Справа №490/1660/15-ц 02.07.2015 02.07.2015 02.07.2015
Провадження №22-ц/784/1654/15
Головуючий у першій інстанції-Гуденко О.А.
Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 липня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Лівінського В.І., Шаманської Н.О.,

при секретарі - Харитоновій І.В.,

за участю представника стягувача ОСОБА_1,

державного виконавця Сидорової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

публічного акціонерного товариства «Мегабанк»

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 квітня 2015 року за скаргою

ОСОБА_2

на рішення державного виконавця

у цивільній справі за позовом

відкритого акціонерного товариства «Мегабанк»

до ОСОБА_3, ОСОБА_4

про стягнення кредитної заборгованості

У С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2008 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 9 грудня 2008 року, на користь ВАТ «Мегабанк» з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка змінила прізвище на ОСОБА_2, стягнуто солідарно 6 653, 17 грн. кредитної заборгованості та судові витрати.

4 вересня 2014 року державним виконавцем Ленінського ВДВС відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-2-7208/2008, виданим на підставі цього рішення 14 січня 2009 року.

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася зі скаргою на рішення державного виконавця, в якій просила визнати дії з відкриття виконавчого провадження незаконними та скасувати постанову від 4 вересня 2014 року. Заявниця посилалась на незаконність відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, строк предявлення до виконання якого сплинув.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 квітня 2015 року скаргу ОСОБА_5 задоволено, постанову державного виконавця від 4 вересня 2014 року про відкриття виконавчого провадження скасовано.

З апеляційною скаргою на судове рішення звернувся стягувач у виконавчому провадженні - ПАТ «Мегабанк». Апелянт просив ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на помилковість висновків суду щодо порушення строків предявлення виконавчого документа до виконання.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що протягом 2009-2014 років виконавчий лист, виданий на підставі судового рішення, неодноразово повертався стягувачеві. Востаннє виконавчий лист було повернуто стягувачеві у лютому 2013 року. Оскільки за статтею 22 Закону «Про виконавче провадження» (далі Закон) строк предявлення до виконання виконавчого листа, виданого за судовим рішенням, складає один рік, то звернення стягувача до виконавчої служби у вересні 2014 року здійснено поза межами строків, передбачених статтею 22 Закону.

Проте з такими висновками суду та застосуванням норм процесуального та виконавчого законодавства погодитись не можна.

Так, відповідно до статті 21 Закону в редакції, яка діяла на момент ухвалення судових рішень по справі та на момент видачі виконавчого листа, виконавчі листи та інші судові документи могли бути пред'явлені до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Законом України від 4 листопада 2010 року №2677-У1 «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деякі інші законодавчі акти України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів» прийнято нову редакцію Закону.

За цією редакцією строки предявлення виконавчого документу (за судовим рішенням) до виконання змінились та встановлювались в один рік з наступного дня після набрання рішенням законної сили (стаття 22 Закону в новій редакції).

За змістом пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VІ виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Отже аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що строки предявлення виконавчого документу до виконання, які діяли на час набрання рішенням законної сили та видачі виконавчого документу, діють для цих виконавчих листів протягом всього часу їх виконання.

За статтею 23 Закону строки предявлення виконавчого документу до виконання перериваються предявленням його до виконання. Після переривання строку перебіг строку поновлюється, а час, що минув до переривання, до нового строку не зараховується. У разі повернення цього документу у звязку з неможливістю виконати рішення, строк предявлення листа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 25 вересня 2008 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду м.Миколаєва від 9 грудня 2008 року, на користь ВАТ «Мегабанк», правонаступником якого є ПАТ «Мегабанк», стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 6 653,17 грн. кредитного боргу та по 48.27 грн. судових витрат (а.с. 55,79).

14 січня 2009 року видано виконавчий лист на підставі судового рішення від 25 вересня 2008 року, яке набуло законної сили 9 грудня 2008 року, про стягнення з ОСОБА_4 солідарно 6 653,17 грн. боргу та 48,27 судових витрат (а.с. 102, 117).

У виконавчому листі зазначено, що строк предявлення виконавчого документу до виконання складає три роки, що відповідало вимогам статті 21 Закону в редакції, чинній на момент видачі виконавчого листа.

Отже, строк предявлення до виконання виконавчого листа № 2-2-7208/2008, виданого 14 січня 2009 року, складає три роки та є незмінним протягом всього часу виконання.

Стягувач ВАТ «Мегабанк» предявляв виконавчий лист щодо ОСОБА_4 до виконання:

- 26 січня 2009 року (виконавчий лист повернуто 4 квітня 2010 року, а.с. 111, 112)

- 13 серпня 2010 року (виконавче провадження закрито 20 грудня 2012 року, а.с. 113-114),

- 7 лютого 2013 року (виконавчий лист повернуто 21 травня 2014 року, а.с. 115, 116).

Отже, строк предявлення виконавчого листа до виконання після його переривання у лютому 2013 року, починає перебіг з 22 травня 2014 року та закінчується 21 травня 2017 року.

1 вересня 2014 року стягувач ПАТ «Мегабанку» у черговий раз звернувся з заявою про примусове виконання (а.с. 90), тобто в межах як трирічного строку, який діяв на час видачі виконавчого листа, так і річного строку, який передбачено новою редакцією закону.

Відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача від 1 вересня 2014 року постановою державного виконавця від 4 вересня 2014 року здійснено в межах строків, передбачених Законом «Про виконавче провадження».

Порушень закону, перевищень повноважень та порушень прав заявника в діях державного виконавця не вбачається.

Оскільки суд першої інстанції не звернув належної уваги на правила застосування строків предявлення виконавчих документів до виконання та невірно визначив початок перебігу цього строку після його переривання, висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам виконавчого законодавства.

Неповне з'ясування обставин справи стало наслідком порушень процесуального законодавства, а саме невірного визначення кола учасників спору та незалучення до участі у розгляді скарги стягувача ПАТ «Мегабанк».

Виходячи з викладеного, ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 відповідно до частини 3 статті 387 ЦПК.

Керуючись статтями 309, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Мегабанк» задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 квітня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу.

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на рішення державного виконавця відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді