Справа № 2-5276/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2015 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Букіна О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та фіктивним,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просив визнати договір купівлі-продажу засвідчений на Київській універсальній біржі від 17.05.1995 року недійсним та визнати за ним право власності на частку житлового будинку по АДРЕСА_1.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги про визнання договору купівлі-продажу недійсним, тобто ті юридично значимі факти відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, на основі яких він обґрунтовує свої вимоги, з викладенням обставин щодо порушеного права позивача, із зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування, оскільки в змісті позовної заяви не зазначено, в чому полягає порушення його прав і яких саме, всупереч яким нормативним актам, внаслідок яких саме дій та з якими правовими наслідками.

Так, відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання, зокрема, на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину. А у разі пред'явлення позову про захист прав споживачів відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» у заяві має бути викладено, яке саме право споживача порушено, коли і в чому це виявилося, способи захисту, яких суд може вжити, тощо.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Відповідно до роз'яснень які містяться в п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Між тим, позивач не виклав обставини щодо його права вимоги за даним позовом, тобто, які його права та інтереси порушено вчиненням спірного договору купівлі-продажу, не зазначив доказів на підтвердження вказаних обставин.

Крім того, відповідно до частини першої статті 215 ЦК та роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного суду України «Про Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Разом з тим, враховуючи, що спірний договір був підписаний від імені власника за довіреністю, яка ніким не оспорена, позивачем не зазначено обставин, на підставі яких при укладенні договору купівлі-продажу було порушено вимоги чинного законодавства, які б могли слугувати підставою для визнання його недійсним.

Разом з тим, в поданій позовній заяві не сформульований відносно зміст та підстави вимог в частині визнання за іншою особою права власності на невизначену частку житлового будинку, не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує своє право вимоги в інтересах іншої особи, а тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто, які саме права позивача порушені кожним з відповідачів, який характер мають правовідносини, що виникли між сторонами з приводу даного спору, якими правовими нормами вони регулюються та чим передбачений такий шлях поновлення, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості з'ясувати предмет спору та межі доказування.

Оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних зв'язків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Крім того, даний позов не відповідає вимогам ч. 5 ст.119 ЦПК України, оскільки позивачем не надано документ, що підтверджує сплату судового збору, який мав бути сплачений відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір».

Так, відповідно до п. 1 ч.1 ст.4 «Про судовий збір» за подання позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується за ставкою - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, а за подання позовної заяви майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року в якому відповідно заява подається до суду.

відповідно до ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що позивачем заявлено вимоги майнового характеру, керуючись ч.2 ст.80 УПК України, суд визначає судовий збір в розмірі 3654,00 грн.( 1% від ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати) та надати до суду оригінал квитанції зі сплаченим судовий збором, або докази звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідна оплата даного судового збору повинна бути здійснена на р/р отримувача 0010, утримувач коштів УДКСУ у Солом`янському районі м. Києва, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812, Банк отримувача ГУДКУ у м. Києві, Код банку отримувача (МФО) 820019, Код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу: 22030001; 050, "судовий збір", Солом`янський р.с., 02896762.

За таких обставин в силу ч.1 ст. 121 ЦПК України вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. ст.80, 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та фіктивним залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 3-х днів з дня отримання позивачем ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви та надання додатків до позову, відповідно до кількості сторін у справі, з урахуванням вимог, викладених в ухвалі та надання оригіналу квитанції про сплату судового збору.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: