Справа№592/2681/15-ц
Провадження №2/592/1120/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді: Зорік М.В.,

при секретарі Білоконь І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» про відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 23.07.1979 року по 31.05.2006 року працювала машиністом крана (кранівником), зайнятим на гарячих дільницях робіт, прибиральником службових приміщень у Відкритому акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе».

Робота протягом тривалого часу в умовах дії шкідливих виробничих факторів, а саме, значних рівнях шуму та пилу, котрі значно перевищували гранично допустимі норми, негативно вплинула на стан здоров'я позивача, яка почала часто хворіти.

Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 50 від 12.07.2001 року їй були встановлені такі професійні захворювання: хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології І-ІІ стадії. Емфізема легенів першої стадії. ДН І-ІІ ст. - профзахворювання. (Основний діагноз). Професійне захворювання виникло за таких обставин: недосконалість технологічного процесу, невикористання ЗІЗ органів дихання. Висновком Ковпаківської районної МСЕК у м. Суми 07.09.2001 року позивачу було встановлено професійне захворювання з втратою 20% працездатності. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 81 від 21.07.2003 року позивачу були встановлені такі професійні захворювання: Нейросенсорна туговухість ІІ ст. професійного характеру. Хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології II ст. в фазі нерізкого загострення. Емфізема легень I ст., Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. (Основний діагноз). РОХП з вираженим стійким больовим синдромом. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст., ХНМК переважно у вертебро-базилярному басейні (Супутній діагноз). Згідно довідки спеціалізованої МСЕК м. Суми від 03.10.2013 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 65% та встановлено ІІІ групу інвалідності, безтерміново, та встановлено необхідність медикаментозного, санаторно-курортного лікування, лікування у реабілітаційній установі. Отриманні ним професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань. Тому позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 25000 грн.

Позивач та представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, надіслали письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовільнити.

Представник відповідача ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» - ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надіслав письмову заяву про розгляд справи за відсутністю представника відповідача. Проти позову заперечує у повному обсязі, надав заперечення на позов в якому зазначено, що оскільки обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди на час виникнення спірних правовідносин був покладений на Фонд соціального страхування, Товариство є неналежним відповідачем у даній справі, а тому вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я, саме Товариством є незаконними та безпідставними, також додав, що доказів спричинення позивачеві товариством моральної шкоди, розміру, порядку її оцінки не надано. Тому у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Суд перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач з 23.07.1979 року по 31.05.2006 року працювала машиністом крана (кранівником), зайнятим на гарячих дільницях робіт, прибиральником службових приміщень у Відкритому акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе». /а.с.7-8/

Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач отримала професійне захворювання, що підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 50 від 12.07.2001 року, а саме: хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології І-ІІ стадії. Емфізема легенів першої стадії. ДН І-ІІ ст. - профзахворювання. (Основний діагноз). Професійне захворювання виникло за таких обставин: недосконалість технологічного процесу, невикористання ЗІЗ органів дихання./а.с.10/), та актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 81 від 21.07.2003 року, згідно якого позивачу були встановлені такі професійні захворювання: Нейросенсорна туговухість ІІ ст. професійного характеру. Хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології II ст. в фазі нерізкого загострення. Емфізема легень I ст., Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. (Основний діагноз). РОХП з вираженим стійким больовим синдромом. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст., ХНМК переважно у вертебро-базилярному басейні (Супутній діагноз). /а.с. 11/.

Відповідно до довідки спеціалізованої МСЕК м. Суми від 03.10.2013 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 65%, встановлено ІІІ групу інвалідності, безтерміново, та встановлено необхідність медикаментозного, санаторно-курортного лікування, лікування у реабілітаційній установі. /а. с. 22/.

Виходячи з актів розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 50 від 12.07.2001 року та № 81 від 21.07.2003 року суд вважає, що ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого позивач отримала вказані професійні захворювання.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано достатньо доказів, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілої, порушення її нормальних життєвих звязків, вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч.8 ст. 36 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» який набрав чинності з 01 січня 2015 року - відшкодування моральної (немайнової шкоди) потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Згідно ст. 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного звязку.

В звязку з професійними захворюваннями ОСОБА_1 зазнає фізичних і моральних страждань, які полягають у погіршенні стану її здоровя, і як наслідок необхідність тривалого лікування. Позивач має значні обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях. Позивач змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу внаслідок професійного захворювання було заподіяно моральну шкоду, яка не відшкодована, тобто право позивача є порушеним і підлягає захисту.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України, - на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, позовна давність не поширюється. Саме з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя звернувся позивач до суду, тому суд вважає, що до цих вимог позовна давність не застосовується.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань; стан здоровя потерпілого та те, що йому встановлено 65 % втрати професійної працездатності та встановлено ІІІ групу інвалідності, вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках.

З урахуванням цих обставин суд визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачеві, в розмірі 12 000 грн.

Суд критично ставиться до пояснень представника відповідача ОСОБА_3 стосовно того, що Публічне акціонерне товариство «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки на думку представника відповідача обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди на час виникнення даних спірних правовідносин був покладений на Фонд соціального страхування, оскільки відповідно до ч.8 ст. 36 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» який набрав чинності з 01 січня 2015 року, відшкодування моральної (немайнової шкоди) потерпілому внаслідок професійного захворювання незалежно від часу настання страхового випадку не є страховою виплатою, а тому відсутні підстави для покладання на Фонд соціального страхування обовязку здійснювати таку виплату.

Крім того позивач згідно ухвали апеляційного суду від 24.06.2015 року звертався з відповідним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Суми, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 березня 2015 року у задоволенні даного позову їй було відмовлено із зазначених вище підстав, зазначене рішення вказаною вище ухвалою апеляційного суду Сумської області залишено без змін.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.173, ст. 237-1 КЗпП України, ст.ст. 23, 268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 213-215 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 12 /дванадцять/ тисяч гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» » на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за їх необґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення викладено 06 липня 2015 року.

Суддя М.В. Зорік