Справа № 353/634/15-ц
Провадження № 6/353/21/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна У.Ю.

з участю: секретаря Гуцуляк Г.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі подання державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Тлумацького РУЮ про тимчасове обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_1,-

в с т а н о в и в :

Державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Тлумацького РУЮ ОСОБА_2 звернувся в суд з поданням, погодженим начальником відділу Державної виконавчої служби Тлумацького РУЮ ОСОБА_3, про тимчасове обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, до повного виконання ним боргових зобовязань по сплаті аліментів згідно виконавчого листа № 353/1284/14-ц, виданого Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області 17.04.2014 року. Зазначає, що з часу відкриття виконавчого провадження боржником взагалі не вживаються жодні заходи до виконання рішення суду, тобто останній ухиляється від виконання своїх боргових зобов'язань покладених на нього рішенням суду. Просить подання задоволити та тимчасово обмежити виїзд з території України ОСОБА_1 до виконання ним своїх зобов'язань в Україні.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження боржника у виїзді за межі України без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, однак до подання додав письмову заяву, в якій він вказав, що подання підтримує, просив задовольнити з підстав наведених у ньому та розгляд проводити без участі представника ВДВС Тлумацького РУЮ.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Також п. 2 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дане подання не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Тлумацького районного управління юстиції перебуває виконавче провадження ВП № 45804538 по примусовому виконанню рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 17.11.2014 року за виконавчим листом № 353/1284/14-ц, виданим Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області від 17.11.2014 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів у твердій грошовій сумі на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі по 800,0 грн. щомісячно, протягом навчання дитини, але не довше ніж до 30.09.2007 року (а.с. 3).

Державним виконавцем відділу ДВС Тлумацького РУЮ ОСОБА_6 у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) 12.12.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 4). Також 04.03.2015 року державним виконавцем відділу ДВС Тлумацького РУЮ ОСОБА_6 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 5). Докази щодо направлення та отримання вказаних постанов боржником ОСОБА_1 у матеріалах подання відсутні.

Відповідно до вимог Закону державним виконавцем розпочато примусове виконання рішення.

Згідно відповіді на вимоги державного виконавця із відділу Держземагенства у Тлумацькому районі Івано-Франківської області (а.с. 10-11), Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців (а.с. 12), інформаційної довідки з Державної реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 13), нерухомого майна яке б підлягало опису й арешту майна та належало на праві власності боржникові не виявлено. Крім цього згідно відповідей Державної інспекції сільського господарства в Івано-Франківської області та УДАІ в Івано-Франківській області (а.с. 9) техніки та транспортних засобів за боржником не зареєстровано. Згідно відповідей Державної податкової служби від 19.06.2015 року боржник підприємницькою діяльністю не займається, доходи відсутні (а.с. 19, 20). Згідно відповідей Пенсійного фонду України від 18.06.2015 року боржник пенсію не отримує (а.с. 21, 22). Відповідно до відповіді Управління соціального захисту населення Тлумацької РДА від 13.05.2015 року боржник не отримує жодну з допомог, по яких можна проводити стягнення (а.с. 7).

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.07.2015 року ОСОБА_1 допустив заборгованість у сумі 7278,0 грн. (а.с. 18). 18.06.2015 року головний державний виконавець ВДВС Тлумацького РУЮ ОСОБА_7 направляв ОСОБА_1 лист про необхідність зявитись до ВДВС Тлумацького РУЮ для дачі письмових пояснень про причини несплати заборгованості (а.с. 14). Однак, ОСОБА_1 даного листа не отримав, про свідчить конверт, який повернувся до ВДВС Тлумацького РУЮ з відміткою, що адресат за зазначеною адресою не проживає (а.с. 15). Згідно довідки Королівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 17.06.2015 року ОСОБА_1 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, однак там не проживає (а.с. 17).

18.06.2015 року до ВДВС Тлумацького РУЮ звернулась з письмовою заявою ОСОБА_4 (стягувач) (а.с. 16), в якій просила обмежити ОСОБА_1 (боржник) у праві виїзду за межі України, оскільки боржник систематично перетинає кордон та ухиляється від сплати аліментів.

Звертаючись до суду з поданням, головний державний виконавець посилався на те, що на виконанні у ВДВС перебуває виконавче провадження, яке не виконане і заборгованість по сплаті аліментних платежах не погашена, зазначав, що боржник ухиляється від виконання зобовязань, а тому його слід тимчасово обмежити у виїзді за межі України. Однак у матеріалах подання відсутні докази, які б свідчили про повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, про попередження боржника щодо сплати боргу по аліментах.

Крім цього, згідно інформації, яку надав Тлумацький районний суд Івано-Франківської області, та рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 17.11.2014 року, яким було вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів у твердій грошовій сумі на утримання сина, вбачається, що вказане рішення суду було прийнято заочно, тобто відповідач не брав участі у розгляді справи та не був присутнім при проголошенні судового рішення, а також він не отримував копії даного рішення, про що свідчить конверт у матеріалах справи № 353/1284/14-ц, який повернувся відправнику (суду) з відміткою, що адресат за вказаною адресою не проживає.

Так, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань. Заборона виїзду за кордон є одним із найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Враховуючи вищенаведене, та те, що боржник ОСОБА_1 за місцем реєстрації не проживає, рішення суду, постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та лист ВДВС Тлумацького РУЮ боржник не отримував, суд вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 є безпідставним та передчасним, оскільки у ньому не наведено підстав та доказів того, що боржник ОСОБА_1 умисно ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, ст. 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Тлумацького РУЮ про тимчасове обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом пяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча У.Ю. Луковкіна