Справа № 643/3129/15-ц
Пр. № 2/643/2146/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року Московський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Єрмак Н.В.

при секретарі Давиденко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, з урахуванням його уточнення, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що наказом № 35-03-220 від 30.01.2015 року вона була звільнена з посади електромеханіка електрозв*язку Цеху технічної експлуатації станційних споруд № 2 Центр телекомунікаційних послуг, у зв*язку з скороченням штату працівників відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України. Вважає звільнення незаконним, у зв*язку з порушенням вимог щодо переважного права залишення на роботі працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Також посилалась на відмову в наданні згоди на звільнення позивача з роботи первинної організації ЦТП профспілкового комітету ХФ Пат «Укртелеком». Також просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 30.01.2015 року.

Позивач в судовому засіданні підтримала позов, просила його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що адміністрацією підприємства при звільненні позивача додержані вимоги п.1 ст. 40, 42, 49-2 КЗпП України, вважав звільнення позивача законним та просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в трудових правовідносинах, наказом № 07-04-150 від 02.11.2006 року позивач була зарахована до штату ПАТ «Укртелеком» Центру телекомунікаційних послуг електромеханіком електрозв*язку в бригаду технічної експлуатації станційного обладнання АТС-62/63, дільницю технічної експлуатації станційних споруд декадно-крокових АТС, цех технічної експлуатації станційних споруд № 2, що підтверджується копією трудової книжки позивача.

З довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААВ № 643683 вбачається, що позивач є інвалідом третьої групи, дата чергового переогляду 20.09.2015 року.

31.10.2014 року директором ПАТ «Укртелеком» виданий наказ № 583 «Про скорочення чисельності та штату працівників ПАТ «Укртелеком».

На виконання вказаного наказу директором Харківської філії ПАТ «Укртелеком» 07.11.2014 року виданий наказ «Про попередження працівників Харківської філії ПАТ «Укртелеком» про майбутнє звільнення.

При звільненні позивача, відповідачем були дотримані вимоги ст. 49-2 КЗпП України та попереджено про наступне звільнення не пізніше ніж за два місяці 10.11.2014 року, про що свідчить власноручний підпис позивача.

Також позивачу були запропоновані вакантні посади та 10.11.2014 року, 25.11.2014 року вона зробила відмітку про те, що запропоновані вакантні посади їй не підходять, а 09.12.2014 року також письмово зазначила, що вакансії інших філій їй також не підходять.

Від переведення на посаду електромеханіка станційного устаткування електрозв*язку 2 категорії станційної дільниці № 3 м. Харків міського центру телекомунікацій № 322 позивач також відмовилася 30.12.2014 року, про що свідчить пропозиція про переведення.

З пояснень позивача в судовому засіданні вбачається, що вона не погодилась на запропоновану відповідачем 30.12.2014 року аналогічну посаду з підстав того, що у позивача виникали би перешкоди дістатися до місця роботи, у зв*язку зі складнощами з рухом транспорту. На підтвердження цієї обставини долучила до матеріалів справи лист заступника директора Департаменту транспорту Харківської міської ради від 12.05.2015 року. Разом з цим, в листі зазначено про зміну шляху руху трамвайних маршрутів з 23.03.2015 року до 23.06.2015 року, тобто в період після звільнення позивача.

Також посилалася на те, що на запропонованій їй посаді їй би доручали виконувати непрофільну роботу.

Відповідно до ч.1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв*язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Суд вважає, що відповідачем проведено звільнення з дотриманням вимог ст. 42 КЗпП України.

Так, відповідно до інформаційної довідки старшого спеціаліста з адміністрування персоналу, на час проведення скорочення штату підприємства в бригаді технічної експлуатації станційного обладнання АТС-62/63 цеху технічної експлуатації станційних споруд № 2 центру телекомунікаційних послуг Харківської філії ПАТ «Укртелеком» працювало три категорії електромеханіків електрозв*язку:електромеханік електрозв*язку 1 категорії 4 особи, електромеханік електрозв*язку 5 осіб, електромеханік електрозв*язку без категорії 6 осіб.

В судовому засіданні встановлено та не спростовано сторонами, що позивач працювала на підприємстві електромеханіком електрозв*язку без категорії, а відтак, переважне право на залишення на роботі при скороченні штату, мали працівники, які мали 1 та 2 категорії, як такі, що мають вищу кваліфікацію. Посилання позивача на наявність в неї повної вищої освіти, висновків суду не спростовують.

Після скорочення штату, в наведеній структурній одиниці підприємства, залишились працювати 4 електромеханіка електрозв*язку 1 категорії та 2 електромеханіка електрозв*язку 2 категорії.

18.12.2014 року первинна профспілкова організація Центру телекомунікаційних послуг Харківської філії ПАТ «Укртелеком» відмовила у наданні згоди на розірвання трудового договору з позивачем за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

З витягу до протоколу засідання профспілкового комітету вбачається, що підставою для відмови у наданні згоди на звільнення є недотримання переважного права на залишення позивача на роботі, порушені процедура та строки проведення організаційних дій по скороченню працівників, а також Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Разом з цим, вказані посилання нічим не підтверджені, не вмотивовані та спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами.

Отже, суд вважає, що рішення профспілкового комітету про відмову в наданні згоди на звільнення є необґрунтованим.

Більш того, рішенням засідання Президії Комітету профспілкової організації ХФ ПАТ «Укртелеком» від 27.01.2015 року надано згоду на розірвання трудового договору з позивачем за п.1 ст. 40 КЗпП України.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2, яка працює на підприємстві начальником відділу кадрів, підтвердила виконання відповідачем вимог КЗпП України при звільненні відповідача.

27.01.2015 року працівниками ХФ ПАТ «Укртелеком», в тому числі і позивачем, складено акт щодо порушення на засіданні Президії Комітету профспілкової організації ХФ ПАТ «Укртелеком» щодо звільнення працівників, які мають переважне право на залишення на роботі.

Наказом «Про припинення трудового договору ( контракту ) за № 35-03-220 від 30.01.2015 року позивач була звільнена з посади електромеханіка електрозв*язку Цеху технічної експлуатації станційних споруд № 2 Центр телекомунікаційних послуг, у зв*язку з скороченням штату працівників відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач 30.01.2015 року ознайомлена з даним наказом, про що свідчить її підпис, при ознайомленні висловила свою незгоду зі звільненням.

За таких обставин, суд вважає, що при звільненні позивача, відповідачем були дотримані норми трудового законодавства, які регулюють порядок звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП України, звільнення позивача відбулось з дотриманням вимог ст. 49-2 КЗпП України, у зв*язку з чим суд відмовляє в задоволенні позову.

При цьому, посилання позивача на наявність в неї інвалідності як на підставу поновлення на роботі, не може бути підставою для задоволення позову, оскільки підприємство виконало свій обов*язок щодо забезпечення працевлаштування позивача, а відмова від переведення на аналогічну посаду позивача свідчить про те, що позивач відмовилась реалізувати свої трудові права.

Покази свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 щодо обставин звільнення позивача, висновків суду також не спростовують.

Приймаючи до уваги вищенаведене та керуючись п.1 ст. 40, ст.ст. 42, 43, 47, 49-2, 232, 233, ч.3 ст. 252 КЗпП України, ст.ст. 10,11,60,61,209,212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

03.09.2015