, 267 ЦК України; ст.ст. 10, 11, 57-60, 208, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Одеса до Київської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії, Одеської міської ради, Київської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа - ОСОБА_1 про скасування протоколу відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Літвінова І. А.