ЄУН № 389/1766/15-ц
Провадження № 2/389/375/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

3 липня 2015 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Берднікової Г.В.

при секретарі Чукановій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Знамянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Відділ державної виконавчої служби Знамянського міськрайонного управління юстиції про припинення права власності на частку у спільному нерухомому майні в рахунок погашення заборгованості по аліментам та припинення права на аліменти, закриття виконавчих проваджень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду із позовом до ОСОБА_3, третя особа Відділ державної виконавчої служби Знамянського міськрайонного управління юстиції про припинення права власності на частку у спільному нерухомому майні в рахунок погашення заборгованості по аліментам та припинення права на аліменти, закриття виконавчих проваджень. Вказали, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з відповідачем, ОСОБА_2 є їхньою донькою. Рішенням суду від 16.11.2004 року з відповідача на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу). Рішенням суду від 04.11.2014 року з відповідача вже на користь повнолітньої ОСОБА_2 стягнуто аліменти на її ж утримання у звязку з продовженням навчання до 30.06.2015 року у розмірі ? частини доходу. Аліменти за першим рішенням відповідач сплачував нерегулярно, внаслідок чого має заборгованість за відповідним виконавчим листом, що складає 11 684,31 грн. За другим рішенням аліменти взагалі не сплачувались, заборгованість склала 5 672,05 грн. При цьому, ОСОБА_2 має намір продовжити навчання, а тому матиме аліментні претензії до батька і в подальшому.

В період шлюбу подружжям ОСОБА_2 був придбаний будинок № 31/2 по вул. Крупської у м. Знамянка. При цьому, відповідач з позивачками не проживає, місце його перебування їм невідоме.

У звязку з вищенаведеним, просили суд припинити право власності ОСОБА_3 на ? частину вказаного будинку, визнавши право власності на ? частину будинку за ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості по аліментам, які були стягнуті до повноліття та припинити її право на аліменти до досягнення нею 23-річного віку за умови продовження навчання; закрити відповідні виконавчі провадження у звязку з їх виконанням.

Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином в розумінні положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Так, фізичним особам, які не мають статусу підприємців судові повістки надсилаються за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі їх відсутності за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

З огляду на те, що відповідач причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивачі у судовому засіданні не заперечили.

Заслухавши пояснення позивачів та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, від шлюбу мають доньку ОСОБА_2 Шлюб розірвано згідно з рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.02.2015 року.

Рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.11.2004 року з відповідача на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини доходу до повноліття дитини 16.06.2014 року. На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист, заборгованість за яким станом на 16.06.2014 року складає 11 684,31 грн. (а.с. 13).

Рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.11.2014 року з ОСОБА_3 на користь і на утримання вже повнолітньої доньки ОСОБА_2 у звязку з продовженням нею навчання стягнуто аліменти у розмірі ? частини доходу до 30.06.2015 року. Заборгованість за виконавчим листом, виданим на виконання даного рішення, станом на 01.05.2015 року склала 5 672,05 грн.

За час шлюбу подружжям ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 18.08.2003 року придбано будинок № 31/2 по вул. Крупської у м. Знамянка Кіровоградської області.

Наразі, звернувшись до суду з даним позовом без посилання на положення будь-яких правових норм, позивачі просять суд припинити право власності відповідача на належну йому на праві спільної сумісної власності частину будинку в рахунок погашення заборгованості по аліментним зобовязанням в тому числі можливих майбутніх, оскільки донька ОСОБА_2 має намір продовжити навчання, і визнавши за донькою право власності на належну йому частину будинку, а відповідні виконавчі провадження закрити.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням.

Відповідно до вимог ст. 190 СК України, припинення права на аліменти на дитину у звязку з набуттям права власності на нерухоме майно допускається зі згоди власника такого майна і проводиться лише з дозволу органу опіки та піклування та нотаріальним посвідченням. При цьому за відчужувачем залишається право оскаржити договір у разі не виконання набувачем належного піклування та забезпечення дитини.

Статтею 371 ЦК України визначено, що кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатньості у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 366 ЦК України у разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника з проведенням відповідного перерахунку.

Підстави припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників визначено статтею 365 ЦК України.

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім"ї. За змістом зазначеної норми закону припинення права особи на частку в спільному майні, допускається лише в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім"ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

В судовому засіданні зясовано, що відповідач має заборгованість по аліментам, які стягувалися з нього у примусовому порядку на утримання ОСОБА_2 до її повноліття, а потім у звязку з продовженням нею навчання до 30 червня 2015 року.

Статтею 190 СК України, визначено можливість припинення права на аліменти з передачею права власності на нерухоме майно за договором, тобто за волевиявленням сторін і в тому числі дитини, яка досягла чотирнадцяти років, проте, як встановлено в судовому засіданні, відповідачем такої згоди не надано.

До того ж, діючим законодавством України передбачено передання права власності на нерухоме майно в рахунок припинення права на аліменти, а не в рахунок існуючої заборгованості по аліментам. Такого способу захисту, як примусове припинення права власності на нерухоме майно в рахунок можливого стягнення аліментів за рішенням суду в майбутньому Сімейним Кодексом України, також не передбачено.

Таким чином, суд вважає, що відповідача не може бути позбавленою права власності на частину будинку, виходячи з обставин, на які позивачі посилаються як на підставу своїх вимог, позовні вимоги про припинення права власності на частку у спільному нерухомому майні в рахунок погашення заборгованості по аліментам та припинення права на аліменти, закриття виконавчих проваджень є безпідставними і задоволенню підлягають.

Суд відзначає, що порядок стягнення аліментів встановлено Законом України «Про виконавче провадження», статтею 74 якого також передбачено звернення стягнення на майно боржника. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця (ч.6 ст. 52 цього закону, ч.1 ст. 379 ЦПК України). У позовній заяві зазначено, що на майно боржника державним виконавцем накладено арешт, що свідчить про примусове виконання рішення суду та про те, що виконавче провадження не закінчено.

Керуючись ст.ст. ст.ст.88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Відділ державної виконавчої служби Знамянського міськрайонного управління юстиції про припинення права власності на частку у спільному нерухомому майні в рахунок погашення заборгованості по аліментам та припинення права на аліменти, закриття виконавчих проваджень - відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через даний суд до Апеляційного суду Кіровоградської області.

Заяву про перегляд рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення до суду, який постановив заочне рішення.

Суддя Г.В. Берднікова