У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:головуючого судді Рожина Ю.М., суддів - Максимчук З.М., Ковальчук Н.М., секретаря судового засідання Пиляй І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Рівненської області цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 березня 2015 року у цивільній справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 березня 2015 року відмовлено в задоволенні позову за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції позивач в апеляційній скарзі вказує, що рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилаючись на норми ст.ст.1212,1214 ЦК України та ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» доводить, що перевиплата пенсії відповідачу відбулася внаслідок програмної рахункової помилки, а тому підлягає стягненню з останнього у відповідності до зазначених норм. За викладених обставин просить рішення скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на викладене, та у відповідності до положень ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Рівне та отримує пенсію за віком з 30 серпня 2008 року.

Відповідно до змісту позовної заяви, ОСОБА_1 було виплачено підвищений розмір пенсії в сумі 300 гривень, при цьому робиться посилання на лист Управління з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Рівне від 14 травня 2013 року, в якому вказано, що відповідачу здійснено безпідставну виплату підвищеного розміру пенсії за період з 01 квітня по 31 травня 2013 року в сумі 300 гривень внаслідок програмної рахункової помилки.

В добровільному порядку відповідач відмовився відшкодувати перевиплату пенсії.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції посилаючись на норми ст.1215 ЦК України та ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виходив з недоведеності та безпідставності позовних вимог, ненадання позивачем будь-яких доказів, які б свідчили про зловживання або недобросовісність з боку ОСОБА_1

З висновком місцевого суду погоджується колегія суддів апеляційного суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Згідно з п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, виходячи зі змісту вищенаведених норм, стягнення надміру виплаченої суми пенсії можливе за умов, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату або у разі недобросовісності з боку набувача.

Аналогічна позиція застосування ст.1215 ЦК України викладена у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року (справа №6-91цс14).

Погоджуючись із рішенням суду першої інстанції колегія суддів дійшла висновку, що в доводах апеляційної скарги позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що підтверджують наявність рахункової помилки як і доказів спростування висновків суду першої інстанції щодо відсутності зловживання в діях ОСОБА_1 чи недобросовісності з його боку.

Посилання позивача на лист Управління з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Рівне від 14 травня 2013 року не заслуговують на увагу, оскільки зазначені докази відсутні в матеріалах справи.

Виходячи з розміру виплати щомісячної пенсії відповідачу ОСОБА_1 (а.с.5), необхідно зробити висновок, що загальна сума виплаченої пенсії в квітні та травні 2013 року не перевищує загального розміру пенсії виплаченої в інші місяці 2013 року, а тому твердження позивача про переплату сум призначених пенсій не є обґрунтованими.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено без порушень норм матеріального та процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317,324,325 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне відхилити.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий Ю.М. Рожин

Судді З.М.Максимчук Н.М. Ковальчук