Справа № 536/2205/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2015 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого - судді Колотієвського О.О.

при секретарі - Литвинюк А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки із майна , що є у спільній частковій власності,

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2014 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки із майна , що є у спільній частковій власності.

В обґрунтування позовних вимог представник ОСОБА_3 вказував, що 31 березня 2014 року рішенням Апеляційного суду Полтавської області визнано за позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним по 1/2 частині на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,09 га, що розташована за тією ж адресою.

Право власності позивача ОСОБА_1 на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями зареєстровано у встановленому законом порядку, про що Реєстраційною службою Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області 31.07.2014 року надано витяг № 24992286.

За змістом ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 86 Земельного Кодексу України вказане нерухоме майно знаходиться у спільній частковій власності.

Крім того, ст. 87 ЗК передбачено, що право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає серед іншого за рішенням суду.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки для їх обслуговування площею 0,09 за адресою: АДРЕСА_1.

Ч. 1 та ч. 2 ст. 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідач в позасудовому порядку від поділу спільного майна відмовляється.

Представник позивача вказував, що окремий житловий будинок відноситься до категорії подільних речей, тим більше, якщо в результаті його поділу співвласникам можливо виділити необхідний розмір житлової площі для однієї особи. Ст. 47 Житлового Кодексу Української РСР визначено, що норма житлової площі на одну особу становить 13,65 квадратних метрів. За даними технічного паспорта житлова площа будинку становить 64,6 квадратних метрів, що дає можливість його поділу в натурі між двома співвласниками.

Крім того представник позивача ОСОБА_3 зазначив, що чинним законодавством не заборонено поділ у натурі житлових будинків. У п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз'яснено, якщо виділ у натурі технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Господарсько-побутові будівлі і споруди, що розташовані поряд із житловим будинком, відповідно до положень ст. ст. 186, 381 ЦК, є приналежністю до будинку та підлягають поділу разом з ним.

Таким чином, житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 необхідно поділити таким чином, щоб позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 було виділено у власність відокремлену частину житлового будинку та господарських будівель, яка б відповідала розміру 1/2 частки у праві спільної часткової власності.

В тому випадку, якщо відповідно до ідеальної 1/2 частки кожного із співвласника поділити у натурі житловий будинок та господарські будівлі є не можливим, але при цьому виділ технічно допустимий з відхиленням від розміру часток кожного співвласника, поділ може бути здійснений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Представник позивача ОСОБА_3 вказував, що оскільки земельна ділянка для обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,09 га, за адресою: АДРЕСА_1 є майном, яке перебуває у спільній частковій власності, то до поділу її в натурі слід застосовувати правила, передбачені в ст. 364 ЦК України. Крім цього, ч. З ст. 88 ЗК, встановлено, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Таким чином представник позивача вважає, що в разі виділу в натурі частки земельної ділянки, співвласнику якому вона виділяється, надається право саме на ту частину землі, на якій розташована виділена йому частина житлового будинку.

На підставі викладеного представник позивача просить суд постановити рішення,яким:

- Виділити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у натурі частку із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, що відповідає розміру належній їй 1/2 частки у спільному майні.

- Виділити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у натурі 1/2 частку із земельної ділянки площею 0,09 га, для обслуговування будинку і господарських будівель, на якій розташована відокремлена частка житлового будинку з господарськими будівлями, за адресою : АДРЕСА_1.

12 лютого 2015 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшло клопотання в якому представник позивача ОСОБА_4 просить уточнити позовні вимоги ОСОБА_1, виключивши вимогу про виділ у натурі 1/2 частки із земельної ділянки, і вважати позовні вимоги такими:

- Виділити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у натурі частку із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, що відповідає розміру належній їй 1/2 частки у спільному майні.

31 березня 2015 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про уточнення позовних вимог в якій він просить суд:

1) Виділити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на 1/2 частину

житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 приміщень житлового будинку загальною площею 57,8 кв. м. , господарських будівель та надвірних споруд на загальну суму 204 727 гривень, зафарбованих на Додатках № 1 та 4 судової будівельно-технічної експертизи № 3/2-15 від 17.03.2015 року зеленим кольором, що складає 505/1000 часток від всього домоволодіння, а саме:

- частину житлового будинку (літ «А», «а»), що складається з приміщення для газового обладнання (№ 1-4, площею 7,3 кв.м.), вбиральні (№ 1-3, площею 1,1 кв.м.) веранди (№ 1-2, площею 13.2 кв.м.), комори (№1-11, площею 0,7 кв.м.), кімнати(№ 1-10, площею 12,9 кв. м.), кімнати (№1-9, площею 22.6 кв. м.),

- частину гаражу-літньої кухні-сараю (літ. «Б»), вимощення (літ. «І»), частину огорожі № 2, ворота з хвірткою № 1, ворота № З,

стягнувши з неї грошову компенсацію на користь ОСОБА_2 у розмірі 2 182,5 грн. (дві тисячі сто вісімдесят дві гривні 50 копійок).

2) Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1132,80 грн. (одну тисячу сто тридцять дві гривні 80 копійок) - витрати пов'язані з оплатою судового збору, та 750 (сімсот п'ятдесят) гривень - витрати пов'язані з проведенням експертизи.

Представники позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення уточнених позовних вимог заперечував суду надав письмові пояснення в яких вказував , що по даній справі було проведено дві судові будівельно - технічні експертизи від 22.01.2015 року та від 17.03.2015р.

Відповідач вказував, що висновок судової будівельно - технічної експертизи № 3/2-15 від 17.03.2015 р. викликає сумніви у його правильності та обґрунтованості. Всі варіанти, викладені в висновку експерта, є односторонні та виконані на користь позивача, оскільки, фактично йому для проживання підходить квартира № 1, відповідно до варіанту № 4 судової будівельно-технічної експертизи від 22.01.2015 року, порушуються його права, він постійно проживає в даному будинку, підтримує його в належному стані, а тому вважає, що відсутні варіанти для ідеального розподілу часток. Запропоновані експертом варіанти, в експертизі від 17.03.2015 року позбавляють його відповідних комунікацій, а саме газу та води, оскільки фактично вода та газ проведені в кімнатах 1-4 та 1-5, та також в даній частині будинку знаходяться кімната його молодшого сина та його спальна кімната.

Крім того відповідач вказував, що позивач по справі в даному будинку проживати не буде, свою частку вона буде продавати, оскільки збирається виїжджати на постійне місце проживання до Російської Федерації, а отже він вважає за необхідне виділити йому кімнати з проведеними газом/ водою, оскільки фактично всі комунікації в будинку проводив він.

Щодо варіантів розподілу господарських будівель та споруд, відповідач вважає за необхідне провести їх розподіл відповідно до варіанту 4 судової будівельно-технічної експертизи від 17.03.2015 року, оскільки в нього вантажний автомобіль ЗІЛ, який фактично є єдиним заробітком та засобом існування для нього, а даний гараж будувався спеціально для вантажного автомобіля, а тому його задовольняє саме 4 або 1 варіант розподілу господарських будівель.

Відповідач ОСОБА_2 зазначав, що іншого житла в нього окрім цього будинку немає, та фактично не виділення йому частини житлового будинку з газом та водою позбавляє його

можливості людського існування, а тому вважає це також підставою для виділення йому саме тої частини житлового будинку з господарським будівлями та спорудами.

Виходячи з викладеного, відповідач вважає, найбільш раціональним, ефективним та вдалим способом домоволодіння є Варіант № 4 розподілу житлового будинку літ. «А, а» (квартира № 1 ) згідно судової будівельно-технічної експертизи № 12/4-14 від 22.01.2015 року та розподілу господарських будівель та споруд відповідно до варіанту 4 судової будівельно-технічної експертизи № 3/2-15 від 17.03.2015 року.

На підставі вище викладеного, відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечував, вважав їх таким, що є безпідставними.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та його представника, з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги представника позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Відповідно до положень ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та відповідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 1979 року по червень 2013 року.

Під час перебування у шлюбі сторони придбали рухоме та нерухоме майно.

Ріщенням Апеляційного суду Полтавської області від 31 березня 2014 року було визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним по ? частині на:

- житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1;

- земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,09 га. по АДРЕСА_1

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 24992286 від 31.07.2014 року, виданного державним реєстратором ОСОБА_7, позивачу ОСОБА_1 на підставі приватної спільної часткової власності належить 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями в с. Потоки Кременчуцького раойну Полтавської області.

Отже, предметом виділу неурхомого майна в натурі є 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,09 га. по АДРЕСА_1

Вимоги ОСОБА_1 є законними, обгрунтованими належними доказами в справі, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2.4, п. 3.11 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства № 55 від 18.06.2007 р. порядок поділу об'єктів нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами.

Перший варіант розподілу будинку, господарських споруд та земельної ділянки згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3/2-15 від 17.03.2015 є найбільш прийнятний для сторін, оскільки він найбільш наближений до розміру ідеальних часток сторін та найменш затратний для здійснення переобладнань будинку, забезпечує права та інтереси кожного із співвласників.

Так, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи ОСОБА_1 виділяється квартира № 1 в житловому будинку літ. «А,а» , яка складається з наступних приміщень: літ. « а» - веранди « 1-2» площею 13,2 вартістю 25437 грн.; вбиральні «1-3» площею 1,1 вартістю 2120 грн.; приміщення для газового обладнання «1-4» площею 7,3 вартістю 14067 грн.; кімнати «1-9» площею 22,6 вартістю 50938 грн.; літ. « А» - кімнати «1-10» площею 12,9 вартістю 29075 грн.; комори « 1-11» площею 0,7 вартістю 1578 грн. По надвірних будівлях та спорудах: літ. «Б» частина гаражу -літньої кухні-сараю ( гараж + баня) вартістю 69792грн.; літ. « І» вимощення вартістю 6981 грн.; № 1 ворота з хвірткою вартістю 2300 грн.; № 2 частина огорожі вартістю 804 грн.; № 3 ворота вартістю 1635 грн.

ОСОБА_2 виділяється квартира № 2 в житловому будинку літ. «А,а» , яка складається з наступних приміщень: літ. « А» - кухні площею 11,8 вартістю 26596грн.; кімнати «1-6» площею 12,1 вартістю 27272 грн.; кімнати «1-7» площею 11,3 вартістю 25469 грн.; кімнати «1-8» площею 5,7 вартістю 12847 грн.; коридору «1-12» площею 10,7 вартістю 24116грн. По надвірних будівлях та спорудах: літ. «Б» частина гаражу -літньої кухні-сараю ( літня кухня + сарай) вартістю 67404 грн.; літ. « бн» навісу вартістю 2296 грн.; літ. « П» погрібу з шийкою вартістю 6219 грн.; літ. « В» літнього душу вартістю 773 грн.; літ. « Г» убиральні вартістю 2494 грн.; № 2 частина огорожі вартістю 1741грн.; № 4 огорожі вартістю 3135 грн.

Зазначений позивачем варіант розподілу є найбільш прийнятний, враховуючи, що житловий будинок згідно державного акту № 014369 розташований на спільній земельній ділянці площею 0,09га. Дві інші суміжні земельні ділянки згідно цього державного акту належать відповідачу. Ще одна земельна ділянка належить ОСОБА_8 таким чином, доступ до будинку у позивача може бути лише з однієї сторони земельної ділянки. Відповідач при запропонованому позивачем варіанті виділу будинку, з врахуванням належних йому двох суміжних земельних ділянок не буде позбавлений доступу до будинку.

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ч.ч. 1,2,3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Статтею 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (п.6, 7), виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом. Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, то він може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Згідно ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать:

1) витрати на інформаційно-технічне забезпечення;

2) витрати на правову допомогу;

3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду;

4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;

5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи;

6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача

Представник позивача ОСОБА_3 частково підтвердив понесені судові витрати, оскільки ним не було надано суду квитанцію про сплату коштів за проведення судової будівельно-технічної експертизи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 15,16,364,367,377 Цивільного кодексу України, статтею 88 Земельного кодексу України, статтями 10,11, 60,88,209,212-215,218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки із майна , що є у спільній частковій власності - задовольнити частково.

Виділити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в натурі зі спільної часткової власності 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, приміщень житлового будинку загальною площею 57,8 кв. м. , господарських будівель та надвірних споруд на загальну суму 204 727 гривень, зафарбованих на Додатках № 1 та 4 судової будівельно-технічної експертизи № 3/2-15 від 17.03.2015 року зеленим кольором, що складає 505/1000 часток від всього домоволодіння, а саме:

- частину житлового будинку (літ «А», «а»), що складається з приміщення для газового обладнання (№ 1-4, площею 7,3 кв.м.), вбиральні (№ 1-3, площею 1,1 кв.м.) веранди (№ 1-2, площею 13.2 кв.м.), комори (№1-11, площею 0,7 кв.м.), кімнати(№ 1-10, площею 12,9 кв. м.), кімнати (№1-9, площею 22.6 кв. м.),

- частину гаражу-літньої кухні-сараю (літ. «Б»), вимощення (літ. «І»), частину огорожі № 2, ворота з хвірткою № 1, ворота № 3.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2182 ( дві тисячі сто вісімдесят дві) гривні 05 ( п'ять) копійок в рахунок відшкодування різниці між вартістю належної ОСОБА_1 1/2 частини жилого будинку і господарських споруд та вартістю виділених на її користь будівель і споруд, тобто компенсації вартості його частки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1132,80 гривень судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 07 квітня 2015 року.

Суддя О. О. Колотієвський