Номер провадження: 22-ц/785/4285/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Оверіної О.В., Фальчука В.П.

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 12 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, зобов`язання звільнити ? частини квартири, вселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до Малиновського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_2, Одеської міської ради про визнання за нею право власності на 1/2 частину квартири №28 у буд.№ 6 по вул. ОСОБА_4. Лазарева, у м. Одесі, в порядку спадкування за заповітом; зобов'язання ОСОБА_2 звільнити 1/2 частину зазначеної квартири та вселити ОСОБА_3 як спадкоємицю в зазначену частину квартири, мотивуючи це тим, що за життя ОСОБА_5 належала 1/2 частина квартири №28 у буд.№ 6 по вул. ОСОБА_4. Лазарева, у м. Одесі, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 31.03.1998 року, зареєстрованого на Центральній Одеській біржі за №4381 від 31.03.1998 року. Оригінал цього договору у позивача відсутній. Право власності ОСОБА_5 на вказану частину квартири було зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН» в реєстраційній книзі 280 пр, стор. 22-р № 600 від 16.04.1998 року.

05.12.2012 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

30.11.2013 року ОСОБА_5 померла, після чого ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Одеського МНО ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини. Однак, позивач не може прийняти спадщину в нотаріальному порядку через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на 1/2 частину квартири №28 в буд.№ 6 по вул. ОСОБА_4. Лазарева, у м. Одесі.

ОСОБА_3 зазначає, що за життя ОСОБА_7 уклала шлюб із ОСОБА_8, який було зареєстровано 29.07.2000 року. У зв'язку із цим, придбана ОСОБА_7 31.03.2014 року 1/2 частина квартири №28 в буд.№ 6 по вул. ОСОБА_4. Лазарева, у м. Одесі, не є спільним майном подружжя. Після смерті ОСОБА_7, її чоловік ОСОБА_8 продовжував проживати у спадковій квартирі, прийняв обовязкову частку у спадщині після смерті дружини, але своїх спадкових прав не оформив. 30.04.2014 року ОСОБА_8 помер.

Позивач вказує, що донька ОСОБА_8 - відповідач ОСОБА_2 перешкоджає їй у користуванні 1/2 частиною квартири №28 в буд.№ 6 по вул. ОСОБА_4. Лазарева, у м. Одесі, посилаючись на наявність спадкових прав на це нерухоме майно, хоча ОСОБА_2 JI.B. має право лише на спадкування предметів, які особисто належали померлому батькові та 1/2 частину від спільного майна, набутого ним разом із дружиною ОСОБА_7

Викладені обставини стали підставою для звернення до суду.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 12 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом на 3/8 частини - квартири АДРЕСА_1, загальною площею 35,8 кв.м., житловою площею 23,7 кв.м., - від 1/2 частини вказаної квартири, що належали на праві власності ОСОБА_5, померлій 30.11.2013 року.

Вселено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, що належала на праві власності ОСОБА_5, яка померла 30.11.2013 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 12 березня 2015 року, ОСОБА_2 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати дане рішення в частині вселення ОСОБА_3 в ? частину квартири № 28 в буд.№ 6 по вул.Адмірала Лазарева у м.Одесі, посилаючись на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального і процесуального права. В частині задоволення судом вимог ОСОБА_3 про право власності в порядку спадкування апелянтом рішення не оскаржено. В частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_3 про зобов`язання ОСОБА_2 звільнити ? частину квартири позивачем рішення не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та вселення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину належним чином і тому за нею підлягає визнанню право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно - 3/8 частини - квартири АДРЕСА_1, загальною площею 35,8 кв.м., житловою площею 23,7 кв.м., - від 1/2 частини вказаної квартири, що належали на праві власності ОСОБА_5, померлій 30.11.2013 року.

Між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу користування 1/2 частиною квартири АДРЕСА_3.

Оскільки право ОСОБА_3 на спадщину є незаперечним та таким, що набуто з правових підстав, право позивача щодо користування квартирою підлягає судовому захисту шляхом вселення ОСОБА_3 в 1/2 частину квартири АДРЕСА_4, що належала на праві власності ОСОБА_5, яка померла 30.11.2013 року.

Такі висновки відповідають матеріалам справи і засновані на законі.

З матеріалів справи вбачається, що:

- ОСОБА_5 належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_5, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 31.03.1998 року, зареєстрованого на Центральній Одеській біржі за № 4381 від 31.03.1998 року. Право власності ОСОБА_5 на вказану частину квартири було зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН» в реєстраційній книзі 280 пр, стор. 22-р № 600 від 16.04.1998 року;

- ОСОБА_5 уклала шлюб із ОСОБА_8, який було зареєстровано 29.07.2000 року;

- Згідно довідки дільниці № 1 КП «ЖКС «Хмельницький» від 09.12.2013 року особовий рахунок на приватизовану квартиру АДРЕСА_6 із зайняттям житлової кімнати площею 23,0 кв. м. загальною площею 35,8 кв. м. був відкритий на ОСОБА_5;

- Розпорядженням Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради №688 р. від 27.09.2007 року ОСОБА_5 була призначена піклувальником над своєю онукою ОСОБА_3, яка є сиротою. Місце проживання ОСОБА_3 було визначено за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_7;

- ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений 05.12.2012 року державним нотаріусом П'ятої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, зареєстрований в реєстрі за № 2-1416, згідно якого заповіла позивачу ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право;

- 30.11.2013 року ОСОБА_5 померла, після чого ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Одеського МНО ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини. Однак, позивач не може прийняти спадщину в нотаріальному порядку через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на 1/2 частину квартири № 28 по вул. Адмірала Лазарева, у м. Одесі.

- Після смерті ОСОБА_5 її чоловік ОСОБА_8 продовжував проживати у спадковій квартирі і будучи непрацездатною особою прийняв обовязкову частку у спадщині після смерті дружини, але 30.04.2014 року помер, не оформивши спадкових прав;

-після смерті ОСОБА_8 у передбачений законом строк до нотаріальної контори за спадщиною звернулася його дочка ОСОБА_2;

- відповідно до листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 04.08.2014 року видати ОСОБА_3 свідоцтво про право власності не є можливим через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на частину квартири № 28 по вул. Адмірала Лазарева, у м. Одесі. Рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності в порядку спадкування на частину вказаного спадкового майна (а. с. 12);

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_6 складається з двох жилих кімнат, двох кухонь (одна- колишня веранда), двох санвузлів, двох коридорів і має два самостійних окремих виходи. У квартирі є два окремих електролічильника, два окремих лічильника волопостачання та спільний газовий лічильник на АГВ. Сплата кожною сім`єю здійснювалася за показаннями лічильників за фактично спожиті електронергію, воду та порівну за спожитий газ.

Отже, приватизована квартира АДРЕСА_6, 1/2 частини якої належала ОСОБА_5, має поділені особові рахунки.

При таких обставинах судова колегія погоджується з висновком районного суду про наявність підстав для вселення ОСОБА_3, як співвласника 3/8 частин у 1/2 частину квартири, яка належала спадкодавцю ОСОБА_5 і частину якої вона фактично займала та утримувала відповідно до відкритого на неї особового рахунку. При цьому права інших співвласників цієї квартири, які не залучені до участі у справі, рішенням суду про вселення позивача у квартиру, не зачіпаються, оскільки особові рахунки у квартирі є поділеними, що не заперечувалося сторонами під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом порушено вимоги ст. 1299 ЦК України і позивача передчасно вселено у ? частину квартири, оскільки право власності у неї виникає після державної реєстрації права власності на частину квартиру, яке визнано за нею рішенням суду, не можуть бути прийнятими до уваги, виходячи з такого.

У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу прийняття спадщини.

Тобто, прийнявши в установленому законом порядку спадщину позивач з часу її відкриття набула речові права на частку в успадкованій квартирі - право володіння та право користування нею і, відповідно, право на захист цих прав. Право розпорядження зазначеною квартирою виникає в позивача з часу державної реєстрації його права власності на квартиру (ч.2 ст. 1299 ЦК України).

Така правова позиція висловлена Верховним судом України у Постанові від 23.01.2013 року у справі № 6-164цс12, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у побідних правовідносинах, що у відповідності до ст.. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів України, які повинні привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного суду України.

Таким чином, встановивши, що позивач своєчасно прийняла спадщину за заповітом, дійсність якого не оспорюється, визнавши за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на частку квартири у зв`язку із неможливістю видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом, суд першої інстанції обґрунтовано захистив права позивача - спадкоємця за заповітом шляхом вселення її у квартиру, що є об`єктом спадщини.

При цьому судова колегія зауважує, що апелянтом не оспорюється право ОСОБА_3 на спадщину після смерті ОСОБА_5 так як рішення суду в частині визнання за позивачем права власності на 3/8 частини кварири в порядку спадкування за заповітом - не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом порушено право відповідача, як співвласника 1/8 частини спірної квартири вселенням позивача на 1/2 частину даної квартири, що належала спадкодавцю, не може бути взятою до уваги, оскільки не проведення спадкоємцями поділу спадкового майна в натурі не позбавляють спадкоємця права на судовий захист його права щодо користування та володіння прийнятою спадщиною.

Прийняття відповідачем в установленому законом порядку спадщини передбачає , що з часу її відкриття відповідач так само як і позивач набула речові права на частку в успадкованій квартирі, а саме право володіння та право користування нею і, відповідно, право на захист цих прав.

Доводи апеляційної скарги, що вселення позивача у квартиру не вирішує між сторонами спір остаточно з посиланням на відсутність поділу між спадкоємцями частки квартири в натурі, не спростовують висновок суду першої інстанції.

Отже, судова колегія не вбачає підстав для скасування або зміни рішення в частині вирішених позовних вимог про вселення, які є предметом апеляційного оскарження. Рішення в частині вирішення інших заявлених вимог оскаржено і в апеляційному порядку не перевірялося.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 березня 2015 року підлягає відхиленню, а рішення суду в оскаржуваній частині про задоволення вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про вселення залишенню без змін.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 березня 2015 року в оскаржуваній частині про задоволення вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про вселення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили ухвалою суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Оверіна

ОСОБА_10