АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7625/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Лозинська М.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Прохоровій В.С., Гречка Т.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача Дмитрик І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «ТЕЛЬКОМ» - Дмитрика Івана Івановича на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «ТЕЛЬКОМ» про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного гулу у розмірі 7 115,84 гривень. Мотивуючи свої вимоги тим, що з 15 серпня 2006 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем та був прийнятий на посаду заступника голови правління З 16.04.2010 року його було переведено на посаду заступника директора товариства. У дальшому 01.06.2011 року звільнено з роботи у зв'язку із скороченням штату за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Однак, трудову книжку було видано лише 15.09.2011 року, а тому за період з 01.06.2011 року по 15.09.2011 року він перебував у вимушеному прогулі 74 дні, а відтак позивач просив стягнути за цей час середній заробіток у розмірі 7115,84 гривень. А також, вказував, що такими діями відповідача йому була спричинена моральна шкода, яку він оцінив у 10 000 гривень. Просив задовольнити заявлені вимоги.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року позов ОСОБА_5 до Приватного акціонерного овариства «ТЕЛЬКОМ» про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, було задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ТЕЛЬКОМ» на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.06.2011 року по 15.09.2011 року у розмірі 7115,84 гривень.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ТЕЛЬКОМ» на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 3 000 гривень. У іншій частині позову було відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 2 квітня 2015 року у задоволенні заяви ПАТ «ТЕЛЬКОМ» про перегляд заочного рішення було відмовлено.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, представник відповідача подав апеляційну скаргу, де ставив питання про його скасування та постановлення нового про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Представник позивача апеляційну скаргу не визнала та просила суд відмовити у її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги вказував, що згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним повний розрахунок у строки встановленні ст. 116 КЗпП. Враховуючи те, що відповідачем були порушені вимоги трудового законодавства в частині дотримання строків видачі трудової книжки позивача, вважав вимоги останнього доведеними та такими що підлягають задоволенню. Як в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 7 115,84 гривень за період з 01.06.2011 року по 15.09.2011 року. Так і в частині вимог щодо відшкодування моральної шкоди. З урахуванням того, що протиправні дії відповідача, призвели до додаткових витрат позивача пов'язаних з організації свого життя, з урахуванням хвороби та соціального стану, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважав доцільним частково задовольнити позовні вимоги, стягнувши моральну шкоду у розмірі 3 000 гривень.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності посилання суду на довідку ПрАТ «ТЕЛЬКОМ» від 19.08.2013 року при визначенні середнього заробітку позивача не ґрунтуються на нормах діючого законодавства. Розрахунок позивача зроблений у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Виходячи з того, що позивач протягом останніх двох місяців не працював, то його середня заробітна плата була обчислена виходячи з виплат за попередні два місяці роботи згідно зазначеної вище довідки.

Довідка надана відповідачем ( а.с.153) не може бути покладена в основу щодо визначення розміру середньої заробітної плати позивача, так як не відповідає зазначеній вище постанові і свідчить, що останні два місяці що передували звільненню позивача йому було нараховано заробітну плату: квітень 2011 року - 0,00 гривень, травень - за один відпрацьований день - 214, 84 гривни.

Не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду і доводи апеляційної скарги в частині того, що трудова книжка була отримана позивачем у вересні 2011 року не з вини відповідача. Будь-яких доказів в розумінні вимог ст. 58 -59 ЦПК України апелянтом надано до суду не було. Хоча у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Інших доводів щодо невідповідності рішення суду діючим нормам законодавства апелянтом у скарзі не зазначено.

З урахуванням вищевикладеного та положень ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 311, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «ТЕЛЬКОМ» - Дмитрика Івана Івановича відхилити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: