АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Музичко С.Г., Прокопчук Н.О.

при секретарі: Бережняк Н.В.

за участю:

представника позивача Мілімка А.А.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 березня 2015 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2011 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з вищевказаним позовом та з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог просило стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №CL-006/1520/2007 від 11.06.2007 в розмірі 75 824,99 дол. США, що еквівалентно 606 069,15 грн. за офіційним курсом НБУ на 27.08.2012, пеню за прострочення виконання зобов'язань у розмірі 1 656 880,96 грн. та витрати на оплату судового збору в розмірі 1 700 грн., витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення в розмірі 120 грн. (т. 1, а. с. 116-117).

Рішенням Шевченківського районного суду від 05.03.2015 у задоволенні позову відмовлено.

Справа № 2610/15628/12
№ апеляційного провадження:22-ц/796/6426/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Саадулаєв А.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

В апеляційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що суд першої інстанції необґрунтовано зазначив, що вдруге намагається стягнути з відповідача заборгованість за тим самим кредитом. Зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано послався на рішення Шевченківського районного суду від 25.03.2010 та виконавчий напис нотаріуса, як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог. Вказує, що кошти, які надійшли від реалізації предмета застави не вистачило для задоволення вимог позивача та вони були направлені на погашення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Шевченківського районного суду від 25.03.2010 були частково задоволені вимоги Банку про стягнення з відповідача суми заборгованості за вищезгаданим кредитним договором та визначена сума такої заборгованості в розмірі 3615,53 дол. США. Вищезгадане рішення набрало законної сили, Банк не скористався своїм правом примусового стягнення вказаного боргу, а повторне задоволення судом вимог позивача є недопустимим.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що 11.06.2007 між ЗАТ «ОТП БАНК», правонаступником якого є ПАТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №CL-006/1520/2007, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 78 029,70 дол. США зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 12,49% річних, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені Договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені договором (т. 1, а. с. 7-10). 28.05.2008 приватним нотаріусом КМНО Комарницькою О.В, вчинений виконавчий напис, відповідно до якого було запропоновано звернути стягнення на автомобіль марки Лексус GX 470, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить відповідачу (т. 1, а. с. 84-85). 12.02.2008 на вимогу банку відповідач передав свій автомобіль НОМЕР_2 представнику «ОТП БАНК», що підтверджується Актом прийому-передачі транспортного засобу, документів та матеріальних цінностей (т. 1, а. с. 182). На підставі зазначеного виконавчого напису головним державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві Андросович Н.В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, відповідно до якої запропоновано відповідачу добровільно сплатити борг у сумі 408 864,40 грн. (т. 1, а. с. 188). 05.05.2009 на аукціоні по реалізації заставного майна, який проводився ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» був реалізований автомобіль НОМЕР_2, 2007 року випуску, чорного кольору за 232 500 грн. (т. 1, а. с. 203-204). Кошти, що надійшли від реалізації предмета застави було направлено на погашення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом в розмірі 179 518,36 грн. (т. 1, а. с. 118). Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.03.2010 позовні вимоги ПАТ «ОТП БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 86 417,47 дол. США задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 відсотки за користування кредитом в сумі 3615,53 дол. США (саме на суму різниці процентів за користування кредитом, зазначену у виконавчому написі 7 481,42 дол. США та 11096,95 дол. США, яка зазначена у позові), що еквівалентно 28 707,31 грн., судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення (т. 1, а. с. 51-54). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.11.2014 заяву ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.03.2010 залишено без задоволення та набрала законної сили 30.12.2014 (т. 2, а. с. 31-34). Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 05.11.2010, ПАТ «ОТП БАНК» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна»прийняло право вимоги за Договором №CL-006/1520/2007 від 11.06.2007 (а. с. 26-32). Позивач вважає, що станом на 27.08.2012 у позичальника за Договором існує заборгованість перед позивачем у розмірі 75320,92 дол. США; суми несплачених відсотків за користування кредитом за період з 11.06.2007 по 16.02.2012 у розмірі 504,47 доларів США та пені за прострочення виконання зобов'язань за період з 16.12.2011 по 27.08.2012 у розмірі 1 656 880,96 грн. відповідно до розрахунку заборгованості (т. 2, а. с. 3), у зв'язку з чим позивач подав позов до суду.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статтей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що відповідач, який добровільно погодився на умови кредитного договору, повинен був належно їх виконувати.

Відповідно до матеріалів справи, відповідач всупереч умов вище вказаного кредитного договору перестав сплачувати кошти, внаслідок чого станом 01.10.2007 Банк звернувся з вимогою про дострокове виконання зобов'язання. 28.05.2008 приватним нотаріусом КМНО Комарницькою О.В. вчинено виконавчий напис, відповідно до якого було запропоновано звернути стягнення на автомобіль марки Лексус GX 470, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить відповідачу та задовольнити вимоги ЗАТ «ОТП Банк» у розмірі 76 820,552 дол. США. 25.03.2010 ПАТ «ОТП БАНК» звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з останнього заборгованість за кредитним договором в сумі 86 417,47 дол. США, виникла станом на 03.10.2008.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.03.2010 вказаний позов задоволено частково, стягнуто на користь ПАТ «ОТП БАНК» з ОСОБА_2 29 024 грн. 42 коп., із яких відсотки за користування вищезгаданим кредитом складають 3615,53 доларів США (28707 грн.31 коп.). Вказане рішення набрало законної сили.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Про наявність останнього знали як ПАТ «ОТП БАНК», так і позивач по справі, але своїм правом на його оскарження не скористалися.

В зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що за наявності вказаного рішення борг відповідача за вищезгаданим договором складав саме 3 615,53 дол. США (28 707,31 грн.).

Також матеріали справи свідчать про те, що, звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач зазначив, що просить стягнути заборгованість, яка виникла починаючись з 11.06.2007, тобто з часу, коли таку саму вимогу до нього висував ПАТ «ОТП БАНК».

Будь-яких розрахунків ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вищезгаданої заборгованості за вказаним кредитним договором не надало.

При цьому колегія суддів приймає до уваги Постанову Верховного Суду України від 26.03.2006 зі справи №2-4/, в якій зазначено, що чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з наявністю судового рішення чи відкриття виконавчого провадження по його примусовому виконанню.

На підставі викладеного та враховуючи, що позивач при розгляді справи в суді першої інстанції не надав докази на підтвердження суми заборгованості та її складових з урахуванням наявність не скасованого рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.03.2010 щодо визначення суми заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову правильними.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: С.Г. Музичко

Н.О. Прокопчук