У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Гримич М.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, її представників - ОСОБА_6 та ОСОБА_3, та особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_4 - на рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 03 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Меркурій» про визнання кредитного договору та додаткових угод недійсними,

встановив:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 26 червня 2006 року між нею та відповідачем було укладено кредитний договір, який вона не підписувала, а ставила свій підпис лише на чистих аркушах паперу, які були отримані оманним шляхом працівниками банку, в той час, коли вона знаходилась під впливом тяжких обставин, а саме через пожежу, яка сталася в домоволодінні її матері. У зв'язку з цим, вона не усвідомлювала значення своїх дій щодо проставляння підпису на чистих аркушах паперу та ніяк не могла передбачити, що її підпис буде використаний з метою укладення кредитного договору та додатків до нього. Зазначала, що будь-яких грошових коштів не отримувала, про існування вказаного договору дізналася лише коли працівники банку пред'явили вимогу про сплату боргу. Посилаючись на вказані обставини, просила визнати кредитний договір та додаткові угоди до нього недійсними.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03 березня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі заявники просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги, додані до неї матеріали, зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою заявників з висновками судів по їх оцінці.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2, її представників - ОСОБА_6 та ОСОБА_3, та особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 03 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Меркурій» про визнання кредитного договору та додаткових угод недійсними.

Додані до скарги матеріали повернути заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ М.К. Гримич