Справа №173/1099/15-ц
Провадження №2/173/623/2015
22.06.2015 м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Шевченко О.Ю.,
при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягення аліментів,
ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20 грудня 2003 року між нею та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають трьох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони мають різні погляди на шлюб та сімю. Між ними часто виникають сварки, свідком яких є діти, що негативно впливає на їх психічний стан. В травні 2015 року позивач зверталася до міліції у звязку з її побиттям чоловіком. Відповідач ніде не працює, не надає допомоги на утримання дітей, зловживає алкогольними напоями. Спору про місце проживання дітей та поділ спільного майна не має. Окрім того позивач зауважила, що вона ніде не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а тому також потребує утримання. На підставі вищевикладеного позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для працездатної особи відповідного віку на місяць, починаючи з дня предявлення позову до досягнення ОСОБА_6 трирічного віку.
В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснила, що не бажає далі жити разом з відповідачем, оскільки він зловживає алкогольними напоями, бє її, в тому числі в присутності дітей. Зараз вони мешкають разом, проте відносини фактично не підтримують. Тому позивач вважала примирення неможливим. Також позивач зауважила, що відповідач ніде не працює, має нестабільні підробітки, інших осіб на утриманні не має, а тому має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та її.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав.
У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, заслухавши пояснення позивача дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до таких висновків.
Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.
20 грудня 2003 року Мишуринрізькою сільською радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 8 (а.с. 4).
Сторони проживають разом, проте стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння, відсутність спільних інтересів та взаємне небажання зберегти шлюб.
Окрім того відповідач застосовує до позивача психологічне та фізичне насильство, у звязку з чим з відповідачем проводились профілактичні бесіди та йому винесено офіційне попередження, що підтверджується довідкою Верхньодніпровського РВ (а.с.12).
Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя та дітей.
Спору про місце проживання дітей та поділ майна подружжя не має.
А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Судом також встановлено, що сторони мають трьох спільних дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується їх свідоцтвами про народження (а.с. 8-10).
Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на повному її утриманні, що підтверджується довідкою Мишуринрізької сільської ради від 25 травня 2015 року (а.с.11).
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Окрім того відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При цьому згідно з п. 6 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання дружини, з якою проживає дитина, зберігається і в разу розірвання шлюбу.
Оскільки відповідач є батьком трьох малолітніх дітей, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дітей між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей законними та обґрунтованими. Враховуючи те, що діти проживають разом з позивачем, а відповідач має можливість надавати допомогу, оскільки є працездатною особою, інших осіб на утриманні не має, суд вважає, що вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення молодшою дитиною трьох років є також законними та обґрунтованими.
При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та сторін, той факт, що діти потребують утримання, та те, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього на утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб.
Відповідач офіційно не працює, проте має дохід за рахунок тимчасових підробітків. У звязку з чим суд приходить до висновку, що аліменти підлягають стягненню в твердій грошовій сумі, а не від частині від його заробітку, а тому позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначені порядку надання утримання позивачу суд враховує положення ч.3 ст. 77 та ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України, згідно з якими аліменти сплачуються щомісячно та присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Оскільки від позивача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд, керуючись ст. 113 Сімейного кодексу України, вважає за необхідне прізвище їй не змінювати.
Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду з вимогами про стягнення аліментів, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. В той же час, суд приймає до уваги, що при зверненні до суду з вимогами про розірвання шлюбу позивачем сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст.ст. 71, 79, 81, 112, 113, 115, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 88, 212-215, 224-233, п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягення аліментів задовольнити частково.
Шлюб, зареєстрований 20 грудня 2003 року Мишуринрізькою сільською радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (актовий запис № 8) розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «Гайцук».
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5) судовий збір в дохід держави в сумі 243 грн. 60 коп.
Після набрання рішенням законної сили його копію направити відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити рішення суду шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко