Справа № 175/1309/15-ц
Провадження № 2/175/539/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2015 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

за участю секретаря Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Ювілейне справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за кредитним договором № 002-03959-150308 від 15 березня 2008 року в розмірі 12769 грн. 88 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 15 березня 2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 002-03959-150308, згідно якого відповідачу було відкрито картковий рахунок НОМЕР_1 з лімітом в національній валюті 3000 грн. В порушення умов договору відповідач не повертає кредит в строки визначені договором, а також не сплачує відсотки за користування кредитом, таким чином, станом на 10 березня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 12769 грн. 88 коп., тому він вимушений звернутися до суду для стягнення вказаної вище суми заборгованості.

У судове засідання представник позивача не з'явився, але в позовній заяві від 12.03.2015 року, просив розглянути справу без його участі.

Представник ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 надав суду заперечення в яких він пояснив, що отримавши виклик до суду та ознайомившись з матеріалами справи, ОСОБА_1 з'ясував, що Кредитний договір № 002-03959-150308 від 15 березня 2008 року укладений не з ним, а з ОСОБА_1 Вказав, що ОСОБА_1 не має відношення до цього спору та не може бути викликаний у судове засідання у якості відповідача по справі.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з запереченнями, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

В силу дії ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Встановлено, що 15 березня 2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 002-03959-150308, згідно якої відповідачу було відкрито картковий рахунок НОМЕР_1, та на день укладення Кредитної угоди встановлено ліміт Кредитної лінії на Рахунку в сумі 3000 грн. Відповідач в свою чергу зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути наданий кредит у повному обсязі (а.с.4). відповідач умови кредитного договору не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 12769 грн. 88 коп.

За змістом ст. 33 ЦПК України, належними є сторони, які є суб'єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред'явленим позовом.

Згідно положень ч. 1 ст. 33 ЦПК України, в редакції чинній на час вирішення даного спору, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов'язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

Представником позивача не заявлялись клопотання про заміну неналежного відповідача ОСОБА_1 на належного відповідача.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Пред'явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред'явити позов до належного відповідача.

Зважаючи на викладене, з урахуванням того, що судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем, позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, клопотання про заміну неналежного відповідача на належного позивачем або представником позивача в судовому засіданні не заявлялись, то суд дійшов висновку про відмову позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 ,оскільки позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від02 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування в фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

Відповідно до приписів п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового звільняється, зокрема, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 57-61, 88, 209, 212-215 України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Озерянська Ж.М.