Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 2-24/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 червня 2011 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого - судді Татіщевої Я.В.

при секретарі - Дмитренко В.П., Сапа А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Гребінка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, порушених образами та розповсюдженням недостовірної інформації, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування немайнової (моральної) шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про захист честі та гідності, порушених образами та розповсюдженням недостовірної інформації, посилаючись на те, що присадибна земельна ділянка відповідача межує із земельною ділянкою домоволодіння, де вона проживає із сім'єю, та 15 жовтня 2010 року близько 16-30 год. відповідач, перебуваючи поряд із парканом, що розмежовує земельні ділянки, почала обзивати її нецензурними словами в присутності інших осіб, називала її «проституткою, що без розбору вступає з ким прийдеться у статеві стосунки, веде розгульний спосіб життя». Такі образи у нецензурній формі та розповсюдження неправдивих відомостей принизили її честь та гідність, тому просила задовольнити позов, визнати протиправними дії ОСОБА_2, визнати недостовірною розповсюджену щодо позивача інформацію та зобов'язати її припинити розповсюджувати неправдиві відомості, а також стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 1700 грн., витрати на правову допомогу та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування немайнової (моральної) шкода, посилаючись на те, що 15 жовтня 2010 року близько 16-30 год. ОСОБА_1 ображала її нецензурною лайкою, розповсюджувала неправдиві відомості про неї, звинувачуючи її у розповсюдженні відомостей про усиновлення дитини, чим принизила її честь та гідність, тому просила задовольнити зустрічні позовні вимоги, визнати протиправними дії ОСОБА_1, визнати недостовірною розповсюджену щодо неї інформаціїо та зобов'язати припинити її розповсюджувати неправдиві відомості, а також стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 1500 грн. та судові витрати.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити у повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, додатково пояснили, що не мають на увазі відомості щодо усиновлення позивачем дитини, оскільки з цього приводу вони звертались із заявою про перевірку цих фактів до прокуратури, у задоволенні зустрічних позовних вимог просили відмовити за безпідставністю.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надали пояснення, аналогічні викладеним у зустрічній позовній заяві, просили її задовольнити, а у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Заслухавши позивача, його представника, відповідача, представника відповідача, свідків, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до

висновку про часткове задоволення позовних вимог та про відмову у задоволенні зустрічного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 проживають по сусідству в с.Ульянівка, Гребінківського району, Полтавської області, та їхні земельні квітня 2010 року близько 16-30 год. до позивача ОСОБА_1 прийшов землевпорядник з Ульянівської сільської ради для встановлення чіткої межі земельних ділянок сторін у справі. При цьому між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виникла сварка, яка тривала невеликий проміжок часу та під час якої вони ображали одна одну нецензурною лайкою.

Даний факт підтверджується постановою Гребінківського РВ ГУМВС України в Полтавській області від 21 жовтня 2010 року, згідно якої в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було відмовлено за відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ст. 296 КК України на підставі чЛ п.2 ст.6 КПК України (а.с. 67).

Крім того, постановою Гребінківського РВ ГУМВС України в Полтавській області від 5 листопада 2010 року в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 було відмовлено на підставі ч.І п.И ст.6 КПК України за відсутністю в її діях складу злочину, передбаченого ст. 168 КК України, а також зазначено, що факт розголошення відомостей про усиновлення під час сварки сторін у справі 15 жовтня 2010 року не знайшов свого підтвердження (а.с. 68).

допитані'в судовому засіданні свідки ОСОБА_4., ОСОБА_9, ОСОБА_13., ОСОБА_5, ОСОБА_6, пояснили, що особисто свідками сварки між сторонами у справі 15 жовтня 2010 року вони не були, не бачили її, а тому подробиць пояснити не можуть.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 підтвердили пояснення позивача у справі ОСОБА_1

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 підтвердив пояснення відповідача ОСОБА_2

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що була свідком сварки, чула нецензурну лайку, але хто що казав при цьому, вона не прислухалась, розмови про походження дитини позивача ОСОБА_1 вона при цьому не чула.

Суд, дослідивши матеріали справи, відмовнйк матеріал Гребінківського РВ УМВС України в Полтавській області за № 817, заслухавши покази свідків, приходить до висновку, що факт розмови 15 жовтня 2010 року між сторонами у справі з приводу усиновлення дитини позивача нічим не підтверджується, як розголошення цих відомостей так і, відповідно, звинувачення у їх розголошенні.

Враховуючи, що з приводу розголошення відомостей усиновлення позивач зверталась із заявою про перевірку вказаного факту та про порушення кримінальної справи до Служби у справах дітей Гребінківської районної державної адміністрації, Гребінківського РВ УМВС України в Полтавській області та Прокуратури Гребінківського району, тому цей факт не може бути предметом розгляду цивільної справи про захист честі і гідності та стягнення моральної шкоди, а такі звернення позивача не можуть вважатись поширенням неправдивих відомостей.

Відповідно ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежне.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правжя сшнжжгтя, неетична поведінка в особистому5-суспільному-чи- політичному -житті тощо), і яка, т думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репуганж

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд визнає, щ,о висловлювання ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1, а саме, те, що вона є «проституткою, без розбору вступає з ким прийдет|ся у статеві стосунки, веде розгульний спосіб життя» - є недостовірною інформацією та такою, що порушує право позивачки на повагу до її честі й гідності.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні встановлено факт розповсюдження відповідачем ОСОБА_2 щодо позивача ОСОБА_1 неправдивих відомостей, чим позивачу були спричинені моральні страждання, однак відповідачем не доведено, що позивач в той день розповсюджувала щодо неї неправдиві відомості, які саме, відповідач ОСОБА_2 чітко пояснити не змогла, окрім того, що це була нецензурна лайка, тому у задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити.

Суд не вважає за необхідне зобов'язати відповідача ОСОБА_2 припинити розповсюджувати щодо позивача ОСОБА_1 неправдиві відомості, оскільки в судовому засіданні встановлено, та не заперечувалось сторонами у справі, що на даний час ОСОБА_2 не розповсюджує щодо ОСОБА_1 ніяких відомостей, під час розгляду справи мова йшла тільки про події 15 жовтня 2010 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 275, 277,297,1167 ЦК України, ст.ст. 15, ЗО, 61,208- 215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, порушених образами та розповсюдженням недостовірної інформації - задовольнити частково.

Визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність, інформацію, розповсюджену щодо ОСОБА_1 ОСОБА_2 15 жовтня 2010 року про те, що ОСОБА_1 є «проституткою, без розбору вступає з ким прийдеться у статеві стосунки, веде розгульний спосіб життя».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1700 грн. у відшкодування моральної шкоди, 800 грн. витрат на правову допомогу, а всього - 2500 (дві тисячі п'ятсот) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування немайнової (моральної) шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 8,50 грн. судових витрат та 38 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 25 червня 2011 року.

Суддя Я. В. Татіщева