Справа № 286/1413/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Смиковська Л. О.

з секретарем Деменчук О. Г.,

позивачем ОСОБА_1

представником позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до Овруцької державної нотаріальної контори про визнання незаконною відмови нотаріуса у внесенні змін до свідоцтва про право на спадщину за законом та зобов'язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить визнати неправомірною відмову завідуючої Овруцької державної нотаріальної контори ОСОБА_3 від 25.03.2015 року у вчиненні нотаріальної дії - у внесенні змін до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 травня 2003 року в частині спадкового майна на частину в квартирі після смерті ОСОБА_4, зобов'язавши Овруцьку державну нотаріальну контору внести зміни в свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 травня 2003 року в частині спадкового майна на частку в квартирі після смерті ОСОБА_4, видавши їй ОСОБА_1 нове свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири № 2, що складає 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 Овруцького району, Житомирської області, що залишилася після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Стягнути з Овруцької державної нотаріальної контори понесені нею витрати по оплаті судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що дана постанова державного нотаріуса є незаконною та безпідставною. Адже у відповідності до НОМЕР_1 на право власності від 08.06.2001 року її чоловіку належала 1/2 частина квартири №2, що складає 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 Овруцького району, Житомирської області. Після смерті чоловіка, вона звернулася в нотаріальну контору і їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак в даному свідоцтві нотаріус Шевчук В.Ю. допустив помилку в частині фактичної належності її чоловіку частини квартири, а саме вказав, що спадкове майно складається з 1/4 частини квартири №2, що складає 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 Овруцького району, Житомирської області, в той час як чоловіку належала 1/2 частина квартири. При зверненні в Овруцьку державну нотаріальну контору з заявою про виправлення помилки в свідоцтві про право на спадщину за законом, їй було відмовлено у внесенні виправлення у свідоцтво по причині, що нотаріус, який видав свідоцтво - не працює.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просить його задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просить його задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач в судове засідання не з'явився, але надіслав лист, у відповідності до якого просить справу розглядати у його відсутність. Щодо розгляду справи та винесення рішення покладається на погляд суду. При цьому зазначив, що виправити запис у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому Овруцькою держнотконторою Житомирської області 20.05.2003 року за реєстром №1105 з «1/4 (однієї четвертої) частини квартири» на «1/2 (однієї другої) частини квартири» неможливо у зв'язку з тим, що нотаріус Овруцької держнотконтори Житомирської області, Шевчук В.Ю., який видав ОСОБА_1 вказане вище свідоцтво про право на спадщину за законом, вже не працює.

Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника та дослідивши наявні в матеріалах справи докази прийшов до наступного висновку.

Постановою Овруцької ДНК № 491/02-31 від 25.03.2015 року ОСОБА_1 відмовлено у виправленні запису з «1/4 (однієї четвертої) частини квартири» на «1/2 (однієї другої) частини квартири» у зв'язку з тим, що нотаріус Овруцької держнотконтори Житомирської області, Шевчук В.Ю., який видавав ОСОБА_1 вказане вище свідоцтво про право на спадщину за законом, вже не працює (а.с. 9).

Як вбачається із даної постанови при її прийнятті нотаріус керувалась п.1, п.9 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат», ч.2 п.6.13 Правил ведення нотаріального діловодства та гл.13 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».

З свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що Шевчук В.Ю., нотаріус Овруцької ДНК Житомирської області, посвідчив, що на підставі ст. 529 ЦК України спадкоємцем майна гр. ОСОБА_4 є його дружина, ОСОБА_1, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з: 1) 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, що складає 1/4 частину житлового будинку № 4, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло; 2) грошових вкладів з відповідними до них процентами та компенсаціями (а.с.6).

З свідоцтва на право власності на житло № НОМЕР_2 від 08.06.2001 року вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, дійсно належить на праві сумісної власності ОСОБА_4 та його дружині - ОСОБА_1 в рівних долях (1/2).

Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с.3) після одруження з ОСОБА_7 25.12.2003 року прізвище ОСОБА_1 - «ОСОБА_1».

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» (надалі Закон) встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Стаття 49 Закону передбачає випадки відмови у вчиненні нотаріальних дій, зокрема:

1) вчинення такої дії суперечить законодавству України;

2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії;

3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії;

4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства;

5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень;

6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності;

7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення;

8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням;

9) в інших випадках, передбачених законом.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Згідно ст.50 Закону нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

У відповідності до статті 68 Закону (редакція діяла на час видачі свідоцтва про право на спадщину за законом), державний нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Із п.6.13. Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених Наказом Міністерства юстиції України за №3253/5 від 22.12.2010 року, вбачається, що у разі допущення помилки у тексті нотаріально оформлюваного документа, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (свідоцтва, виданого нотаріусом, копії документа, дубліката документа тощо), внесення дописок чи виправлень до тексту документа здійснюється за заявою такої особи, зареєстрованою у Журналі реєстрації вхідних документів.

Виправлення помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні.

При цьому всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене.

У відповідності до гл.13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо, в тому числі, дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії.

Окрім того, у своєму позові позивач посилається на ст.1300 ЦК України.

В силу ст.1300 ЦК України:

1. За згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину.

2. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину.

3. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину.

Дана стаття встановлює підстави внесення нотаріусом змін до свідоцтва про право на спадщину. Це відбувається у випадках, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями, за згодою усіх спадкоємців, які вчасно прийняли спадщину, або за рішенням суду (ч. 2, 3 ст. 1272 ЦК) спадщину прийняли інші спадкоємці, що мало своїм наслідком перерозподіл спадкових часток (ст. 1280 ЦК).

Позасудовий порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину застосовується у разі згоди на це усіх спадкоємців, які прийняли спадщину. Внесення змін до свідоцтва за судовим рішенням вимагається у разі відсутності на це згоди хоча б одного із спадкоємців з числа тих, які прийняли спадщину.

Внесення змін до свідоцтва про право на спадщину відбувається у формі заміни нотаріусом попередньо виданих спадкоємцям свідоцтв на нові на підставі рішенням суду про внесення змін до раніше виданих свідоцтв про право на спадщину.

При поданні такої заяви суд встановлюватиме наявність відповідних помилок, що зумовлюватиме необхідність внесення змін у свідоцтво.

Проте, як вбачається із змісту позовної заяви та перед початком розгляду справи по суті, такі вимоги ОСОБА_1 не заявлялися.

У ст. 11 ЦПК України зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі до-казів, що надані.

У відповідності до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Учасникам судового розгляду було роз'яснено право на подання доказів. Клопотань не заявлено.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається.

Таким чином, аналізуючи норми діючого законодавства, що регулює питання внесення змін в нотаріальний документ, суд прийшов до висновку, що завідуюча Овруцької державної нотаріальної контори, при прийнятті постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, діяла в межах наданих їй повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства України.

На підставі викладеного, у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 174, 196, 212-215, 218, 226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Овруцької державної нотаріальної контори про визнання незаконною відмови нотаріуса у внесенні змін до свідоцтва про право на спадщину за законом та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Овруцький районний суд в апеляційний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 29.04.2015 року.

Суддя: Л. О. Смиковська