Ухвала

іменем україни

6 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Гримич М.К., Євтушенко О.І.,

Мартинюка В.І., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс-Ойл», Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами «Ресурс-Інвест», Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Терем, ЛТД», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс-Ойл», поданою представником Лазьком Віктором Григоровичем, Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Терем, ЛТД», поданою представником ОСОБА_5, ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами «Ресурс-Інвест», на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 24 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс-Ойл» (далі - ТОВ «Ресурс-Ойл»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами «Ресурс-Інвест» (далі - ТОВ «Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами «Ресурс-Інвест»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Терем, ЛТД» (далі - ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Терем, ЛТД»), ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилалося на те, що 26 березня 2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого став ПАТ «Кредитпромбанк», та ТОВ «Ресурс-Ойл» укладений кредитний договір № 04/11/08-КЛТ про надання кредитів (траншів) у межах загальної суми 2 000 000 доларів США і можливістю повної або часткової конвертації у національну валюту зі сплатою процентів за користування кредитом, які встановлюються додатковими угодами за кожним кредитом. Позичальник отримав кредит у розмірі 15 851 800 грн на строк до 14 жовтня 2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за даним кредитним договором були укладені договори поруки між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого став ПАТ «Кредитпромбанк», та: ТОВ «Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами «Ресурс-Інвест» -від 27 березня 2008 року № 04/11/1101/08-КЛТ: ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Терем ЛТД» -від 27 березня 2008 року № 04/11/ІІ02/08-КЛТ; ОСОБА_3 -від 27 березня 2008 року № 04/11/П03/08-KЛT, які зобов'язались відповідати перед банком у повному обсязі солідарно з боржником за виконання його зобов'язань за кредитним договором. 19 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги (про заміну кредитора у зобов'язанні), нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1360. Відповідно до Додатку № 1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 19 червня 2013 року право вимоги за кредитним договором від 26 березня 2008 року № 04/11/08-КЛТ з усіма змінами та доповненнями до нього, укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та ТОВ «Ресурс-Ойл», перейшло до ПАТ «Дельта Банк». Позичальник ТОВ «Ресурс-Ойл» належним чином не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 25 лютого 2014 року утворилась заборгованість у сумі 26 233 091,39 грн, з яких: сума заборгованості за кредитом - 15 851 800 грн; сума заборгованості за процентами - 8 777 866,15 грн; розмір пені за несвоєчасне повернення процентів - 570 235,32 грн; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 1 033 189,92 грн, які позивач просив стягнути з відповідачів на свою користь.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ТОВ «Ресурс-Ойл» солідарно з ТОВ «Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами «Ресурс-Інвест», з ТОВ «Ресурс-Ойл» солідарно з ТОВ Виробничо-комерційна фірма «Терем, ЛТД», з ТОВ «Ресурс-Ойл» солідарно з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 26 233 091,39 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 24 грудня 2014 року рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2014 року змінено. Стягнуто з ТОВ «Ресурс-Ойл» на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 26 233 091,39 грн солідарно з кожного з поручителів окремо: з ОСОБА_3; з ТОВ «Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами «Ресурс-Інвест»; з ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Терем ЛТД». В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ТОВ «Ресурс-Ойл» - Лазько В.Г., представник ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Терем ЛТД» - Гречна А.В., ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та інтересах ТОВ «Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами «Ресурс-Інвест», просять скасувати оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що боржник має перед позивачем невиконані зобов'язання, а поручителі зобов'язались нести солідарну відповідальність з позичальником.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що з поручителями укладались окремі договори поруки, а тому вони не надавали спільної поруки та не несуть солідарну відповідальність.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Судами встановлено, що 26 березня 2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого став ПАТ «Кредитпромбанк», та ТОВ «Ресурс-Ойл» укладений кредитний договір № 04/11/08-КЛТ про надання кредитів (траншів) у межах загальної суми 2 000 000 доларів США і можливістю повної або часткової конвертації у національну валюту зі сплатою процентів за користування кредитом, які встановлюються Додатковими Угодами за кожним кредитом. Позичальник отримав кредит у розмірі 15 851 800 грн на строк до 14 жовтня 2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за даним кредитним договором були укладені договори поруки між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого став ПАТ «Кредитпромбанк», та: ТОВ «Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами «Ресурс-Інвест» -від 27 березня 2008 року № 04/11/1101/08-КЛТ: ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Терем, ЛТД» -від 27 березня 2008 року № 04/11/ІІ02/08-КЛТ; ОСОБА_3 - від 27 березня 2008 року № 04/11/П03/08-KЛT, які зобов'язались відповідати перед банком у повному обсязі солідарно з боржником за виконання його зобов'язань за кредитним договором. 19 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги (про заміну кредитора у зобов'язанні), нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1360. Відповідно до Додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 19 червня 2013 року право вимоги за кредитним договором від 26 березня 2008 року № 04/11/08-КЛТ з усіма змінами та доповненнями до нього, укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та ТОВ «Ресурс-Ойл», перейшло до ПАТ «Дельта Банк». Позичальник ТОВ «Ресурс-Ойл» належним чином не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 25 лютого 2014 року утворилась заборгованість у сумі 26 233 091,39 грн, з яких: сума заборгованості за кредитом - 15 851 800 грн; сума заборгованості за процентами - 8 777 866,15 грн; розмір пені за несвоєчасне повернення процентів - 570 235,32 грн; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 1 033 189,92грн.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином та відповідно до умов договору.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання (частина перша статті 628 ЦК України).

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, зобов'язання забезпечувалося кількома поручителями, які надали поруку за різними самостійними договорами поруки. У такому випадку останні не несуть солідарної відповідальності перед кредитором. Кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору.

Ураховуючи викладене, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України відсутні.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа № 6-35цс15).

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Запорізької області від 24 грудня 2014 року, яким частково змінено рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2014 року, оскільки судове рішення законне та обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс-Ойл», подану представником Лазьком Віктором Григоровичем, Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Терем ЛТД», подану представником ОСОБА_5, ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами «Ресурс-Інвест», відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 24 грудня 2014 року, яким частково змінено рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2014 року, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:М.К. Гримич О.І. Євтушенко В.І. Мартинюк О.В. Ступак