АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Заводян К.І., Бреславського О.Г.

секретаря Давньої Я.А.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні шляхом виселення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 17 квітня 2015 року,

встановила:

ОСОБА_2 у січні 2015 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про виселення.

Вказувала на право власності на будинок №87 по вул.Ягідній м.Чернівці.

Зазначала про вселення ОСОБА_3 до даного жилого приміщення тимчасово.

Посилаючись на неможливість проживання з ОСОБА_3 в одному жилому приміщенні внаслідок зловживання останнім спиртними напоями, влаштування сварок, застосування до ОСОБА_3 засобів громадського впливу, ОСОБА_2 просила виселити ОСОБА_3 з будинку №87 по вул.Ягідній м.Чернівці.

Під час розгляду справи ОСОБА_4 змінила позовні вимоги, просила зобов»язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні майном шляхом виселення ОСОБА_3 з будинку №87 по вул.Ягідній м.Чернівці.

Рішенням Садгірського районного суд м.Чернівці від 17 квітня 2015 року у позові відмовлено.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 17 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 про усунення перешкод у

№22ц-805 2015 рік Головуючий у 1 інстанції Байцар Л.В.

Категорія: 41 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

користування майном шляхом виселення задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, суд першої інстанції керувався положеннями ст.391 ЦК України та виходив з того, що право ОСОБА_2 на користування будинком №87 по вул.Ягідній м.Чернівці не підлягає захисту.

При цьому суд першої інстанції послався на правила, передбачені ч.1 ст.383, ч.2 ст.331 ЦК України, та вважав встановленим здійснення ОСОБА_2 самочинного будівництва, недоведеність набуття ОСОБА_2 права власності на будинок №87 по вул.Ягідній м.Чернівці.

На підставі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалено з порушенням наведених норм.

Частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч.2 цієї ж статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів.

Предметом позову ОСОБА_2, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої остання просила ухвалити судове рішення, є усунення перешкод у користуванні будинком №87 по вул.Ягідній м.Чернівці шляхом виселення ОСОБА_3 з будинку №87 по вул.Ягідній м.Чернівці.

Обставинами, якими ОСОБА_2 обгрунтовував позовні вимоги, зазначала право власності на будинок №87 по вул.Ягідній м.Чернівці та вселення ОСОБА_3 до даного приміщення тимчасово, чинення ОСОБА_3 перешкод у користуванні власністю, у тому числі неможливість спільного проживання.

Отже, порушене ОСОБА_2 питання про захист права користування будинком № 87 по вул.Ягідній м.Чернівці виникає з правовідносин власності та користування жилим приміщенням тимчасовим мешканцем.

На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження свої майном.

З матеріалів справи вбачається набуття права власності ОСОБА_2 на будинок №87 по вул.Ягідній м.Чернівці на підставі договору між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6 24 травня 2001 року (а.с.5-6).

На підставі ч.2 ст.349 ЦК України у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Згідно з п.6.5 Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства Юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5, чинного на час виникнення спірних правовідносин, у разі знищення об'єкта, щодо якого проведено державну реєстрацію прав, власник (власники) подає(ють) реєстратору бюро технічної інвентаризації заяву про закриття розділу реєстру прав та реєстраційної справи за формою, визначеною у додатку № 12.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази про подання ОСОБА_2 заяви про знищення будинку №87 по вул.Ягідній м.Чернівці.

Крім того, судом першої інстанції встановлено знищення ОСОБА_2 приміщення літньої кухні літ.Б, а не житлового будинку літ.А.

З приєднаної до матеріалів справи довідки квартального комітету Садгірського району м.Чернівці від 8 грудня 2014 року №7 ОСОБА_3М, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 без реєстрації (а.с.8).

Ураховуючи наведене висновки суду першої інстанції про не набуття ОСОБА_2 права власності на будинок №87 по вул.Ягідній м.Чернівці не відповідають обставинам справи.

На підставі п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

За таких обставин судове рішення підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України.

За змістом ч.4, 5 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченому законом.

На підставі ч.1 ст.156 ЖК України члени сім»ї власника жилого будинку (квартири) , які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

З матеріалів справи вбачається, що при вселенні ОСОБА_3 до будинку №87 по вул.Ягідній м.Чернвіці між власником ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було досягнуто угоди про тимчасовий порядок користування цим приміщенням.

Відповідно довідки Брідоцької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області від 26 грудня 2014 року №258 ОСОБА_3 є власником будинку №9 по вул.Грушевського с.Брідок Заставнівського району Чернівецької області, здійснено реєстрацію ОСОБА_3 у даному жилому приміщенні (а.с.9).

На підставі ст.157 ЖК України членів сім»ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Із роз'яснень, які містяться в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вбачається, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_3 у будинку №87 по вул.Ягідній м.Чернівці вчинено конфлікти 10 березня 2013 року, а також 4 та 15 грудня 2014 року, у зв»язку з чим ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.39-49).

Таким чином наявні обставин, з якими законом пов»язується виселення особи, яка проживає із власника жилого приміщення, систематичне порушення правил співжиття, що робить неможливим для інших проживання в одному жилому приміщенні, а заходи запобігання виявились безрезультатними.

За змістом ч. 1 ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій власний розсуд.

За змістом ч.3 ст.98 ЖК України тимчасові жильці зобов»язані негайно звільнити приміщення на вимогу, а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

З огляду на наведене підлягає захисту право користування ОСОБА_2 будинком №87 по вул.Ягідній м.Чернівці шляхом виселення ОСОБА_3 з даного жилого приміщення.

Керуючись п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 17 квітня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні шляхом виселення задовольнити.

Виселити ОСОБА_3 з будинку №87 по

вул.Ягідній м.Чернівці.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий підпис /ОСОБА_7Ю./

Судді підписи /ОСОБА_8, ОСОБА_9Г./

З оригіналом згідно: