Провадження № 2-о/522/264/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавлена особа: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу, -

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2015 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту того, що йому належить на праві приватної власності 80/1000 частини квартири № 3, 9, 1, 4, 6, 8, 43 за адресою: м. Одеса, узвіз ОСОБА_2, 6, на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна № 9649 від 12 вересня 1995 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, зареєстрованим на Одеській товарній біржі.

В обґрунтування своєї заяви зазначив, що він є власником 80/1000 частини квартири № 3, 9, 1, 4, 6, 8, 43 за адресою: м. Одеса, узвіз ОСОБА_2, 6, на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна № 9649 від 12 вересня 1995 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, зареєстрованим на Одеській товарній біржі. Право власності зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН», однак у звязку з тим, що вказана квартира є комунальною квартирою коридорного типу, а приватизація співвласниками робилась в різний час різними органами приватизації, у правовстановлюючих документах було допущено помилку у зазначеному номеру квартири та загальної площі квартири. Так, згідно договору купівлі-продажу від 12.09.1995 року зазначено номер квартири як «3,9», загальна площа 270, 30 кв.м., а відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно та довідки КП «ОМБТІ та РОН» №2202.026 від 07.09.2004 року номер квартири, яка належить заявнику, слід вважати «9,3,1,4,6,8,43», а загальну площу квартири 304, 4 кв.м.. Допущені помилки під час реєстрації є перешкодою для заявника вільно розпоряджатися належним йому майном.

Суддя, вивчивши надану заяву та дослідивши матеріали справи вважає, що у відкритті провадження за вказаною заявою необхідно відмовити, у звязку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що предметом доказування в даному випадку є встановлення факту права приватної власності ОСОБА_1 на 80/1000 частини квартири № 3, 9, 1, 4, 6, 8, 43 за адресою: м. Одеса, узвіз ОСОБА_2, 6, загальною площею 304, 4 кв.м. на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна № 9649 від 12 вересня 1995 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, зареєстрованим на Одеській товарній біржі.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 256 ЦПК України і не є вичерпним. У судовому порядку відповідно до частини 2 цієї статті можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту батьківства, володіння будинком на праві власності тощо.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов'язаний з'ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення то суддя приймаючи заяву повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження на підставі ч. 2 ст. 122 ЦПК України, а коли справу вже відкрито - закриває провадження в ній.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 та п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд та розяснень викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає в порядку окремого провадження про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових права громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи, що згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 4688038, ОСОБА_1 є не єдиним власником вказаної квартири, а володіє нею на праві приватної часткової власності; у договорі купівлі-продажу від 12.09.1995 року вказано номер квартири «3, 9» та загальна площа квартири 270, 30 кв.м., що не відповідає номеру квартири та загальної площі, зазначеної довідці КП «ОМБТІ та РОН» №2202.026 від 07.09.2004 року, суду вважає, що з поданої заяви вбачається спір про право, у звязку з чим відмовляє у відкритті провадження.

Керуючись ст.ст. 1 ,3, 11, 15, 57, 234, 208-210, 235, 256 ч.4 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавлена особа: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, згідно ч.2 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л.В.

30.06.2015