У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Закропивного О.В., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради, третя особа - ОСОБА_4, про визнання права користування квартирою та визнання наймачем квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Харківської області від 21 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, у якому просила визнати за нею та її неповнолітнім сином право користування квартирою та визнати її наймачем квартири АДРЕСА_1 за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача ОСОБА_6

На обґрунтування позову зазначала, що вона з 5 серпня 2006 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_6, який був наймачем вищеуказаної квартири. Після укладення шлюбу вона переїхала на постійне проживання до спірної квартири, де на теперішній час вона і мешкає. Від шлюбу вони мають сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер. Після смерті чоловіка вона продовжує проживати із сином у вказаній квартирі, належним чином сплачує житлово-комунальні послуги, однак зареєстрована вона за іншою адресою. У спірній квартирі зареєстрований син її покійного чоловіка від іншого шлюбу - ОСОБА_4 Проте, він більш ніж десять років не мешкає в цій квартирі та ніколи не брав ніякої участі в її утриманні, ремонті, сплаті комунальних послуг. Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просила задовольнити позов.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 3 вересня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_3 та її сином - ОСОБА_5, право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1. Визнано ОСОБА_3, наймачем указаної квартири за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача - ОСОБА_6

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 21 січня 2015 року рішення місцевого суду скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що позивач ОСОБА_3 перебувала з ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та з 2006 року однією сім'єю проживали в спірній квартирі, наймачем якої був ОСОБА_6 Однак, будучи членом сім'ї наймача квартири, позивач з сином зареєстрована за іншою адресою, де, крім них, зареєстровані та мешкають п'ять осіб. Спірна квартира є єдиним можливим місцем проживання позивача, у квартирі також зареєстрований син її покійного чоловіка - ОСОБА_4, проте більш ніж десять років він не мешкає в цій квартирі та не несе витрати з утримання квартири.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, виходив із того, що суд першої інстанції не визначився із правовим статусом квартири, складом осіб, які проживали та були зареєстровані на спірній житловій площі, суб'єктним складом сторін у спірних правовідносинах. Крім того, третя особа у справі набула права власності на спірну квартиру у порядку приватизації, а тому повинна бути відповідачем у справі, а не третьою особою.

Колегія суддів вважає, що такий висновок є правильним, ґрунтується на нормах матеріального права та узгоджується з нормами процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

За змістом ст. ст. 64, 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать: дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. При цьому припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Судами установлено, що позивач ОСОБА_3 перебувала з ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер. З матеріалів справи та позовної заяви убачається, що ОСОБА_3 відповідачем зазначила Харківську міську раду, а третьою особою у справі ОСОБА_4, який є сином померлого ОСОБА_6

Разом з тим, ОСОБА_4 після смерті свого батька на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26 серпня 2014 року у порядку приватизації набув права власності на спірну квартиру.

Висновок апеляційного суду щодо необхідності залучення до участі у справі у якості відповідача ОСОБА_4 є обґрунтованим та правильним. Оскільки відповідно до правил, встановлених главою 1 розділу V ЦПК України, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями залучення до участі у справі сторін на стадії апеляційного провадження, тому наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Отже, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: О.В. Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко