АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6663/15 Справа № 201/6270/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ходаківський М. П. Доповідач - Кочкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

09 липня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючої: судді Кочкової Н.О.

Суддів: Петешенкової М.Ю., Осіяна О.М.,

При секретарі: Прудченко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом прокурора Жовтневого району м. Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_2 до Державного вищого навчального закладу "Національний гірничий університет", третя особа Міністерство освіти і науки України, про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Державного вищого навчального закладу "Національний гірничий університет" на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2015 року -

В С Т А Н О В И В:

15 квітня 2015 року прокурор Жовтневого району м. Дніпропетровська звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що ОСОБА_2 наказом № 1355-л від 11 серпня 2014 року зарахований до Державного вищого навчального закладу "Національний гірничий університет" до складу студентів на денну фарму навчання за державним замовленням. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» ОСОБА_2 має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, оскільки його батько ОСОБА_3 має стаж роботи в підземних умовах 17 років 6 днів. З зв'язку із тим, що відповідачем сплачувалась стипендія у значно меншому розмірі, прокурор просив стягнути з відповідача не донараховані та не доплачені грошові кошти період з вересня 2014 року по лютий 2015 рік в розмірі 2928,00 грн. та зобов'язати виплачувати ОСОБА_2 стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, до закінчення навчання за умови наявності визначених законодавством підстав для її нарахування (а.с.1-5)

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2015 року позовні вимоги задоволені. Стягнуто з Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» на користь ОСОБА_2 суму ненарахованої та невиплаченої стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, за період з вересня 2014 року по лютий 2015 рік в розмірі 2928 грн. 00 коп. Зобов'язано Державний вищий навчальний заклад «Національний гірничий університет» виплачувати на користь ОСОБА_2 стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, до закінчення навчання за умови наявності визначених законодавством підстав для її нарахування. Також вирішено питання щодо судових витрат (а.с.81-82).

В апеляційній скарзі Державний вищий навчальний заклад «Національний гірничий університет», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.91-93).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що батько позивача - ОСОБА_3 працював на підземних роботах та мав стаж роботи з повним робочим днем у шахті з видобутку вугілля 17 років 6 місяців (а.с. 43). Відповідно до наказу Державного ВНЗ «Національний гірничий університет» № 1355-л від 11.08.2014 було зараховано до складу студентів на навчання за державним замовленням за напрямом підготовки будівництво за денною формою навчання (а.с. 40). З вересня 2014 року по лютий 2015 року позивач отримав стипендію відповідно до довідки № 100 від 19.02.2015 у розмірі 730 гривень на місяць (а.с.44).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, яка відповідачем у визначеному розмірі не виплачувалась, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 2928 грн., а тому прийшов до висновку про стягнення цієї заборгованості з відповідача на користь позивача.

Вказані висновки відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про престижність шахтарської праці» шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2014 року становить 1218 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2015 року - 1218 гривень, з 1 грудня - 1378 гривень.

Доводи відповідача про відсутність бюджетних асигнувань на виплату студентам стипендій у розмірі прожиткового мінімуму згідно зі ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», не заслуговують на увагу, оскільки вказаною нормою виплата зазначених стипендій не поставлена в залежність від наявності на це коштів у бюджеті чи кошторисі навчального закладу, в якому навчається студент.

Наведеним спростовується твердження відповідача про те, що дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» залежить від встановленого Кабінетом Міністрів України механізму нарахування та виплати стипендій.

Крім того, положення, визначені в Порядку призначення і виплати стипендій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року № 882, щодо розміру стипендій не можуть бути застосовані до розглядуваного випадку, оскільки пізніше прийнятим Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, встановлено інший більш високий рівень стипендій для категорії студентів з числа дітей шахтарів.

Дія ст. 5 вищезазначеного закону Законами України «Про державний бюджет України» на 2014-2015 роки не зупинялась.

Положеннями цієї статті гарантовано зазначеним студентам право на навчання за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів з наданням місць для проживання в гуртожитках на час навчання, також на одержання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про виплату ОСОБА_2 стипендії відповідно до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Також, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що оскільки Державний вищий навчальний заклад «Національний гірничий університет» є вищим навчальним закладом ІV рівня акредитації та є вузом державної форми власності, що фінансується з Державного бюджету України і кошти на виплату стипендії надходять з Міністерства освіти і науки України, тому, без вирішення цього питання на законодавчому рівні університет самостійно не має можливості виплачувати вказану стипендію, оскільки, відсутнє бюджетне фінансування. Колегія суддів зазначає, що такі доводи суперечать практиці Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні в справі «Кечко проти України», згідно з якою реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, а згідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Судом 1 інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення не встановлено, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі наданих доказів, апеляційний суд не вбачає підстав для виходу за межі апеляційної скарги, тому приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу "Національний гірничий університет" - ВІДХИЛИТИ.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: