Справа № 450/3212/14 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/783/1403/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гриновець Б.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Гриновця Б.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Ванівського О.М.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

з участю: представника заявника - Залоги Н.В.;

боржника - ОСОБА_3.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою начальника відділу претензійно-позовної роботи юридичного управління Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» - Станька Маряна Миколайовича на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 листопада 2014 року про відмову в прийнятті заяви про видачу судового наказу у справі за заявою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» в особі Пустомитівського УЕГГ про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_3, -

в с т а н о в и л а:

ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 листопада 2014 року відмовлено у прийнятті заяви ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості із ОСОБА_3..

Ухвалу суду оскаржив представника заявника ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» - Станько М.М..

У поданій апеляційній скарзі покликається на те, що судом першої інстанції при постановленні зазначеної ухвали порушено норми процесуального права. Вказує, що висновок суду про те, що у матеріалах поданої заяви відсутній договір про надання послуг газопостачання, що свідчить про наявність спору про право є хибним, оскільки для обґрунтованості такого висновку необхідна сукупність обставин, а саме: відсутність документів, що підтверджують право вимоги, наявність відомостей, що боржник заперечує або не визнає свій обов'язок перед заявником. Водночас наявність самого факту невиконання своїх зобов'язань не свідчить про наявність спору про право, а згідно ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» факт ненадання послуг повинен бути оформлений у встановленому законом порядку, зокрема складанням акту-претензії. Вказані обставини як в сукупності, так і будь-яка окрема з них, на думку апелянта, у випадку із поданням заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості із ОСОБА_3. відсутні. Більше того, звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що заявник фактично надавав послуги із газопостачання, а боржник оплачував їх, що свідчить про наявність правовідносин, незважаючи на відсутність укладеного в письмовій формі договору.

На підставі вказаного вважає, що судом першої інстанції не дотримано обов'язкових вимог процесуального закону, а відтак просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник спір про право, відтак відмовив у відкритті наказного провадження на підставі п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України. Обґрунтовуючи такий висновок, суд зазначив, що в матеріалах справи відсутній договір про надання послуг із газопостачання, а тому заявником не обґрунтовано своїх вимог та надано документів, що підтверджують безспірність таких вимог (а.с.12).

Відповідно до п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Зазначена норма роз'яснена у п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження». Згідно вказаного роз'яснення наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України (далі - ЦК)). Разом із тим лише той факт, що договірні зобов'язання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Таким чином, колегія суддів прийшло до висновку, що суддя вправі відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу за наявності сукупності обставин: відсутності документів, що підтверджують право вимоги та наявність доказів про існування спору та/або невизнання заборгованості боржником. При цьому, слід врахувати, що факт невиконання зобов'язань сам по собі не свідчить про невизнання боргу чи наявність спору про право.

Як вбачається із матеріалів справи до заяви про видачу судового наказу заявником дійсно не долучено договору про надання послуг із газопостачання. Проте, на думку колегії сам факт відсутності договору не свідчить про відсутність правовідносин між сторонами. Аналогічну позицію займає і Верховний Суд України (постанови ВСУ від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13).

Як встановлено під час розгляду апеляційної скарги боржник визнає наявність боргу перед заявником, однак зазначав, що у будинку за місцем його реєстрації фактично не проживав та не використовував таку послугу заявника.

На підставі вказаного колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність між сторонами спору про право, оскільки хоч заявником і не надано договору про надання послуг із газопостачання, однак боржник визнає наявність заборгованості, що однозначно свідчить про відсутність спору між сторонами.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, серед іншого, є, згідно п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Пунктом 3 ч.1 ст.312 ЦПК України встановлено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відтак, апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану ухвалу скасувати та передати матеріали заяви про видачу судового наказу на новий розгляд до суду першої інстанції для повторного вирішення питання щодо відкриття провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, п.4 ч.2 ст.307, п.3 ч.1 ст.312, ст.ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» - Станька Маряна Миколайовича - задовольнити.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 листопада 2014 року - скасувати.

Матеріали справи за заявою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» в особі Пустомитівського УЕГГ про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 - передати до Пустомитівського районного суду Львівської області для вирішення питання щодо відкриття наказного провадження.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Б.М.Гриновець

Судді: М.Я.Богонюк

О.М.Ванівський