Справа №127/2815/15-ц
Провадження № 2/127/2157/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12.05.2015 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря Пєскова Є.Д.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину.

Позов мотивований тим, що 17.01.2014 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Останнім часом сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ним постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає 10-річна дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз причиняє їй та позивачеві душевні страждання. ОСОБА_2 не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у позивача, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватись про побудову сімейних відносин між ним та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Ще під час спільного проживання з відповідачем, останній неодноразово з'являвся додому у нетверезому стані, скандалив навіть незважаючи на вагітність позивача. 25.12.2014 року ОСОБА_2 вів себе взагалі неприйнятно, що змусило ОСОБА_1 викликати міліцію. Цієї ж ночі відповідач вигнав позивача із квартири разом з їх двохмісячною дитиною та десятирічною донькою. Після цього випадку їх перебування біля відповідача в м. Чернівці стало просто неможливим, і на разі позивач із дітьми проживає в м. Вінниці. На даний момент ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не проживають разом, шлюбні відносини між ними фактично припинені, та за глибоким переконанням позивача подальшого сенсу їх підтримувати немає. Відповідач проживає в іншому місті, на зв'язок практично не виходить, дітям не допомагає. Відповідач на даний момент не бажає утримувати свого малолітнього сина, що змушує позивача звернутись до суду з цим позовом. ОСОБА_2 офіційного заробітку, який би давав позивачу впевненість в отримані коштів для утримання їх сина, немає, однак його неофіційний заробіток становить близько 200-300 грн./день. Окрім цього, відповідачем було усиновлено 3-х дітей своєї колишньої дружини, одному з яких уже виповнилось 18 років, а іншим двом по 16 років. На утримання шістнадцятирічних двійнят відповідач сплачує щомісячно по 200, 00 гривень на кожного. Також, в тому шлюбі у відповідача народилося двоє дітей - донька (11 років) та син (6 років). На даний момент донька проживає з відповідачем. ОСОБА_1 не працює, знаходиться в декретній відпустці по догляду за сином ОСОБА_4 до досягнення ним трирічного віку. Позивач перебуває в тяжкому матеріальному становищі, відповідач припинив надавати їй допомогу на виховання їх спільної дитини.

Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду з вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх сина - ОСОБА_3, у твердій сумі в розмірі 800, 00 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття; стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 300, 00 гривень щомісячно до досягнення сином трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_11 року.

В ході розгляду справи позивачем було збільшено позовні вимоги. Позивач, також просила стягнути з відповідача на її користь понесені додаткові витрати на лікування їх сина ОСОБА_4 у розмірі 1 500, 00 гривень.

В судовому засіданні позивач підтримала збільшенні позовні вимоги, аргументуючи їх мотивами викладеними в позовній заяві та заяві про збільшення позовних, вимоги просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Суд, враховуючи думку позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого 17.01.2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 17.01.2014 року, актовий запис № 59. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1. (а.с. 5)

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 04.11.2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2. (а.с. 6)

Відповідно до довідки № 142, виданої 16.01.2015 року ЖЕК № 5, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає разом із донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, та сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 8)

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

За правилами ч. 1 та ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку.

Згідно ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак на даний час проживають окремо. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвами про шлюб та народження дитини. В судовому засіданні встановлено, що позивач має право на її утримання відповідачем до досягнення дитиною трирічного віку, згідно ч. 2 ст. 84 СК України.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача на утримання дружини суд виходить з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Разом з тим, на час прийняття рішення суду невідомі відомості щодо відповідача, його дійсне матеріальне становище, а також інші обставини, що мають істотне значення. Однак, з пояснень позивача вбачається наявність у платника аліментів інших дітей.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову щодо стягнення аліментів на утримання дружини та дитини в твердій грошовій сумі.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на лікування сина, то вони підлягають частковому задоволенню, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, хворів на гостру распіраторну інфекцію, гострий ринофаренгіт та гострий гастроентероколіт, що підтверджується випискою № 390 з КЗ ЦНМСД № 5 від 11.02.2015 року та медичним довідками від 12.01.2015 року, 03.02.2015 року та 05.02.2015 року. (а.с. 24-27)

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимог про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Згідно ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно, згідно ч. 2 ст. 185 СК України.

Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Позивачем було надано суду докази, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинюють додаткові витрати на дитину, в зв'язку із хворобою сина та свідчать про необхідність додаткових витрат на його лікування.

В судовому засіданні позивач пояснила, що нею вже понесено витрати, пов'язані із хворобою дитини, на суму 1 500, 00 гривень, які вона і просить стягнути з відповідача.

Позивачем на підтвердження вартості понесених додаткових витрат, пов'язаних із лікуванням дитини, надано суду лікарські рецепти та квитанції про оплату лікарських засобів за рецептами. (а.с. 28-31)

В судовому засіданні судом було досліджено надані позивачем квитанції та перевірено розрахунок суми понесених додаткових витрат, пов'язаних із лікуванням дитини. Судом встановлено часткову невідповідність розрахунку нормам законодавства України, а саме позивачем при розрахунку суми понесених додаткових витрат, пов'язаних із лікуванням дитини, було включено вартість підгузків на загальну суму 318, 70 гривень, які відповідно до норм цивільного законодавства не відносяться до додаткових витрат, а є щоденними витратами, які пов'язанні із зростанням дитини та повинні покриватись за рахунок аліментів. Решта понесених додаткових витрати в розмірі 1 181, 30 гривень підлягають стягненню, адже пов'язанні із лікуванням дитини.

Судом прийнято до уваги, що у випадку стягнення додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. На що також звернув увагу Верховний Суд України в п. 18 Постанови Пленуму № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Таким чином, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь вже понесених додаткових витрат, пов'язаних із лікуванням дитини в сумі 1 181 (одна тисяча сто вісімдесят одна) гривня 30 копійок. В задоволенні вимог щодо стягнення решти понесених витрат в сумі 318, 70 гривень слід відмовити, оскільки в цій частині вимоги є необґрунтованими.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов'язані піклуватися, зокрема, про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України.

Декларація прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Вище вказаною Декларацією прав дитини, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Також, відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Оцінивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази та врахувавши обставини справи, вимоги чинного законодавства, суд вважає за необхідне та можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 800 (вісімсот) гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи стягнення з 18.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на користь позивача на її утримання аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 300 (триста) гривень 00 копійок щомісячно до досягнення дитиною - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, починаючи стягнення з 18.02.2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_11 року.

Враховуючи наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, в зв'язку із її хворобою, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею додаткових витрат, пов'язаних із лікуванням дитини, в сумі 1 181 (одна тисяча сто вісімдесят одна) гривня 30 копійок.

В задоволенні позовних вимог щодо стягненняз відповідача на користь позивача понесених витрат в сумі 318, 70 гривень слід відмовити, оскільки в цій частині вимоги є необґрунтованими.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем в заяві об'єднано три самостійні вимоги, пов'язані між собою.

Отже, враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору, останній згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з відповідача в дохід держави в сумі 730, 80 гривень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією ООН від 20 листопада 1989 р. «Про права дитини» (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.), Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, ч. 1 та ч. 4 ст. 75, ч. 1 ст. 80, ч. 2 та ч. 4 ст. 84, ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 180, ч. 1 ст. 182, ст. 185 СК України, п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, ч. 3 ст. 88, ст.ст. 212-215, 218, 224-226, 228, 294, п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 800 (вісімсот) гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи стягнення з 18.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 300 (триста) гривень 00 копійок, щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, трирічного віку, починаючи стягнення з 18.02.2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_11 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 181 (одна тисяча сто вісімдесят одна) гривня 30 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 730, 80 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду позивачем може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: