АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22ц/774/1203/К/15 суддя Борис О.Н.
Категорія - 44 (IV) Доповідач Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.

суддів: Митрофанової Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі: Трофименко О.О.

за участі: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 червня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2, діюча також від імені неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення, третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Жовтневої районної ради у м. Кривого Рогу, про виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, діюча також від імені неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.08.2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № KRT0G100150896, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти в сумі 17600,00 доларів США, а також 3979,00 доларів США на сплату страхових платежів зі сплатою відсотків в розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода (комісія) за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки квартири за адресою: АДРЕСА_1, що належить відповідачу на праві власності.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.04.2012 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KRT0G100150896 від 01.08.2007 року в сумі 30405,78 доларів США, що відповідно курсу НБУ становить 242334,07 грн. звернуто стягнення на двокімнатну квартиру на першому поверсі п'ятиповерхового будинку загальною площею 44,78 кв.м, житловою площею 27,0 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки за початковою ціною 112250,92 грн.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання відповідної вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Оскільки відповідачі у добровільному порядку не бажають виселятись зі спірної квартири, позивач просив суд виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 червня 2014 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, поставив питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначив, що судом першої інстанції не взято до уваги, що направлення мешканцям письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника про добровільне звільнення житлового будинку необхідне в разі позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судом безпідставно застосовано ЗУ «Про мораторій», оскільки Банк звернувся з позовом про виселення, в той час коли рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10.04.2012 року вже вирішене питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України є обовязковим для всіх органів державної влади і підлягає обовязковому виконанню на всій території України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи 01.08.2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк»(надалі -ВАТ КБ «ПриватБанк») правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № KRT0G100150896, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти в сумі 17600,00 доларів США на придбання квартири АДРЕСА_3, тобто спірної квартири, а також 3979,00 доларів США на сплату страхових платежів.

В зазначеній квартирі зареєстровані та проживають (а.с. 20): боржник ОСОБА_2. її неповнолітній син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 65), ОСОБА_7 інвалід ІІ групи (а.с. 62), ОСОБА_6 пенсіонер, дитина війни (а.с. 63-64).

Згідно п.2.2.2 Кредитного договору ОСОБА_2 зобов'язалась сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п.7.1., 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2 Кредитного договору, а також винагороду, відповідно до п.п. 7.1. та 6.2 договору, погашення робити в порядку, сумах і строки, передбачені п.7.1 та п.2.3.3 Кредитного договору.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВТБАНК» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки від 01.08.2007 року на виконання умов якого, ОСОБА_2 передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_3, що належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом 01.08.2007 року за реєстром № 2249 та зареєстрованому в Державному реєстрі правочинів від 01.08.2007 року.

Відповідач умови Кредитного договору належним чином не виконала, порушила строк та порядок погашення заборгованості за кредитом, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором станом на 04.07.2011 року в сумі 30405,78 доларів США, що відповідно курсу НБУ становить 242334,07 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10.04.2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KRT0G100150896 від 01.08.2007 року в сумі 30405,78 доларів США, що відповідно курсу НБУ становить 242334,07 грн. звернуто стягнення на двокімнатну квартиру на першому поверсі п'ятиповерхового будинку загальною площею 44,78 кв.м, житловою площею 27,0 кв.м. за адресою: м. Кривий Ріг, вул.. Тухачевського 17/21 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки за початковою ціною 112250,92 грн. ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою -покупцем, з отриманням Витягу з Державного реєстру прав власності.

Відмовляючи задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з вимог ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», чинного на час розгляду справи.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» набрав чинності 7 червня 2014 року.

Згідно вимог якого, протягом дії Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Разом з тим, слід взяти до уваги що відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки було ухвалено Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2012 року, яке набрало законної сили і не виконане. Тобто примусово звернуто стягнення на предмет іпотеки до набрання чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що предметом позову є не звернення стягнення на майно, а виселення з житлового будинку ? як наслідок невиконання рішення суду та умов кредитного договору.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів дотримання позивачем 30 денного строку на добровільне звільнення нерухомого майна.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 43 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою ст. ст. 9, 109 ЖК УРСР, ст. ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

З матеріалів справи вбачається, що в серпні 2013 року в порядку вказаної норми банком було направлено мешканцям спірної квартири вимогу про звільнення квартири в тридцятиденний строк (а.с.16). При цьому до суду з вказаним позовом ПАТ «ПриватБанк» звернувся в листопаді 2013 року (а.с.2).

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, дійшов передчасного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ПАТ «ПриватБанк» про виселення відповідачів із спірної квартири.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено з порушенням вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню , а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «ПриваБанк».

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 червня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2, діюча також від імені неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення, третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Жовтневої районної ради у м. Кривого Рогу задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 з неповнолітнім ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 243,60 грн. в рівних частинах.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: