233 № 233/2262/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

06 липня 2015 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Котормуса Т.І.;

за участі секретаря судового засідання Кругової Ю.С.;

позивача ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Костянтинівської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2015 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Костянтинівської міської ради, в якій позивач просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 та стягнути з ОСОБА_2 аліменти у розмірі ? частини всіх видів доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на користь батька.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він перебував у шлюбі з відповідачкою, від якого у них народився син ОСОБА_3. Зазначає, що вони проживали разом майже 2 роки, він забезпечував сім'ю матеріально, але з початку 2013 року дружина стала зловживати спиртними напоями, не працювала, на його прохання переглянути своє життя не реагувала, і у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння в червні 2013 року припинили спільне проживання, а відповідачка покинула сім'ю та пішла у невідомому напрямку. Вказує, що із січня 2014 року шлюб між ними розірвано, син ОСОБА_3 знаходиться на його вихованні, відвідує дитячий садок, з матір'ю не спілкується, оскільки вона вже майже протягом двох років не відвідує дитину, не турбується про його розвиток, нічим не забезпечує, сама веде антисоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не працює та самоусунулась від виховання дитини. Також зазначає, що мати не сплачує жодних аліментів на дитину, а тому такі слід стягнути з неї.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримав повністю, зазначивши, що його колишня дружина не приймає участі у вихованні дитини, не відвідує в дитячому садку дитину, коли бачить дитину то навіть не звертає уваги на їх сина, відшукати відповідачку не можливо, в наслідок чого дитина не бачила матері вже більше 1,5 року. Зазначив, що на даний час він проживає з іншою жінкою, з якою зареєстрували нещодавно шлюб, і він хоче, щоб малолітній ОСОБА_3 проживав з ними повноцінною сім'єю. Вказує, що мати дитини не бажає виховувати дитину, а наявність у неї батьківських прав негативно позначиться на розвитку дитини.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча про таке повідомлялась належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи.

З огляду на повторну неявку відповідача, а також зважаючи на згоду позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд проводив заочний розгляд справи у відповідності до ст. ст. 224, 225 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивача, заслухавши покази свідків, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

03 листопада 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб про що свідчить копія свідоцтва про шлюб від 02.11.2010р. (а.с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3, батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про його народження від 24.12.2010р. (а.с. 17).

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24.01.2014р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 16).

Довідкою КП "Служба єдиного замовника" від 16.04.2015р. №122 стверджується, що малолітній ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом із батьком ОСОБА_1 та дідом ОСОБА_7 (а.с. 14).

Квартира АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 15.10.2001р. (а.с. 38) належить ОСОБА_7, який є батьком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с. 48).

Як видно із сторінки 9 паспорта позивача він та гр. ОСОБА_8 05.05.2015р. зареєстрували шлюб.

Вирішуючи даний спір суд враховує, що батько дитини - позивач по справі, працює автоклавщиком на ПАТ "Спецтехскло А" (а.с. 11), позитивно характеризується за місцем роботи (а.с. 12), отримує регулярний дохід у вигляді заробітної плати (а.с. 13), уважний та відповідальний до дитини (а.с. 19).

Мати дитини - відповідачка по справі згідно характеристики (а.с. 22) зарекомендувала себе негативно, спиртними напитками зловживає, не працює, бродяжить, веде антисоціальний спосіб життя, підтримує відносини з особами, які ведуть антисоціальний спосіб життя.

Дитина ОСОБА_3 відвідує дошкільний загальноосвітній заклад №9 "Оленка" (а.с. 18), характеризується позитивно, є достатньо розвинутим та уважним (а.с. 19), за станом здоров'я та розумовим розвитком дитина є здорова (а.с. 20).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона є мамою позивача, і її син не проживає з відповідачкою з 2013 року. За час проживання відповідачка часто випивала спиртні напитки, не бувала дома, син часто приїздив до неї для того, щоб нагодувати дитину. Зазначила, що відповідачка вже близько 2 років взагалі не піклується про дитину, веде антисоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напитками, до дитини не приходить та не цікавиться, хоча неодноразово дитину на вулиці бачила, але навіть не підходила до неї, а свідомо переходила на іншу сторону вулиці. Вказала, що до них часто звертаються сторонні люди щодо знаходження відповідачки в стані сп'яніння в громадських місцях (під'їзді), і позивач відвозить її до місця її проживання. Також свідок суду пояснила, що на даний час позивач проживає з цивільною дружиною та спільно виховують малолітнього ОСОБА_3 і 6-ти річну дочку його цивільної дружини. Сім'я живе в злагоді та достатку, малодітній ОСОБА_3 сприймає цивільну дружина позивача як матір.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона на даний час близько року спільно проживає з позивачем, малолітнім ОСОБА_3 та своєю дочкою. За час їх спільного проживання, відповідачка жодного разу не приходила до дитини, не цікавилась його життям, не телефонувала, не приходила до садочку. Зазначила, що малолітній ОСОБА_3 та її дочка вважають себе братом і сестрою, її називають мамою, а позивача батьком, тобто живуть як повноцінна сім'я.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона є сусідкою позивача та їй відомі обставини життя позивача та дитини. Зазначила, що відповідачка не приходить до дитини, не цікавиться життям її сина, натомість зловживає алкогольними напитками та часто буває у стані сп'яніння з такими ж особами на вокзалі. Свідок зазначила, що відповідач один раз прийшла в садок зі своєю знайомою для того, щоб забрати дитину знайомої, однак до свого сина не підійшла, хоча бачила його. Вказала, що на даний час дитина проживає з позивачем, його цивільною дружиною та її дочкою, які добре ставляться до дитини та забезпечують її необхідним.

Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради Донецької області надав суду висновок №477/12 від 28.05.2015р., згідно якого вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її сина ОСОБА_3

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

В п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, що полягає у відсутності будь-якого спілкування її з дитиною, повним не забезпечення дитини необхідним харчуванням, доглядом, лікуванням тощо. Судом, на підставі показів свідків та характеристики відповідачки за місцем її проживання, встановлено факт її антисоціальної поведінки, яка проявляється в зловживанні алкогольними напоями, що в свою чергу призводить до її бродяжництва, що негативно впливає на розвиток дитини та не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі.

При винесенні даного рішення суд також враховує винну поведінку особи відповідачки, яка полягає у обізнаності її з існуванням у неї батьківських обов'язків по елементарному спілкуванні з дитиною, однак не вчиненні таких дій протягом тривалого часу, і навіть за умов коли така можливість була при побаченні з дитиною.

Встановлені судом обставини дають підстави для висновку про повне самоусунення матір'ю від виховання своєї дитини та її негативний вплив на подальший розвиток дитини, що свідчить про необхідність застосування судом такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.

Вирішуючи питання стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання дитини, суд виходив з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Враховуючи фактичні обставини справи, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дитини, відсутність відомостей про наявність у відповідачки інших дітей, а також непрацездатних осіб на її утриманні, суд прийшов до висновку, що ? частина усіх видів доходів відповідачки повинна бути стягнута як аліменти в користь позивача на утримання дитини.

На підставі ст. ст. 164, 166, 181 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 8, 11, 15, 208-209, 214-215, 217, 218, 224-225 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3) батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2).

Стягувати щомісячно із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2) аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2), в розмірі ? частини від всіх видів доходів, починаючи з 29.04.2015р. і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій рішення.

Суддя