Справа № 761/7987/15-ц
Провадження № 6/761/370/2015
У Х В А Л А

Іменем України

23 березня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарі - Вітріщаку Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за поданням головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Гречух О. Я. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_2.

Подання обґрунтовував тим, що на виконанні у ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві перебуває виконавче провадження ВП №43020644 з примусового виконання виконавчого листа №761/1771/13-ц, виданого 27.03.2014 Шевченківським районним судом м.Києва про стягнення із ОСОБА_3, ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ ««Універсал Банк» заборгованості за договором №061-2914/840-0508 від 22.11.2007 у розмірі: простроченої заборгованості 8105,63 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 64788,30грн., суми дострокового стягнення кредиту 199115,05 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1591526,59грн., відсотків 35684,26 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 285224,29грн. та судового збору. Заявник вказує, що 17.04.2014 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №43020644 з виконання вказаного виконавчого листа, однак, у встановлений державним виконавцем семиденний строк для самостійного виконання вимог виконавчого документу, а також, на сьогоднішній день, боржником не здійснено жодних дій для погашення заборгованості. Заявник посилаючись на те, що оскільки, боржником не виконано вимог виконавчого документу, що може бути розцінено як ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на неї рішенням суду, а також, враховуючи значну суму заборгованості, захист прав та інтересів стягувача, просив тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Стягувач та боржник у судове засідання не викликалися на підставі ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вказане подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Водночас, Закон України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п.5 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ухилення особи від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п.п.3,5,11 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV зі змінами, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ.

При цьому, згідно з п.18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту ухилення боржника від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Звернувшись до суду з поданням, заявник наголошував, що з дня відкриття виконавчого провадження №43020644 з примусового виконання виконавчого листа №761/1771/13-ц, виданого 27.03.2014 Шевченківським районним судом м.Києва про стягнення із ОСОБА_3, ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ ««Універсал Банк» заборгованості за договором №061-2914/840-0508 від 22.11.2007 у розмірі: простроченої заборгованості 8105,63 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 64788,30грн., суми дострокового стягнення кредиту 199115,05 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1591526,59грн., відсотків 35684,26 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 285224,29грн. та судового збору, боржником не було здійснено будь-яких дій, які б спрямовувались на виконання вказаного рішення суду, а тому наявні підстави вважати, що боржник умисно ухиляється від виконання вказаного рішення суду. Тому, з метою уникнення виконання зобов'язань, покладених на боржника судовим рішенням, слід обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, оскільки такий захід впливу може забезпечити повноту виконання зобов'язань за вказаним вище рішенням суду.

Водночас, як вбачається з матеріалів подання, заявником не надано жодного доказу на підтвердження того, що боржник свідомо ухиляється від добровільного виконання своїх зобов'язань за вказаним рішенням суду, а також, має намір виїхати за межі України.

Також, не надано будь-яких доказів наявності у боржника документу для виїзду за кордон, відкритих віз або інших доказів які б свідчили про наміри боржника залишити територію України.

Тобто, жодних доказів, передбачених ст.58,59 ЦПК України, які б мали відношення до подання державного виконавця, які б підтверджували факт ухилення боржника від добровільного виконання своїх зобов'язань за рішенням суду, а також, що боржник має намір виїхати за межі України, суду не надано.

При цьому, суд звертає увагу, що юридична санкція у вигляді тимчасового обмеження особи боржника у праві виїзду за кордон може бути застосована не за наявності факту невиконання боржником своїх зобов'язань, а при дійсному ухиленні боржника від їх виконання.

Разом з тим, заявник посилається на неодноразові направлення повідомлення про виклик боржника до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, однак, ОСОБА_2 до відділу не з`явилась та жодних письмових пояснень не надала.

Суд не може приймати такі доводи заявника до уваги, адже останнім не надано до суду жодних доказів на підтвердження намагання викликати ОСОБА_2 до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, зокрема, письмових викликів та підтвердження їх вручення боржникові.

Крім того, у відповідності до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Так, наприклад, за п. 6 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця від 17 квітня 2014 року накладено арешт на все майно боржника, а тому погашення заборгованості може відбуватись за рахунок реалізації майна боржника.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За викладених обставин суд вважає, що подання державного виконавця щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Гречух О. Я. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: