Справа № 442/1204/15 Головуючий у 1 інстанції: Дубель Р.М.
Провадження № 22-ц/783/3226/15 Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Курій Н.М.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за секретаря Куцика І.Б.,

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року позивачка звернулася в суд з позовом, в якому, після уточнення, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь кошти на утримання дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 800 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтувала тим, що з 02.08.2006 року перебуває у шлюбі з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася дочка - ОСОБА_5. Відповідач не надає коштів на утримання дитини, чим ставить сім'ю у важке матеріальне становище, так як вона одна утримує сім'ю.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 березня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 800 грн., щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з 18 лютого 2015 року та стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 243,60 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційні скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, на основі неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, недостовірності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апелянт зазначає, що на даний час не може сплатити аліменти в сумі 800 гривень і представив суду довідку з місця роботи ТЗоВ "Сав-Дістрибьюшин", де працює продавцем, якою підтверджується, що його середній заробіток становить приблизно 1550 гривень на місяць.

Апелянт стверджує, що суд, призначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі 800 гривень, не посилався на положення ст.184 СК, яка передбачає, при яких умовах стягнення аліментів провадиться у твердій грошовій сумі.

Апелянт зазначає, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, на яких ґрунтується рішення, а також не враховано те, що на його утриманні є хвора матір, він оплачує комунальні послуги, має кредитне зобов'язання, а також транспортні та побутові витрати.

Апелянт стверджує, що таке рішення суду виконати неможливо, оскільки відрахування аліментів в розмірі 800 гривень залишає його без засобів до існування і не відповідає фактичним можливостям сплати аліментів у такому розмірі.

Апелянт просить рішення суду першої інстанції змінити, визначивши розмір аліментів у частці від заробітку.

В суді апеляційної інстанції представник апелянта - ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримала та просила визначити розмір аліментів у частці від заробітку відповідача, а саме - в розмірі ? від щомісячного заробітку (доходу).

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не прибула, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена (а.с.30), про причини неявки суд не повідомила та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталась, тому розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності позивача.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасника судового розгляду, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України, суд при ухваленні рішення зобов'язаний вирішити питання зазначені у цій статті.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК).

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 214 ЦПК України).

Згідно зі ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до зазначених вище положень ст.ст. 180 - 183 СК України та роз'яснень, що містяться у пунктах 15-17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.06р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття й способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. У разі недосягнення такої домовленості, той з батьків, з яким проживає дитина має право звернутися з відповідним позовом про стягнення аліментів в користь дитини, які присуджуються в частці від заробітку (доходу) її батька чи матері або у твердій грошовій сумі й виплачуються щомісячно.

Згідно із статтею 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Заявляючи таку вимогу, позивач зобов'язаний довести наявність отримання відповідачем мінливих доходів, або одержання їх в натурі в розмірах, достатніх для щомісячної сплати ним аліментів в певній сумі, а відповідач подати докази про його матеріальне становище, наявність у нього інших дітей або непрацездатних батьків чи інших членів сім`ї, яких він зобов'язаний утримувати або інші обставини, які мають істотне значення для справи.

Покладаючи на відповідача обов'язок щодо утримання неповнолітньої доньки, суд обґрунтовано виходив з положень ст. 180 Сімейного кодексу України про обов'язок батьків утримувати своїх дітей, проте, суд при визначенні розміру аліментів допустив порушення вимог ст.ст. 182, 183, 184 Сімейного кодексу України.

Зокрема, стягуючи аліменти у твердій грошовій сумі, суд не врахував, що це можливо лише у разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.

Проте, з матеріалів справи встановлено, що відповідач працює офіційно у ТЗоВ "Сав-Дістрибьюшин" та отримує щомісячно заробітну плату в межах 1550 грн., що підтверджується офіційною довідкою про доходи з місця його праці від 4 березня 2015 року № 04/04-01 та копією трудової книжки ОСОБА_2( а.с. 9, 31-34).

Доказів про те, що відповідач має інші доходи, окрім заробітної плати, позивачка суду не подала. За таких обставин, правові підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі відсутні.

При визначенні розміру аліментів суд не врахував положень п. 2 ч. 1 ст. 182 СК, зокрема, в частині врахування матеріального становища відповідача та при його заробітній платі 1550 грн. визначив розмір аліментів в розмірі 800 грн., щомісячно, що перевищує матеріальні спроможності відповідача.

На підставі наведеного, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду в частині стягнення аліментів в твердій грошовій сумі належить скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на дочку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, в розмірі 1/3 частини від щомісячного заробітку (доходу), що не буде перевищувати половини заробітної плати відповідача та буде відповідати його матеріальній спроможності.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат відповідає вимогам закону, відтак, його належить залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч.1 ст. 307, ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 березня 2015 року в частині стягнення аліментів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 аліменти на дочку - ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, в розмірі 1/3 частини від щомісячного заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 лютого 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 березня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Курій Н.М.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.