АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6

третьої особи - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 25 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_7, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коновалова Есталіна Анатоліївна про визнання недійсним договору дарування частини квартири,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом. Зазначав, що квартира АДРЕСА_1 належала на підставі договору купівлі-продажу йому, його дружині ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, їх спільним дочкам ОСОБА_3, ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності. 7 березня 2012 року державним нотаріусом 22-ої Київської державної нотаріальної контори за № 2/405 видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом на 1 / 12 частину цією квартири після смерті ОСОБА_9 на ім.»я ОСОБА_3

31 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено договір дарування 1 / 3 частини квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А. зареєстрований за реєстровим номером № 4853.

Справа № 753/20871/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3064/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Кириченко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.

Згода інших співвласників, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на укладення договору дарування відповідачем ОСОБА_3 спірної частки квартири, що на 4 кв.м. перевищує належну дарувальнику частку, отримана не була. Крім того, не було досягнуто домовленості про порядок користування квартирою, яка є їхньою спільною частковою власністю.

Оскільки частка ОСОБА_3 виділена не була, остання відчужила частину спірної квартири, яка належала їй на праві спільної сумісної власності без згоди на те інших співвласників, чим порушила вимоги ст..369 ЦК України. За таких обставин позивач визнати договір дарування недійсним.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 25 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено та визнано недійсним договір дарування 1 / 3 частини квартириАДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 31 жовтня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А., зареєстрований в реєстрі № 4853.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що висновок суду, що частина квартири АДРЕСА_1 належала апелянту на праві спільної сумісної власності є помилковим, а тому застосування судом положень статті 369 ЦК України є порушенням норм матеріального права. Крім того, вважає, що позивач обрав не правильний спосіб захисту порушених прав, встановлений статтею 362 ЦК України, яка регулює подібні правовідносини. Також вважає, що висновок суду про удаваність спірного правочину жодними доказами не підтверджений.

В судове засідання приватний нотаріус КМНО Коновалова Е.А. не з»явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду лист, в якому просила справу розглянути у її відсутність ( а.с.144).

ОСОБА_3, її представник ОСОБА_4, представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 апеляційну скаргу ОСОБА_3 підтримали і просили її задовольнити.

ОСОБА_1, його представник ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_7 проти доводів апеляційної скарги заперечували і просили рішення суду як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст..213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Повністю зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала у рівних частках на праві спільної сумісної власності позивачу ОСОБА_1, його дружині ОСОБА_9, їх спільним дочкам: відповідачці ОСОБА_3, третій особі - ОСОБА_7

Після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина, яка складалась з 1 / 3 частини квартири АДРЕСА_1, з огляду на що ОСОБА_1 та їх з померлою спільні дочки ОСОБА_3 та ОСОБА_7 за законом успадкували по 1 / 12 частині цієї квартири на кожного.

На підставі договору дарування від 31 жовтня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А., зареєстрованого в реєстрі за № 4853, ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_5 1 / 3 частину квартири АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю, частки співвласників в якій не виділені, а тому відчуження ОСОБА_3 своєї частки без згоди інших співвласників є порушенням ст..369 ЦК України і прав позивача, як співвласника майна. Також суд першої інстанції вважав, що оспорюваний договір має ознаки удаваного правочину, а тому на підставі ст..ст.203,215, 235 ЦК України такий підлягає визнанню недійсним.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ст..355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно з ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_7 придбали у рівних частках квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 5 листопада 1997 року на Київській товарній біржі ( а.с.18).

Отже, придбавши у власність спірну квартиру у рівних частках, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_7 набули статусу учасників спільної часткової власності.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом , посвідченого 7 березня 2012 року державним нотаріусом Двадцять другої київської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 набула у власність в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_9 право на 1/12 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 ( а.с.60).

Таким чином, відповідачці ОСОБА_3 на момент укладення оспорюваного договору дарування належало право на 1 /3 частку у спільній частковій власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Право співвласника самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності передбачено ст.361 ЦК України. При цьому для розпорядження своєю часткою у праві спільної часткової власності закон не вимагає її виділу в натурі.

Таким чином, оскільки спірна квартира належала ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7 на праві спільної часткової власності, суд першої інстанції невірно застосував до спірних правовідносин положення статті 369 ЦК України та визнав договір дарування укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_5 1 / 3 частини квартири недійсним з підстав відсутності згоди інших співвласників на відчуження ОСОБА_3 своєї частки квартири, яка в установленому порядку не виділена.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на положення ст. 235 ЦК України як на підставу визнання договору дарування недійсним.

Відповідно до ст..235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони направді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо прачину, який сторони насправді вчинили.

Пленум Верховного Суду України у п.25 постанови від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз»яснив, що в разі, якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про визнання його недійсним.

Виходячи з того, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження інформація про наявність домовленості між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 щодо передачі останнім у власність ОСОБА_3 будинку у Київській області замість 1 / 3 частини спірної квартири, у суду першої інстанції були відсутні законні підстави вважати оспорюваний договір удаваним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, обставини, які суд першої інстанції вважав встановленими є недоведеними, висновки суду не відповідають встановленим обставинам, що відповідно до ст..309 ЦПК України є підставою для скасування рішення Дарницького районного суду м.Києва від 24 грудня 2014 року з ухваленням нового про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 25 грудня 2014 року - скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_7, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коновалова ЕсталінаАнатоліївна про визнання недійсним договору дарування частини квартири - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: