Провадження № 2/200/651/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2015 року Бабушкінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді - Циганкова В.О.

при секретарі - Сабій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа Сьома ОСОБА_2 державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини в порядку спадкування за законом, виділ часток, визнання права власності на частку квартири,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 міської ради, третя особа Сьома ОСОБА_2 державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини в порядку спадкування за законом, виділ часток, визнання права власності на частку квартири.

Свої вимоги мотивував тим, що 03 березня 1999 року у віці 79 років померла його мати ОСОБА_3 (свідоцтво про народження ОСОБА_1 серії ЯР № 859413 від 21.03.1948 р.), про що 15.03.1999 р. в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 425 та відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради міста ОСОБА_2 видано свідоцтво про смерть серія І-КИ № 223570 від 15.03.1999 року. Після смерті спадкодавці відкрилась спадщина на належну їй частину квартири АДРЕСА_1. Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 було видано згідно з розпорядженням від 31 грудня 1993 року № Б-2998 Виконкомом міської ради народних депутатів міста ОСОБА_2 та зареєстровано у МБТІ на праві приватної спільної сумісної власності, про що зроблено відповідний запис у реєстрову книгу за № 128п-133.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 31.12.1993 року квартири АДРЕСА_2 є приватною, спільною сумісною власністю - ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, але частки кожного із співвласників в квартирі не встановлені.

ОСОБА_3 померла 03 березня 1999 року, заповіту не залишила.

Після її смерті, позивач як єдиний спадкоємець по закону прийняв спадщину, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на день відкриття спадщини, але у визначений законом строк не звернувся до державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Він фактично прийняв спадщину після смерті спадкодавця, постійно проживав в даній квартирі зі своєю родиною, проводив поточні ремонти, підтримує квартиру в належному технічному стані, оплачую комунальні платежі, користується та розпоряджається майном спадкодавця (меблями, диваном, книгами, баяном, посудом, телевізором). В свою чергу, єдиним законним способом визнати за ним право власності на частину вказаної квартири є звернення до суду з позовною заявою.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, представник ОСОБА_6 до суду подала заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримала, наполягала на їх задоволені. Поти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 міська рада свого представника для участі у судовому засіданні не направила, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Третя особа Сьома ОСОБА_2 державна нотаріальна контора свого представника для участі у судовому засіданні не направила, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, дослідивши та проаналізувавши представлені докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ 223570 від 15.03.1999 року встановлено, що ОСОБА_3 померла 03 березня 1999 року.

Згідно свідоцтва про народження серії ЯР №859413 від 21.03.1948 року встановлено, що ОСОБА_1 народився 8 березня 1948 року, мати якого є ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про право власності виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів від 31.12.1993 року встановлено, що власниками квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, без встановлення часток.

Після смерті ОСОБА_3 позивач як єдиний спадкоємець по закону прийняв спадщину, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на день відкриття спадщини, але у визначений законом строк не звернувся до державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Він фактично прийняв спадщину після смерті спадкодавця, постійно проживав в даній квартирі зі своєю родиною, проводив поточні ремонти, підтримує квартиру в належному технічному стані, оплачую комунальні платежі, користується та розпоряджається майном спадкодавця.

Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (ст. 370 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

За життя ОСОБА_3 договір про встановлення розміру часток в квартирі яка належить на праві спільної сумісної власності чотирьом співвласникам не укладався.

Згідно висновку оцінщика №01-07/14М від 26 червня 2014 року встановлено, що померлій ОСОБА_3 ? частини у спільній сумісній власності квартири АДРЕСА_4.

Факт належності вищевказаного нерухомого майна померлій підтверджується висновком експерта, технічним паспортом та іншими доказами по справі.

Таким чином, суд вважає, що факт належності майна померлій ОСОБА_3 в судовому засіданні знайшов своє підтвердження.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Однак укласти договір про виділ у натурі частки з нерухомого майна та посвідчити його нотаріально сторонам у справі не передбачається можливим, що перешкоджає позивачу взагалі отримати свідоцтво про право на спадщину за законом та вільно розпоряджатися майном, та позивач наполягає на виділі йому в натурі частки з майна, що перебуває у спільній частковій власності з третіми особами, треті особи не заперечують проти цього, враховуючи, те, що іншим способом, ніж у судовому порядку отримати свідоцтво про право власності на зазначене майно позивач у встановленому законом порядку не має можливості, суд вважає за необхідне задовольнити його вимоги в частині виділу частки з загальнох сумісної власності за ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 по ? частині квартира АДРЕСА_5.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України визначено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення розглядаються судами в порядку окремого провадження. В свою чергу ст. 256 ЦПК України зазначено перелік справ, що розглядаються в порядку окремого провадження. Крім того, зазначено, що цей перелік не є вичерпним. Таким чином, даний спір підвідомчій судам загальної юрисдикції згідно територіальної підсудності. А саме, згідно ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

На підставі п. З ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 Цивільного Кодексу України, він не заявив про відмову від неї. В свою чергу, ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Крім того, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (п. 5 ст. 1268 ЦК України).

Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи те, що до складу спадщини входить нерухоме майно, виконуючи свій обов'язок визначений ст. 1297 ЦК України, відповідно до якої, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 постійно проживав разом із спадкодавцем, і на час відкриття спадщини фактично прийняв її, то в даному випадку необхідно встановити факт прийняття спадщини.

Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону, не суперечать інтересам інших осіб.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 328, 364, 368, 370, 392, 1241, 1258, 1261 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа Сьома ОСОБА_2 державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини в порядку спадкування за законом, виділ часток, визнання права власності на частку квартири - задовольнити.

Виділити частки з загальної сумісної власності за ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 по ? частині квартири АДРЕСА_2.

Встановити факт прийняття спадщини в виді ? частини квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_3, померлої 03 березня 1999 року.

Визнати право власності за ОСОБА_1 на ? частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 03 березня 1999 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя В.О. Циганков