Справа № 297/955/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого Ільтьо І. І.,

при секретарі Куні О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запсоньської сільської ради та сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Весна-2000» про визнання права власності на будівлю зерносушарки,

встановив:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно набутого в процесі реалізації права на майновий пай. В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що відповідно до Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії НОМЕР_2, виданого Запсоньською сільською радою 25.08.2010 року, позивачу належить право на пайовий фонд колективного сільськогосподарського підприємства АПФ "Нове Життя". За рахунок майнового паю позивачу виділено нерухоме майно в натурі, а саме: нежитлову будівлю зерносушарки, розташовану за адресою АДРЕСА_1. Згідно рішення загальних зборів учасників СТзОВ "Весна-2000", останні є правонаступником АПФ "Нове Життя" та взяли на себе всі обов'язки останніх.

При зверненні до державного реєстратора Берегівського районного управління юстиції, позивачу було відмовлено у державній реєстрації права на вказане нерухоме майно, з підстав відсутності будь-якого нормативного акту який регулює оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай.

Оскільки позивач позбавлений можливості оформити реєстрацію нежитлової будівлі зерносушарки, тому вимушений звернувся з позовом до суду.

Позивач - ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, однак згідно поданої заяви просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав зазначених у позові.

Представник Запсоньської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак відповідно до поданої до суду заяви, просив розглянути справу у їх відсутності.

Представник СТзОВ "Весна-2000" в судове засідання не з'явився, однак згідно поданої заяви просив суд розглянути справу за його відсутності, позов визнає повністю та просить такий задовольнити.

Суд, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.61 ЦПК України установлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.174 ЦПК України).

Відповідно до норм процесуального закону, за відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.61 ЦПК України, є обов'язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню.

Як не заперечується сторонами процесу та підтверджується матеріалами справи, позивачу у справі належить право на пайовий фонд майна АПФ "Нове Життя", що доводиться Свідоцтвом про право власності на майновий пай серії НОМЕР_2, виданого Запсоньською сільською радою 25.08.2010 року.

Відповідно до доповнення до пункту 1.5 статуту СТзОВ "Весна-2000", що пройшов відповідну державну реєстрацію, передбачено, що вказане товариство є правонаступником АПФ "Нове життя".

В рахунок майнового паю, позивачу, на підставі протоколу засідання засновників та власників майнових паїв СТОВ "ВЕСНА 2000" від 28.08.2010 року, виділено в натурі нерухоме майно - нежитлову будівлю зерносушарки, розташовану за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Актом приймання-передачі майна від 28.08.2010 року позивачу передане виділене в натурі нерухоме майно - нежитлову будівлю зерносушарки, розташовану за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Ч.1 ст. 328 ЦК України, передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", у разі виходу з колективного сільськогосподарського підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Згідно із Постановою КМ України за №177 від 28.02.2001р. "Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки", підставами для оформлення права власності на виділене в натурі майно, власникам майнових паїв визнаються: Свідоцтво про право власності на майновий пай, рішення підприємства-правонаступника (користувача майна) та акт приймання-передавання майна.

Технічним паспортом виготовленим КП "БТІ Берегівської районної ради" підтверджено, що вказана будівля самочинно побудованою не була та не суперечить державним нормам та правилам.

За цих обставин, судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, а заявлені позовні вимоги відповідають наведеним законодавчим положенням, оскільки позивачу у справі дійсно належить право на майновий пай, а відтак і право на виділене в рахунок цього паю нерухоме майно, що підтверджується належними та допустимими доказами.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 3, 6, 8, 10, 11, 57-60, 61, 62, 64, 66, 174 ч. 4, 197 ч.2, 208, 209, 212-216 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 328, 392 ЦК України, ст.9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", Постановою КМ України "Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки" за № 177 від 28.02.2001р., суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідент. номер: НОМЕР_1) право власності у цілому на нежитлову будівлю зерносушарки, загальною площею 115,6 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ільтьо І. І.