АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 5795/2015 р. Головуючий у 1 інстанції - Юзькова О.Л.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Осмолович В.С.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06.03.2015 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до Національної медичної

академії післядипломної освіти імені П.Л.Шупика

про визнання причини відсутності на роботі поважною, скасування наказу про

звільнення, поновлення на роботі, стягнення грошової компенсації за час вимушеного

прогулу та моральної шкоди

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06.03.2015 р. відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л.Шупика про визнання причини відсутності на роботі поважною, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення грошової компенсації за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить це рішення скасувати, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановлюючи рішення суд виходив з того, що позивач був відсутній на робочому місці 23.10.2014 р. протягом робочого дня, і ця обставина ним не заперечується, що позивач залишив робоче місце за відсутності наказу керівництва про надання дозволу - відрядження, дня відпочинку з метою прийняття участі у з'їзді асоціації стоматологів України, суд дійшов висновку про неможливість погодитися з доводами позивача про поважність причин його відсутності на роботі, тому, відмовив у задоволенні позову.

Такі висновки відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи

Як вбачається з матеріалів справи у встановлено судом, позивач займав посаду доцента кафедри стоматології Інституту стоматології НМАПО імені П.Л. Шупика.

З даної посади ОСОБА_1 було звільнено з 11.10.2014 р. відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин, вчинений 23 жовтня 2014 р., за наказом № 373-к від 07.11.2014 р.

Так, встановлено і це не заперечується сторонами, що 23.10.2014 р. ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці та приймав участь у черговому з'їзді Асоціації стоматологів України.

Обгрнутовуючи позов, позивач, зокрема, зазначав, що причина його відсутності на роботі була поважною, а представник відповідача, в свою чергу заперечуючи проти позову, посилався на наявність прогулу.

Також судом встановлено, що позивач подав особі, яка виконувала обов'язки керівника кафедри заяву про дозвіл йому взяти участь в УІ з'їзді Асоціації стоматологів України та науковій конференції, що відбудеться 23.10.2014 р. в м. Одесі. Проте, відповідного дозволу не отримав, доказів на підтвердження такого дозволу суду не надав, а саме, доказів, які б свідчили про видачу відповідного наказу про його участь у конференції відповідачем отримано не було.

Станом на 22.10.2104 р. та 23.10.2014 р. обов'язки завідувача кафедри виконувала ОСОБА_3 за усним розпорядженням у зв»язку із відсутністю завідувача кафедри, який брав участь у з»їзді, і яка не мала права візувати заяву подану позивачем.

Як вбачається із актів перевірки виконання службових обов'язків доцентом кафедри стоматології ІС НМАПО імені Шупика П.Л. - ОСОБА_1, позивач був відсутній на робочому місці 22.10.2014 р. з 11 год. 00 хв. до 16 год. 15 хв. та 23.10.2014 р. протягом робочого дня.

Згідно п.4 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Згідно ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосоване лише одне дисциплінарне стягнення.

Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» з відповідним змінами,- при розгляді спорів про поновлення на роботі осіб, звільнених з за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального навчального закладу).

Як встановлено судом, відповідач зажадав і отримав від ОСОБА_1 письмові пояснення щодо порушення трудової дисципліни, а також отримав згоду профспілкового комітету на його звільнення.

Також з матеріалів справи вбачається, що на засіданні кафедри стоматології 7.11.2014 р. піднімалось питання про стан трудової дисципліни співробітниками, в тому, числі і позивача та підтримали рішення профспілкового комітету НМАПО імені П.Л. Шупика щодо звільнення доцента ОСОБА_1

Згідно п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» з відповідним змінами в п. 22 зазначив, що звільнення за п.4 ст. 40 КЗпП України здійснюється в порядку застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, при застосуванні такого стягнення та звільненні працівника, роботодавець повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого працівником проступку, заподіяну ним шкоду, обставини за яких вчинено проступок, і врахувати попередню роботу працівника.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно робочого плану циклу АТ «Актуальні питання стоматології» в день відсутності на роботі позивача мали відбутися практичні та семінарські заняття зі слухачами та останнього замінював доцент ОСОБА_4, що підтверджується копією робочого плану, журналом обліку відвідування та виконання навчальних завдань слухачами, що їх долучено до матеріалів справи.

Також під час прийняття рішення щодо застосування до позивача дисциплінарного стягнення відповідачем, як вбачається з матеріалів справи, взято до уваги копію акту про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 14.02.2014 р.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд правильно дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 6.03.2015 р. - залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді :