УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Маляренка А.В., Юровської Г.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-2» до ОСОБА_3 про визнання ордеру на заселення у гуртожиток недійсним, виселення без надання іншого житла та відшкодування шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 9 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року публічне акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд-2» (далі - ПАТ «Трест «Київміськбуд-2») звернулось до суду з указаним позовом, у якому просило виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. Також позивач просив суд стягнути з відповідача 38 505 грн. 75 коп. упущеної вигоди за незаконне заняття жилого приміщення та судовий збір у розмірі 499 грн. 76 коп.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що ордер на заселення ОСОБА_3 у гуртожиток, виданий директором ДП «Житлоексплуатація» з порушенням норм чинного законодавства, та з перевищенням директором своїх повноважень. Оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вселилися у спірну кімнату гуртожитку самоправно, то підлягають виселенню на підставі ч. 3 ст. 116 ЖК України. Обґрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування шкоди, позивач зазначив, що вартість одного ліжко-місця з 11 травня 2010 року становить 476 грн 51 коп., відповідач займає кімнату з трьома ліжко-місцями, тому розмір орендної плати становить 1 429 грн 53 коп. на місяць, що за період з 15 серпня 2010 року по 15 серпня 2013 року становить 51 463 грн 08 коп. Оскільки відповідачем частково з серпня 2010 року проведена оплата за проживання у розмірі 12 957 грн 33 коп., стягненню підлягає упущена вигода в сумі 38 505 грн 75 коп.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 9 грудня 2014 року позов задоволено частково. Визнано ордер від 26 червня 2006 року на заселення ОСОБА_3 у гуртожиток по АДРЕСА_1, виданий директором ДП «Житлоексплуатація» ВАТ «Трест «Київміськбуд-2» Воловенко А.А. - недійсним з моменту видачі. Виселено ОСОБА_3 з кімнати АДРЕСА_1 гуртожитку за вищевказаною адресою без надання іншого жилого приміщення. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» суму відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди за незаконне заняття жилого приміщення у розмірі 38 505 грн 75 коп. Вирішено питання про судовий збір. У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про відшкодування шкоди скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в позові. Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 судового збору змінено, зменшено його розмір до 229 грн 40 коп. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення в частині визнання ордеру на заселення у гуртожиток недійсним та виселення без надання іншого жилого приміщення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та в цій частині передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, виходив із того, що директор ДП «Житлоексплуатація» ВАТ «Трест «Київміськбуд-2» Воловенко А.А. не мав права видавати ордер на зайняття ОСОБА_3 кімнати АДРЕСА_1, тому цей ордер необхідно визнати недійсним. Крім того, з урахуванням указаних обставин необхідно зобов'язати її звільнити незаконно займане жиле приміщення, а також стягнути збитки у вигляді упущеної вигоди, яка полягає у тому, що відповідачем не у повній мірі було сплачено орендну плату за проживання у гуртожитку.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача упущеної вигоди та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в позові, виходив із безпідставності позовних вимог. У решті апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про визнання ордеру недійсним та виселення відповідача із займаного ним жилого приміщення.

Проте з такими висновками судів у повній мірі погодитись не можна.

Судами установлено, що 26 червня 2006 року ДП «Житлоексплуатація» ВАТ «Трест «Київміськбуд-2» ОСОБА_3 був виданий ордер НОМЕР_1 на заселення у гуртожиток по АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 та її син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у 2009 році були зареєстровані у гуртожитку. ОСОБА_4 знятий з реєстрації 19 вересня 2013 року.

Відповідно до ст. 59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючи дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

Як роз'яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на вимоги про визнання недійсним ордера на жиле приміщення за передбаченими ст. 59 ЖК України підставами поширюється трирічний строк позовної давності. Визнавши причини пропуску цього строку поважними, суд задовольняє обґрунтовані вимоги.

Згідно з ч. ч. 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» звертаючись до суду з вимогами про визнання ордера недійсним, пропустив строк позовної давності тривалістю у три роки, та звернувся з клопотанням про поновлення строку такого строку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 під час розгляду справи заявила клопотання про застосування наслідків пропущення позивачем строку позовної давності.

З огляду на положення ч. 2 ст. 59 ЖК України безпідставними є висновки судів про те, що перебіг строку позовної давності для ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» починається від дня, коли останній дізнався про його існування, а саме, 24 жовтня 2013 року в судовому засіданні (ст. 261 ЦК України). Зазначена обставина могла бути підставою для поновлення строку звернення до суду із указаним позовом, про що позивачем заявлено відповідне клопотання.

Вирішуючи спір, ні суд першої інстанції, ні суд апеляційної інстанції на зазначені вимоги закону уваги не звернули, взагалі не перевірили наведених позивачем підстав для поновлення строку позовної давності (за наявності відповідного клопотання) й не вирішили питання про застосування наслідків пропущення такого строку з урахуванням заявленого відповідачем клопотання.

З огляду на викладене постановлені судами рішення в частині позовних вимог про визнання ордеру недійсним та виселення без надання іншого жилого приміщення не можна вважати законними та обґрунтованими, вони підлягають скасуванню, а справа в цій частині - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Судові рішення в частині позову ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди до суду касаційної інстанції не оскаржені та предметом перегляду не є (ст. 335 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 9 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року в частині позову публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-2» до ОСОБА_3 про визнання ордеру на заселення у гуртожиток недійсним, виселення без надання іншого житла скасувати, справу у цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді:А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
А.В. Маляренко
Г.В. Юровська