Справа № 456/2117/11 Головуючий у 1 інстанції: Янів Н.М.
Провадження № 22-ц/783/17/15 Доповідач в 2-й інстанції: Монастирецький Д. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Копняк С.М., Тропак О.В.,

секретаря Матяш С.І.,

з участю ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про реальний розподіл нежитлового приміщення та земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а:

В серпні 2011 року ОСОБА_2 на підставі ст. ст. 358, 364 ЦК України звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, в якому з урахуванням уточненних позовних вимог, просить провести реальний розподіл нежитлового приміщення, розташованого в АДРЕСА_1 та земельної ділянки призначеної для обслуговування вказаного нежитлового приміщення, відповідно до часток сторін, виділивши їй відповідно до висновку № 3797/3798/3799 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 29 грудня 2012 року, - приміщення підвалу згідно таблиці № 1, приміщення першого поверху згідно таблиці № 5, приміщення другого поверху згідно таблиці № 3 (зелений колір) та земельну ділянку згідно таблиці № 8 (зелений колір). Відповідачу виділити інші приміщення згідно таблиць № № 1, 3, 5 та земельну ділянку, позначену на таблиці № 8 синім кольором. Стягнути з неї в користь відповідача грошову компенсацію за відхилення від ідеальної частки. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач ОСОБА_3 - її колишній чоловік. Під час подружнього життя вони спільно побудували нежитлове приміщення магазину і кафе-бару в АДРЕСА_1. Згідно рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.06.2010 року майно, яке було нажите ними в шлюбі, а також земельна ділянка для обслуговування нежитлового приміщення, розподілені по ? частині між нею та відповідачем. Таким чином, вона набула права власності на ? частину нежитлового приміщення магазину, кафе-бару, що розташоване за вищезазначеною адресою, а також на відповідну частину земельної ділянки призначену для його обслуговування. Інша частина (1/2) вказаного нежитлового приміщення та земельної ділянки належить ОСОБА_3 Оскільки вона та відповідач - кожен окремо тривалий час займаються підприємницькою діяльністю, то після розірвання шлюбу і поділу майна вони добровільно зайняли окремі приміщення в цій будівлі: вона кфе-бар, а відповідач магазин. Так як в її користуванні діюче кафе-бар, крім того, після розірвання шлюбу вона проживає на другому поверсі цього нежитлового приміщення, то вона претендує на 1-ий варіант розподілу другого поверху згідно таблиці № 3, який є спірним. В добровільному порядку вони не можуть розподілити спірне майно, а тому вимушена звернутись з позовом до суду про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Рішенням суду позов задоволено частково.

ОСОБА_2 виділено у власність частину нежитлового приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» та кафе-бару, що в АДРЕСА_1, яка складається з приміщень кімнат позначених на плані в додатках № 1, № 5, № 3 до висновку експертизи № 3797/3798/3799 від 29.12.2012 року, як для першого співвласника (зелений колір), а саме по підвалу, 1 - бар площею 40,50 кв. м., 2 - приміщення площею 1,60 кв. м., всього площею 42,10 кв. м. вартістю 179 211,28 грн.; по першому поверху, 1-6 - коридор-хол площею 19,30 кв. м., 1-11 - мийка площею 3,40 кв. м., 1-12 - кухня площею 12,30 кв. м., 1-13 - коридор площею 3,30 кв. м., 1-14 душова площею 1,70 кв. м., 1-15 - санвузол площею 1,40 кв. м., всього площею 41,40 кв. м., вартістю 220 289,40 грн.; по другому поверху 2-16 - приміщення площею 57,90 кв. м., 2-18 - вбиральня площею 1,20 кв. м., 2-19 кабінет площею 12,50 кв. м., 2-20 коридор площею 1,40 кв. м. , І - ліфт площею 0,60 кв. м., всього площею по другому поверху 73,60 кв. м. вартістю 359 094,40 грн., всього площа вказаних приміщень становить 157,10 кв. м. (вартістю 758 595,08 грн.), що на 32,65 кв. м. (вартістю 155 413,15 грн.) більше від ідеальної частки. А також, надано земельну ділянку з тильної сторони фасаду розміром по периметру в метрах, а саме: 4,92; 0,88; 2,64; 0,70; 2,28; 1,58 (м) - площею - 0,00042 га (зелений колір в таблиці № 8 додатку № 2 до висновку).

ОСОБА_3 виділено у власність частину нежитлового приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» та кафе-бару, що в АДРЕСА_1, яка складається з приміщень кімнат позначених на плані додатках № 1, № 5, № 3 до висновку експертизи № 3797/3798/3799 від 29.12.2012 року, як для другого співвласника (синій колір), а саме: по підвалу, 3 - санвузол площею 1,60 кв. м., 4 - коридор площею 1,00 кв. м., 5 - склад площею 12,0 кв. м., 21 - склад площею 16,50 кв. м., всього площею 31,10 кв. м. вартістю 132 386,48 грн.; по першому поверху, 1-7 - торгівельний зал площею 28,50 кв. м., 1-8 - підсобне приміщення площею 7,70 кв. м., 1-9 - коридор площею 3,20 кв. м., 1-10 - кабінет площею 4,10 кв. м., всього площею 43,50 кв. м. вартістю 231 463,50 грн.; по другому поверху 2-17- приміщення площею 17,20 кв. м., всього площею по другому поверху 17,20 кв. м. вартістю 83 918,80 грн., всього площа вказаних приміщень становить 91,8 кв. м. (вартістю 447 768,78 грн.), що на 32,65 кв. м. (вартістю 155 413,15 грн.) менше від ідеальної частки. А також, надано земельну ділянку з титульної сторони фасаду розміром по периметру в метрах, а саме: 4,68; 1,58; 0,74; 0,70; 3,94; 0,88 (м) - площею - 0,00042 га (синій колір в таблиці № 8 додатку № 2 до висновку).

Стягнуто з ОСОБА_2 в корись ОСОБА_3 155 413,15 грн. в рахунок відхилення від ідеальної частки.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 сплачені нею 2115 грн. вартості експертизи.

В решті позову відмовлено.

Рішення оскаржив відповідач ОСОБА_3, вважає його незаконним та таким, що підлягає зміні. Зазначає, що в основу рішення суд поклав висновок судової будівельно - технічної експертизи № 3797/3798/3799 від 29.12.2012 року, виготовлений експертом Львівського НДІСЕ, з яким він не погоджується. Стверджує, що ухваливши рішення про розподіл майна таким чином, суд позбавив його - інваліда першої групи належної частини його власності, оскільки після розподілу йому буде належати лише 1/3 частина майна, коли до ухвалення рішення він володів 1/2 ідеальною частиною. Висновок суду про те, що приміщення в підвалі, яке використовується під бар не відповідає санітарним нормам і є ймовірність його закриття є надуманим, оскільки відсутність комунікацій була б перешкодою для нормальної діяльності кафе-бару. Крім цього, не заслуговують на увагу висновки суду про те, що позивачка використовує приміщення на другому поверсі як житлові, оскільки не забезпечена житлом. Спірне приміщення є нежитловим та повинно використовуватись за призначенням, а не для проживання ОСОБА_2 Суд першої інстанції неправильно послався на ст. 183 ч. 2 ЦК України, що призвело до порушення норм матеріального права під час ухвалення рішення, оскільки на час поділу приміщень повноцінно функціонує і магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» і кафе-бар. Виділ в його користь запроектованого приміщення залу-кафе на другому поверсі, який ще не викінчений будівництвом, ніяк не вплинуло б на діяльність кафе-бару, який працює і без цього приміщення. Не застосовано судом і вимоги ст. 364 ЦК України, якою передбачено, що компенсація частки може бути надана лише за згодою співвласника, однак йому не потрібна компенсація при такому розподілі, про що він неодноразово заявляв в судових засіданнях, а потрібні нежитлові приміщення. Всупереч ухвалі про призначення експертизи та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, експерт вийшла за межі повноважень, оскільки провела поділ так, що йому виділила 1/3 частину, а позивачці 2/3 частини нежитлового приміщення. Це при тому, що експерт не вправі корегувати, змінювати питання, визначені судом та викладені в ухвалі суду. У двох запропонованих варіантах поділу приміщень експерт надала перевагу першому співвласнику, тобто позивачці, зобов'язавши виплатити другому співвласнику грошову компенсацію невідповідності часток. При поділі підвального приміщення експерт ідентично оцінила приміщення, як його необладнану частину підвалу, так і обладнану частину позивачки. При оцінці приміщень експерт не врахувала вартість терас приміщення та провела розподіл так, що у виділеній йому частині приміщень є санвузол тільки у підвалі, а у ОСОБА_2 є декілька точок водопостачання та водовідведення на кожному поверсі, а також не врахувала затверджений робочий проект реконструкції спірного приміщення, який передбачав для нього обладнання сходів на другий поверх. Разом з тим, експерт запропонувала для нього обладнання таких сходів лише за рахунок частини приміщення, виділеного позивачці. Такий же незаконний розподіл провела експерт і земельної ділянки, та в судовому засіданні пояснила, що складаючи висновок - помилилася. ОСОБА_2 має вільний доступ до своєї більшої частини земельної ділянки і потреби у встановленні сервітуту не має. Своїми діями експерт порушила Закон України «Про судову експертизу», висновок експертизи є необґрунтований, а відтак суд не повинен був брати його до уваги. Його клопотання про проведення повторної судової будівельно-технічної експертизи суд першої інстанції безпідставно відхилив. Стверджує, що ухваливши таке рішення, суд порушив його права як співвласника нежитлового приміщення та інваліда першої групи. Крім цього вважає, що грошова компенсація встановлена судом та експертом за відхилення від ідеальної частки не відповідає цінності та вартості частини нерухомого майна, що належала йому до ухвалення рішення. Просить рішення суду змінити, провести реальний розподіл нежитлового приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» та кафе-бару, що розташовані в АДРЕСА_1 та виділити йому у власність частину нежитлових приміщень (синій колір), які позначені на планах-додатках № 1, № 5, № 6 до висновку експертизи № 3797/3798/3799 від 29.12.2012 року. Залишити йому у власності половину нежитлового приміщення - мойки 1-11 загальною площею 3,40 кв. м., яка позначена на плані - додатку № 5 до висновку експертизи № 3797/3798/3799 від 29.12.2012 року.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Частинами першою та другою ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Однак зазначеним вимогам закону дане рішення не відповідає.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 та виділяючи їй у власність частину нежитлового приміщення в АДРЕСА_1, а саме - магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» та кафе-бару, яка складається з приміщень кімнат позначених на плані в додатках № 1, № 5, № 3 до висновку експертизи № 3797/3798/3799 від 29.12.2012 року, як для першого співвласника (зелений колір), всього площею 157,10 кв. м. (вартістю 758 595,08 грн.), що на 32,65 кв. м. (вартістю 155 413,15 грн.) більше від ідеальної частки, суд першої інстанції виходив з того, що: саме таким варіантом передбачено найбільш наближено існуючий порядок користування приміщеннями між сторонами у спірному будинку; за відповідачем закріплено на першому поверсі торгівельний зал площею 28,5 кв.м., який виходить на фасадну сторону та має значну економічну привабливість, позивачка в свою чергу такі приміщення не використовує; приміщення в підвалі, яке використовується під бар не відповідає санітарним нормам, та є ймовірність його закриття, а у випадку позбавлення позивачки права на приміщення (зал-кафе) на другому поверсі, остання буде позбавлена можливості займатись підприємницькою діяльністю та всі інші виділені приміщення втратять будь-яку доцільність; частину спірного приміщення (кабінет) позивачка використовує як житло, так як іншим житлом на даний час не забезпечена на відміну від відповідача, який проживає у власному будинку.

Однак погодитись з такими висновками міськрайонного суду не можна, з огляду на наступне.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Разом із тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Таким чином, установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. Проте ОСОБА_2 з позовом про поділ спільного майна на підставі ст. 367 ЦК України - не зверталась, тому суд апеляційної інстанції розглядає вимоги ОСОБА_2, з якими вона звернулась на підставі ст. 364 ЦК України.

У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).

Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183).

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) нежитлового приміщення, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену його частину із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання нежитлового будинку в ізольовані приміщення, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, виділ може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу приміщення в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування ним, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу приміщення відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частку нежитлової будівлі, яка відповідає розміру й вартості його частки.

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нежитлового приміщення, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це приміщення.

Саме таких висновків дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїх ухвалах від 15 лютого 2012 року, від 25 квітня 2012 року, від 30 травня 2012 року, від 5 листопада 2012 року, від 21 листопада 2012 року, від 6 листопада 2011 року, а також Верховний Суд України у своїй постанові від 03 квітня 2013 року, висновок якого відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов?язковим для судів загальної юрисдикції.

Судом встановлено і таке не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить по 1/2 ідеальній частині нежитлового приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» та кафе-бару і земельної ділянки, що в АДРЕСА_1, Львівської області. В спірному приміщенні ОСОБА_2 займається ресторанним бізнесом, їй належить кафе-бар, ОСОБА_3 також займається підприємницькою діяльністю і займає приміщення під продовольчий магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Наведене підтверджується: рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, що набрало законної сили, згідно якого за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано право власності по 1/2 частині нежитлового приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» та кафе-бару, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та по 1/2 частині земельної ділянки, що складає по 66 кв.м. (загальна площа 132 кв.м.), призначену для обслуговування магазину та кафе-бару, що розташована по АДРЕСА_1; витягом № 27226330 від 06.09.2010 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно - ? частку нежитлової будівлі - будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_2; технічним паспортом, виготовленим Стрийським МБТІ станом на 15.07.2011 року на громадський будинок - магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» та кафе-бар, інвентаризаційна справа № 755, реєстровий № 57 (а.с. 8-13, 14-15, 16 т. 1).

Між сторонами виник спір, який позасудовим шляхом в порядку статті 358 ЦК України врегулювати неможливо.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 3797/3798/3799 від 29.12.2012 року було визначено два варіанти розподілу спірного нежитлового приміщення (а.с. 36-64 т. 1).

У зв?язку з тим, що висновок судового експерта Львівського НДІ судових експертиз МЮ України № 3797/3798/3799 від 29.12.2012 року - судової будівельно-технічної експертизи викликав сумніви в його правильності, представники відповідача не заперечували проти проведення повторної експертизи будь-якою іншою експертною установою крім Львівського НДІ судових експертиз, колегія суддів задовольнила клопотання представника відповідача та призначила у даній справі повторну судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручила експертам Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Висновком експертів за результатами проведеної повторної комплексної будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної, оціночно-земельної експертиз № 735/736/14-22 від 10.11.2014 року надано три варіанти розподілу нежитлового приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» та кафе-бару, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. По кожному варіанту розподілу, для проведення реконструкції нежитлового приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» та кафе-бару, слід виконати проект ліцензованою проектною організацією (а.с. 253-273).

Позивачка ОСОБА_2 настоює на третьому варіанті розподілу спірного нежитлового приміщення та земельної ділянки згідно експертиз № 735/736/14-22 від 10.11.2014 року, зазначаючи, що він найбільше відповідає її інтересам, зокрема виду її підприємницької діяльності, крім того, вона проживає у приміщенні № 19 - кабінеті, площею 12,5 м.кв., що на другому поверсі нежитлового будинку. На запропонований представником відповідача варіант поділу спільного майна, за яким їй, як другому (а не першому) співвласнику буде виділено 43/100 часток нежитлового приміщення АДРЕСА_1, ОСОБА_2 не погоджується.

Відповідач ОСОБА_3 в особі свого представника та в письмовому поясненні (а.с. 16-19 т. 2) зазначає, що з усіх трьох варіантів розподілу приміщення по АДРЕСА_1, перший варіант в найбільшій мірі забезпечує дотримання вимог чинного законодавства щодо рівності часток, зокрема одному співвласнику виділяється 57/100 часток, другому - 43/100 часток, вимагає найменшої кількості проведення будівельних робіт, при варіанті № 2 відступлення від рівності часток є більшим - 58/100 і 42/100, а третій варіант є взагалі неприйнятним, оскільки відступлення від рівності часток є надто великим - 36/100 і 64/100, тобто одному з співвласників буде виділено тільки 1/3 частка майна, що суперечить вимогам закону. При варіанті № 1 розподілу приміщення та земельної ділянки він - ОСОБА_3 погоджується на компенсацію від ОСОБА_2 за відступлення від належної ідеальної частки.

Обидві сторони заперечують варіант № 2 розподілу спільного майна за результатами проведеної повторної комплексної будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної, оціночно-земельної експертиз № 735/736/14-22 від 10.11.2014 року.

Таким чином, враховуючи думки сторін, проаналізувавши запропоновані експертами варіанти поділу розподілу нежитлового приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» та кафе-бару, а відповідно і земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, колегія суддів вважає найбільш прийнятним і таким, що відповідає вимогам закону, перший варіант поділу спільного майна за результатами проведеної повторної комплексної будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної, оціночно-земельної експертиз № 735/736/14-22 від 10.11.2014 року, за яким частки сторін становитимуть 57/100 та 43/100, оскільки він максимально приближений до ідеальних часток і різниця в грошовій компенсації становить 129638,00 грн., в той час, як по другому варіанту відступлення від рівності часток є більшим - 58/100 і 42/100, а по третьому варіанту значним - 36/100 і 64/100, що є неприйнятним без згоди відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до цього варінту № 1 виділу (поділу) експертами запропоновано й поділ земельної ділянки для обслуговування нежитлового приміщення, який відповідає розташуванню часток сторін та є прийнятним.

Посилання позивачки на те, що варіант поділу № 3 найбільше відповідає її інтересам, зокрема виду її підприємницької діяльності, не може слугувати підставою задоволення її вимог, оскільки цей варіант поділу передбачає максимальне відступлення від рівності часток та порушує законні права та інтереси відповідача, який також використовує дане приміщення для здійснення підприємницької діяльності. Виконання відповідачем ремонтних робіт і, у зв?язку з цим, припинення торгівлі в приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» не свідчить про припинення ним підприємницької діяльності. Посилання позивачки, як на підставу для задоволення її вимог, на використання нею приміщення № 19 - кабінету, площею 12,5 м.кв., що на другому поверсі спірного нежитлового будинку, для її особистого проживання, також не може слугувати підставою проведення судом реального розподілу спірного приміщення по варіанту № 3 за результатами проведеної повторної комплексної будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної, оціночно-земельної експертиз № 735/736/14-22 від 10.11.2014 року, оскільки таке не переведено в установленому законом порядку з нежитлового в житлове.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає за доцільне провести реальний розподіл нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, та: виділити у натурі ОСОБА_2, як для першого співвласника - 57/100 часток нежитлового приміщення АДРЕСА_1, які складаються з наступних приміщень, позначених в додатку № 2 (білий колір), Варіант № 1 Висновку експертів за результатами проведеної повторної комплексної будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної, оціночно-земельної експертиз № 735/736/14-22 від 10.11.2014 року, а саме: - по підвалу: 1 - бар площею 40,5 м.кв.; 2 - мийка площею 1,6 м.кв.; - по першому поверху: 6 - коридор-хол площею 19,3 м.кв.; 11 - мийка площею 3,4 м.кв.; 12 - кухня площею 12,3 м.кв.; 13 - коридор площею 3,3 м.кв.; 14 - душова площею 1,7 м.кв.; 15 - санвузол площею 1,4 м.кв.; - по другому поверху: 16 - зал-кафе площею 57,9 м.кв. Всього загальною вартістю 1 043 249,00 (один мільйон сорок три тисячі двісті сорок дев?ять) гривень. Виділити в натурі ОСОБА_3, як другому співвласнику - 43/100 часток нежитлового приміщення АДРЕСА_1, які складаються з наступних приміщень, позначених в додатку № 2 (сірий колір), Варіант № 1 Висновку експертів за результатами проведеної комплексної будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної, оціночно-земельної експертиз № 735/736/14-22 від 10.11.2014 року, а саме: - по підвалу: 3 - санвузол площею 1,6 м.кв.; 4 - коридор площею 1,0 м.кв.; 5 - склад площею 12,0 м.кв.; 21 - склад площею 16,5 м.кв.; - по першому поверху: 7 - торгівельний зал площею 28,5 м.кв.; 8 - підсобне площею 7,7 м.кв.; 9 - коридор площею 3,2 м.кв.; 10 - кабінет площею 4,1 м.кв.; - по другому поверху: 17 - службове площею 17,2 м.кв.; 18 - вбиральня площею 1,2 м.кв.; 19 - кабінет площею 12,5 м.кв.; 20 - коридор площею 1,4 м.кв.; І - ліфт площею 0,6 м.кв. Всього загальною вартістю 783 973,00 грн. (сімсот вісімдесят три тисячі дев?ятсот сімдесят три гривні). Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 129 638,00 (сто двадцять дев'ять тисяч шістсот тридцять вісім) гривень компенсації за відступлення від належної ідеальної частки. Встановити між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порядок користування земельною ділянкою загальною площею 132,0 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - відповідно до варіанту № 1, Додаток № 1 до висновку експертів за результатами проведеної повторної комплексної будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної, оціночно-земельної експертиз № 735/736/14-22 від 10.11.2014 року, а саме: виділити ОСОБА_2, як першому співвласнику, земельну ділянку площею 25 м.кв. по периметру за годинниковою стрілкою: 2,00; 1,52; 0,21; 4,63; 4,56; 0,27; 5,98; виділити ОСОБА_3, як другому співвласнику, земельну ділянку площею 17 м.кв. по периметру за годинниковою стрілкою: 2,17; 0,88; 1,75; 2,96; 1,55; 1,30; 3,66; 1,99; 2,26; 1,76; 0,88. Виділити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спільне користування земельну ділянку площею 90,0 м.кв. по периметру за годинниковою стрілкою: 0,21; 5,80; 6,92; 3,66; 1,30; 1,55; 2,96; 1,75; 0,88; 7,35; 0,88; 1,76; 2,26; 2,63; 0,27; 4,56; 4,63. Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 7 224,00 (сім тисяч двісті двадцять чотири) гривні компенсації за відступлення від належної ідеальної частки.

На підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 861,08 грн. понесених ним судових витрат.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. 4, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Провести реальний розподіл нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Виділити у натурі ОСОБА_2, як для першого співвласника - 57/100 часток нежитлового приміщення АДРЕСА_1, які складаються з наступних приміщень, позначених в додатку № 2 (білий колір), Варіант № 1 Висновку експертів за результатами проведеної повторної комплексної будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної, оціночно-земельної експертиз № 735/736/14-22 від 10.11.2014 року, а саме:

- по підвалу: 1 - бар площею 40,5 м.кв.; 2 - мийка площею 1,6 м.кв.;

- по першому поверху: 6 - коридор-хол площею 19,3 м.кв.; 11 - мийка площею 3,4 м.кв.; 12 - кухня площею 12,3 м.кв.; 13 - коридор площею 3,3 м.кв.; 14 - душова площею 1,7 м.кв.; 15 - санвузол площею 1,4 м.кв.;

- по другому поверху: 16 - зал-кафе площею 57,9 м.кв.

Всього загальною вартістю 1 043 249,00 (один мільйон сорок три тисячі двісті сорок дев?ять) гривень.

Виділити в натурі ОСОБА_3, як другому співвласнику - 43/100 часток нежитлового приміщення АДРЕСА_1, які складаються з наступних приміщень, позначених в додатку № 2 (сірий колір), Варіант № 1 Висновку експертів за результатами проведеної комплексної будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної, оціночно-земельної експертиз № 735/736/14-22 від 10.11.2014 року, а саме:

- по підвалу: 3 - санвузол площею 1,6 м.кв.; 4 - коридор площею 1,0 м.кв.; 5 - склад площею 12,0 м.кв.; 21 - склад площею 16,5 м.кв.;

- по першому поверху: 7 - торгівельний зал площею 28,5 м.кв.; 8 - підсобне площею 7,7 м.кв.; 9 - коридор площею 3,2 м.кв.; 10 - кабінет площею 4,1 м.кв.;

- по другому поверху: 17 - службове площею 17,2 м.кв.; 18 - вбиральня площею 1,2 м.кв.; 19 - кабінет площею 12,5 м.кв.; 20 - коридор площею 1,4 м.кв.; І - ліфт площею 0,6 м.кв.

Всього загальною вартістю 783 973,00 грн. (сімсот вісімдесят три тисячі дев?ятсот сімдесят три гривні).

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 129 638,00 (сто двадцять дев'ять тисяч шістсот тридцять вісім) гривень компенсації за відступлення від належної ідеальної частки.

Встановити між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порядок користування земельною ділянкою загальною площею 132,0 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - відповідно до варіанту № 1, Додаток № 1 до висновку експертів за результатами проведеної повторної комплексної будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної, оціночно-земельної експертиз № 735/736/14-22 від 10.11.2014 року, а саме:

Виділити ОСОБА_2, як першому співвласнику, земельну ділянку площею 25 м.кв. по периметру за годинниковою стрілкою: 2,00; 1,52; 0,21; 4,63; 4,56; 0,27; 5,98.

Виділити ОСОБА_3, як другому співвласнику, земельну ділянку площею 17 м.кв. по периметру за годинниковою стрілкою: 2,17; 0,88; 1,75; 2,96; 1,55; 1,30; 3,66; 1,99; 2,26; 1,76; 0,88.

Виділити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спільне користування земельну ділянку площею 90,0 м.кв. по периметру за годинниковою стрілкою: 0,21; 5,80; 6,92; 3,66; 1,30; 1,55; 2,96; 1,75; 0,88; 7,35; 0,88; 1,76; 2,26; 2,63; 0,27; 4,56; 4,63.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 7 224,00 (сім тисяч двісті двадцять чотири) гривні компенсації за відступлення від належної ідеальної частки.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 861,08 грн. (вісімсот шістдесят одну гривню вісім копійок) понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Копняк С.М.

Тропак О.В.