АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/2615/15 Головуючий 1 інстанції - Ніколаєнко І.В.
Справа № 640/7909/13-ц Доповідач - Пилипчук Н.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Трішкової І.Ю., Кірсанової Л.І.

при секретарі - Черепаха С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2014 року

по справі за поданням Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції про обмеження виїзду за межі України ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2014 року подання Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції про обмеження виїзду за межі України ОСОБА_1 задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу, відмовити у задоволенні подання Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що матеріали зведеного виконавчого провадження свідчать про те, що вона не ухиляється від сплати заборгованості, на належне їй судом майно накладено арешт, що є достатнім заходом для виконання нею зобов'язань, а оскаржувана ухвала обмежує право виїзду за кордон її неповнолітньої дитини.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що з'явились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що до суду звернувся Київський ВДВС Харківського міського управління юстиції із поданням про обмеження виїзду за межі України ОСОБА_1, посилаючись на те, що на примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження №42673002 (в рамках зведеного виконавчого провадження №28051651 на користь низки стягувачів з боржника як ФОП ОСОБА_1, так і фізичної особи ОСОБА_1 заборгованості всього на загальну суму 2040932,25 грн.). Оскільки заборгованість боржником не погашена, державний виконавець просить обмежити їй виїзд за межі України.

Проте, матеріали справи містять лише постанову про відкриття виконавчого провадження щодо виконання наказу №640/7909/13-ц від 03.11.2011 виданого Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 28119,00 грн.

Так, 13.11.2014 відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Київського відділу ДВС ХМУЮ Манерко Д.Д. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Боржнику надано 7-денний строк для самостійного виконання рішення. Боржником в 7-денний строк наданий боржнику для самостійного виконання рішення суду добровільно не виконано.

Державним виконавцем було проведемо ряд виконавчих дій для з'ясування та звернення стягнення на майно боржника, накладено арешт на її майно.

Задовольняючи подання Київського ВДВС ХМУЮ про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з того, що боржник має реальну можливість виїхати за кордон, не виконавши рішення суду.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції.

В п. 5 ч. 1 ст. 6 «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання цих зобов'язань.

Відповідно до ст. 11 ч. 3 п. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

В розумінні п. 18 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ухиленням, є навмисне чи інше свідоме невиконання боржником обов'язків за рішенням суду, у зв'язку з чим і здійснюється примусове виконання та є підставою про застосування до боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог - підлягають доведенню.

Сам по собі той факт, що ОСОБА_1 у добровільному порядку не виконала рішення суду не свідчить про її ухилення від такого виконання.

Доводи державного виконавця про те, що обмеження ОСОБА_1 виїзду за кордон буде спонукати її у виконанні судових рішень не є підставою для задоволення подання.

В ході розгляду справи не було встановлено, що боржник ОСОБА_1 має можливість виконати судові рішення, однак навмисно і свідомо ухиляється від їх виконання.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.2 ст. 307, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2014 року скасувати. В задоволенні подання Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції про обмеження виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -