Провадження № 2/522/3724/15
18 червня 2015 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
при секретарі - Герасименко Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сайн Продактс» про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач 24.12.2014 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сайн Продактс», та уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитними договорами у сумі 131 668 89 дол. США та у сумі 50 997, 75 дол. США, судові витрати.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між акціонерним товариством «Родовід Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 40.3/СЖ-003.07.1 від 10 липня 2007 року, відповідно до якого банк надав йому кредит у сумі 50 000, 00 дол. США. 07 серпня 2008 року між сторонами були укладені кредитний договір № 40/М-037-08-1 та додаткова угода № 1 до нього від 02.06.2008 року, у відповідності до яких банк надав йому кредит на споживчі цілі та зобовязався надати у майбутньому кредити у межах загальної суми 20 000, 00 дол. США строком по 06.08.2010 року включно зі сплатою банку комісії за надання траншу та сплатою процентів за користування кредитом згідно з Додатковою угодою. З метою забезпечення виконання боржником зобовязань за кредитним договором № 40/М-037-08-1 від 07.06.2008 року між позивачем та ТОВ «Сайн Продактс» було укладено договір поруки № 40/МП-037-08-1, відповідно до умов якого поручитель зобовязався солідарно відповідати перед банком за своєчасне та повне виконання зобовязань ОСОБА_1, які виникають за кредитним договором № 40/М-037-08-1 від 07.08.2008 року. Однак, у порушення умов договорів свої зобов'язання відповідачі належним чином не виконали, у зв'язку з чим у них перед Банком, станом на 02.06.2015 року виникла заборгованість у розмірах 2 936 710, 30 грн. та 1 075 281, 92 грн. На даний час відповідачі ухиляється від виконання своїх зобов'язань, заборгованості за договором не погашають, чим порушують права Банку.
У судове засідання 18.06.2015 року представник позивача ПАТ «Родовід Банк» - ОСОБА_2 (діє на підставі довіреності від 14.08.2014 року) не з'явився, але надав до суду письмову заяву згідно якої просив суд розглядати справу за його відсутності, у якій також зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі у судове засідання 25.06.2015 року не зявились, про час і місце були повідомлені належним чином, поважних причин неявки суду не представили. Суд у звязку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки у судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 10 липня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 40.3/СЖ-003.07.1, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі у розмірі 50 000, 00 дол. США терміном по 10.07.2017 року, п.1.3. даного договору процентна ставка за кредитом була встановлена 15% річних.
У відповідності до п. 4.5 кредитного договору № 40.3/СЖ-003.07.1 від 10.07.2007 року за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, сплачувати банку пеню за кожний день прострочки у розмірі подвійної процентної ставки, яка вказана в п.1.3 цього договору, від суми простроченого платежу.
Згідно до п.5.1 даного кредитного договору у разі недотримання позичальником умов цього договору банк має право вимагати дострокового повернення одержаної суми кредиту, сплати нарахованих за ним процентів, а також звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки від 10.07.2007 року.
Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав належним чином та надав відповідачу кошти, які зазначені в кредитному договорі, у свою чергу свої зобовязання ОСОБА_1 перед позивачем не виконує належним чином, у звязку з чим станом 02.06.2015 року у нього перед позивачем виникла прострочена заборгованість за кредитним договором № 40.3/СЖ-003.07.1 від 10.07.2007 року у розмірі 131 668, 89 дол. США.
07 серпня 2008 року між сторонами були укладені кредитний договір № 40/М-037-08-1 та додаткова угода № 1 до нього, за умовами якого банк зобовязався надати кредит у сумі 20 000, 00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 16% річних строком з 07.08.2008 року по 06.08.2010 року.
У відповідності до п.3.1.1. даного кредитного договору, банк має право достроково стягувати кредити та проценти за період фактичного користування кредитами в межах виданих за додатковими угодами у разі:
а) недотримання позичальником умов цього договору;
б) ненадання позичальником відомостей, що стосується його фінансового стану;
в) погіршення фінансового стану позичальника;
г) погіршення предмету іпотеки або його втрати;
д) в інших випадках, передбачених чинним законодавством.
Згідно до п.3.1.5 кредитного договору банк має нараховувати та стягувати пеню за несвоєчасне погашення кредитів, а також несвоєчасну сплату процентів за цим договором та додатковими угодами у розмірі, що встановлений п.3.4.6 цього договору.
Позичальник зобовязаний у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитами та процентами сплатити банку пеню за кожний день прострочки від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період простроченої заборгованості за кредитами та процентами (п.3.4.6. кредитного договору від 07.08.2008 року).
У забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань за Кредитним договором № 40/М-037-08-1 від 07.08.2008 року, між ВАТ «Родовід Банк» з одного боку та ТОВ «Сайн Продактс» (надалі Відповідач-2, Поручитель) з іншого боку, 07 серпня 2008 року було укладено Договір поруки № 40/МП-037-08-1 (надалі Договір поруки), відповідно до якого ТОВ «Сайн Продактс» виступив поручителем та поручився відповідати за виконання ОСОБА_1 умов вказаного кредитного договору.
У відповідності до п.1.3 вказаного договору поруки, поручитель взяв на себе зобовязання відповідати перед банком у тому ж обсязі на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник. П.2.1. договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником своїх зобовязань за платежами, що передбачені кредитним договором, поручитель на підставі письмово повідомлення позичальника або банку, не пізніше наступного робочого дня після одержання такого письмово повідомлення, погашає за рахунок власних коштів на рахунок банку в повному обсязі заборгованість за позичальника за кредитним договором.
Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначених кредитних договорів та договору поруки відповідачі були ознайомлені та згодні, про що свідчать їх підписи на кожній сторінці договору.
Ці пункти договору поруки цілком відповідають ч.1 ст. 554 ЦК України, в якій зазначено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не передбачена додаткова (субсидіарна відповідальність) поручителя.
Відповідно до ст. 553 ЦК України поручителі, поручаються перед кредитором боржника за виконання ним свого зобовязання, а також відповідають перед кредитором за порушення зобовязань боржником.
З позову вбачається, що відповідачі свої зобовязання за кредитними договорами належним чином не виконують протягом тривалого часу, не здійснюють відповідні платежі щодо погашення кредитів та не зявляються до позивача у звязку з вирішенням питання щодо погашення заборгованості за наданим їм кредитами.
У звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором № 40.3/СЖ-003.07.1 від 10.07.2007 року у відповідача ОСОБА_1 перед позивачем, станом на 02 червня 2015 року, виникла прострочена заборгованість у розмірі 131 668, 89 дол. США, з яких:
- сума заборгованості за кредитом та процентами 46 003, 97 дол. США;
- сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентами 84 796, 70 дол. США;
- сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості 8 479, 67 дол. США.
У звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором № 40/М-037-08-1 від 07.08.2008 року у відповідачів ОСОБА_1 та ТОВ «Сайн Продактс» перед позивачем, станом на 02 червня 2015 року, виникла прострочена заборгованість у розмірі 50 997, 75 дол. США, з яких:
- сума заборгованості за кредитом та процентами 22 776, 54 дол. США;
- сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентами 24 414, 38 дол. США;
- сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості 3 806, 83 дол. США.
Розрахунок заборгованості зазначений у позові та доданий до матеріалів справи.
Доказів погашення вказаної заборгованості з боку відповідачів суду не надано.
Судом встановлено, що п.3.4.6 кредитного договору від 07.08.2008 року передбачено у разі невиконання зобовязань за кредитним договором стягнення з позичальника на користь Банка пені.
Таким чином, пеня підлягає стягненню і з поручителя, так як він несе солідарну відповідальність за невиконання відповідачем ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
На підставі вищезазначеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з усіх відповідачів пені, заявлені обґрунтовано.
Отже, допустивши прострочення кредиту, відповідачі порушили не тільки свої договірні зобовязання, а й вимоги законодавства України.
На момент розгляду справи доказів погашення відповідачами кредиту, сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків, тощо у суду не має.
За таких обставин, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідачів всієї суми заборгованості, яка виникла у них за кредитними договорами, обґрунтованими та такими, що відповідають умовам цих договорів та ст. 1050 ЦК України.
Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільний кодекс України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Відповідно до ст.ст.. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом.
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» - Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів.
Також, у вказаній постанові зазначено, що відповідно до статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу. У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.
Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Таким чином вбачається, що Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.
Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».
При цьому згідно із статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.
Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.
Відповідно до змісту ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання відповідачами умов кредитних договорів, позивач поніс витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654, 00 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № BUD/339950/130687 (а.с.1)
Отже, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають ці витрати.
Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності повного задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.. 1, 3, 10, 57, 60, 88 ч.1, ч.4 ст. 169, 179, 197 ч.2, 208-209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України; ст.ст.. 1, 3, 509, 524, 525, 526, 530, 533, 536, 546, 549-552, 610-612, 624-626, 627-629, 631, 638, 639, 1046-1050, 1052, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, суд
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» - задовольнити.
- сума заборгованості за кредитом та процентами 46 003, 97 дол. США;
- сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентами 84 796, 70 дол. США;
- сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості 8 479, 67 дол. США.
- сума заборгованості за кредитом та процентами 22 776, 54 дол. США;
- сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентами 24 414, 38 дол. США;
- сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості 3 806, 83 дол. США.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до палати по цивільним справам апеляційного суду Одеської області шляхом подачі через Приморський суд м Одеси на протязі 10-ти днів з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: Домусчі Л.В.