Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1910/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Больбот А. Ю.
Доповідач Авраменко Т. М.
УХВАЛА

Іменем України

09.09.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді: Авраменко Т.М.

суддів: Суржика М.М., Суровицької Л.В.

секретаря: Кравченко Я.С.

за участю сторін та їх представників, представника органу опіки та піклування

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 18 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа служба у справах дітей Петрівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2015 року Петренко Сергій Анатолійович звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини.

Зазначав, що з відповідачкою проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Мають спільну дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження. Сімейне життя не склалося, відповідачка залишила їх із сином і стала проживати окремо з іншим чоловіком. Вважає, що син повинен проживати разом з ним, оскільки відповідач за час спільного проживання належним чином не піклувалася про сина та не займалася його вихованням, на тривалий час залишала сина та зникала з дому, не пояснюючи причину свої відсутності. Вона не має власного житла та постійного місця проживання, не може дати дитині належного виховання та розвитку, не може забезпечити нормальні для здоров'я умови проживання. В нього ж є постійне місце проживання, він працює і має постійний дохід, його мати-пенсіонерка проживає неподалік і може доглянути дитину під час його відсутності. Син також хоче проживати з ним.

Просив суд визначити місце проживання дитини з ним.

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 18 червня 2015 року позов задоволено. Визначено місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження із батьком ОСОБА_2. Задовольняючи позов, суд виходив з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини, ставлення матері до виконання своїх обов'язків, інтересів дитини та прихильності її до батька, та дійшов висновку, що наявна виняткова ситуація щодо визначення місця проживання дитини з батьком, що не позбавляє матір дитини права на спілкування з нею та на участь у її вихованні.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що суд помилково дійшов висновку, що дитині краще буде проживати із батьком. Вона також має роботу, постійний дохід, умови проживання в орендованому будинку задовільні для виховання та розвитку дитини, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 17 червня 2015 року. Син ще маленький, потребує материнської турботи, а позивач забороняє їй спілкуватись із сином. Син позивачу не потрібен, він прикривається ним, щоб його не забрали в АТО, а за свої матеріальні права щодо придбаного за вісім років спільного проживання майна вона ще буде боротися.

В засіданні апеляційного суду відповідач та її представник підтримали доводи апеляційної скарги, позивач та його представник, представник органу опіки та піклування просили відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду відповідає інтересам дитини, а відповідач самоусунулася від виховання сина, спілкується з ним тільки тоді, коли випадково зустрінеться з ним.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини (ст.141 СК України).

Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Згідно зі ст. ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

1 грудня 2008 року у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_3 ( а.с.6). Батьки ОСОБА_3 припинили спільне проживання в середині квітня 2015 року (а.с.8), з цього часу дитина проживає з батьком, а відповідач з іншим чоловіком наймає інше житло (а.с.8,108). Сторони мають належні житлові, побутові, матеріальні умови, характеризуються позитивно.

21 квітня 2015 року ОСОБА_1. подала заяву начальнику служби у справах дітей Петрівської райдержадміністрації про визначення місця проживання ОСОБА_3 з батьком (а.с.25).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції 19 травня 2015 року ОСОБА_1. подала суду заяву про визнання позову та розгляд справи про визначення місця проживання дитини з батьком без її участі (а.с.23). Потім свою думку змінила та просила відмовити в позові про визначення місця проживання дитини з батьком, позову про визначення місця проживання дитини з нею не подавала.

Поясненнями сторін, представника органу опіки та піклування в судових засіданнях, матеріалами справи підтверджується (а.с.8,47,104-105), що відповідач є матір'ю трьох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, ОСОБА_5, 2003 року народження, та ОСОБА_3. Стосовно ОСОБА_5 десять років тому відповідач була позбавлена батьківських прав, дитина проживає з бабусею ОСОБА_6., матір'ю свого батька. Донька ОСОБА_4 проживала з відповідачем, але через часті непорозуміння і сварки більше місяця проживає не з матір'ю та подала заяву до служби у справах дітей про вирішення питання про позбавлення матері батьківських прав.

Зазначені обставини відповідач не оспорила, пояснила, що заяву про поновлення батьківських прав щодо ОСОБА_5 не подавала, спілкується з нею за допомогою телефону, конфлікт із старшою донькою виник із-за її неправильної поведінки, а участі у вихованні сина вона не приймає, оскільки позивач чинить їй у цьому перешкоди.

За таких обставин, враховуючи особисті якості батьків та їх ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків, інтереси дитини та її прихильність до батька, відсутність доказів у перешкоджанні виконання обов'язків матері по вихованню сина, суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність виняткової ситуації щодо визначення місця проживання малолітнього сина саме з батьком, а не з матір'ю.

Саме з таких обставин виходив також і орган опіки та піклування надаючи письмовий висновок про визначення місця проживання дитини з батьком (а.с.104-105) на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків та їх характеристик за місцем проживання та роботи (а.с.7-9,39,46,62-64), вивчення їх відношення до виконання батьківських обов'язків щодо сина (а.с.108).

Суд повно і всебічно з'ясував обставини справи, перевірив доводи сторін, наданим доказам дав належну оцінку і передбачені законом підстави для переоцінки доказів апеляційним судом відсутні.

Рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону. В межах доводів апеляційної скарги підстав для зміни або скасування рішення суду не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1.ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити, а рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 18 червня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

судді: