Справа № 274/858/15-ц
Провадження № 2/0274/722/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.07.2015 року . Бердичівський міськрайонний суд в складі: головуючого судді Хавронюк О.Л., з участю секретаря - Лободи В.Л.,представника позивача- Чудака А.В.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним ,

В С Т А Н О В И В :

Позивачем заявлено вказані вимоги до відповідачки з тих підстав,що остання відчужила автомобіль "Шевролет каптива",що був спільним майном подружжя без згоди позивача та не в інтересах сім"ї .В подальшому представник фактично уклала договір купівлі-продажу в своїх інтересах ,що суперечить ч.2 ст.238 ЦК України.В позові зазначено,що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.06.2006 року,шлюб розірвано рішенням суду від 17.02.2014 року, але фактично спільне проживання було припиненоз 16.12.2015 року. Відповідач 23.12.2013 року без згоди позивача продала автомобіль ОСОБА_3 за 18 тисяч доларів США, оформивши генеральну довіреність .За змістом довіреності відповідач уповноважила третю особу представляти її інтереси та діяти від її імені при вирішенні питань, пов"язаних з відчуженням транспортного засобу.В подальшому ОСОБА_4 внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою стороною оформила автомобіль на свого чоловіка ОСОБА_5,що свідчить про фактичне укладення нею договору в інтересах своєї сім"ї.

В судове засідання 6.07.2015 року позивач, відповідачка, її представник, треті особи не з"явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачем та відповідачкою подані заяви про розгляд справи без їх участі,що не суперечить ч.2 ст.158 ЦПК України. При розгляді справи позивач та його представник заявлені вимоги підтримали повністю. Позивач наполягав,що відповідачка не мала права без його згоди видавати довіреність,оскільки вона стосується майна,що є спільною власністю. Представник позивача зазначив,що відповідачка видавши довіреність фактично уклала договір купівлі-продажу автомобіля за 18 тисяч доларів США, такий факт встановлений судовим рішенням .Автомобіль був проданий нею не в інтересах сім"ї після припинення сімейних відносин з 16.12.2013 року ,що суперечить ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України. Представник ОСОБА_4 згідно довіреності не мала права вчиняти договір в своїх інтересах .

Відповідачка ОСОБА_2позов не визнала. Вказала,що спільне майно було розділено, рішення суду набарало законної сили. Доручення вона видала дієздатній особі , автомобіль відчужила в рахунок погашення боргу (розрахувалась за борг автомобілем).Представник відповідачки вказав,що довіреність може бути визнана недійсною з передбачених законом підстав, таких підстав по справі не має.

Суд , вислухавши доводи сторін, на підставі досліджених доказів,наявних в справі, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного.

Згідно рішення Бердичівського міськрайонного суду від 6.10.2014 року в справі № 274/194/14 ,оглянутій судом (а.с.9-11,40,45), встановлені такі обставини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.06.2006 року по 17.02.2014 року, фактично припинили спільне проживання та ведення спільного господарства 16.12.2013 року.За час шлюбу сторонами було придбано автомобіль „CEVROLET CAPTIVA, 2008 року випуску, д.н. АМ 9090ВС, який був зареєстрований за ОСОБА_6, автомобіль знятий з реєстрації для продажу 20 грудня 2014 року. Станом на 21.01.2014 року право власності на вказаний автомобіль зареєстровано за ОСОБА_5.Суд встановив, що автомобіль „CEVROLET CAPTIVA ОСОБА_6 було відчужено в інтересах сім'ї, в рахунок повернення боргу за договором позики, його вартість не враховувалась при поділі майна подружжя.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили,є обов'язковими і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України вказані вище обставини щодо відчуження автомобіля „CEVROLET CAPTIVA ОСОБА_6 в інтересах сім'ї, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2.ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_2 13.01.2015 року , про що представлено свідоцтво про зміну імені (а.с.29).

23.12.2013 року ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_4 представляти її інтереси та діяти від її імені в будь-яких установах при вирішенні питань, пов"язаних з відчуженням (продажем,обміном)належного їй на праві власності автомобіля „CEVROLET CAPTIVA, 2008 року випуску, д.н. АМ 9090ВС.Довіреність видана на 1 рік з правом передовіри(а.с.6).

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (ст. 237 ЦК України).

Відповідно до ст. 244 ЦК України на підставі довіреності здійснюється представництво. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.Згідно зі ст. ст. 238, 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності.Видача довіреності на керування та розпорядження транспортним засобом не є доказом відчуження автомобіля, оскільки право власності у цьому випадку не переходить до осіб, на ім"я яких видано довіреність.

Таким чином,доводи позови щодо недійсності довіреності з підстав, передбачених ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 Сімейного Кодексу України, є необгрунтованими.Вказані норми не передбачають отримання згоди другого з подружжя на видачу довіреності іншій особі для представництва перед третіми особами.

Форма довіреності,виданої 23.12.2013 року , відповідає чинному законодавству та нотаріально посвідчена. Як у ній зазначено (а. с. 6), відповідачка уповноважила третю особу бути її представником з усіма необхідними повноваженнями. Перелічуються всі повноваження. Зміст ст. ст. 240, 247,248 ЦК України їй роз'яснено.Таким чином, підстави для визнання довіреності недійсною в момент її вчинення відсутні. Доводи позову про те,що представник діяв в своїх інтересах в подальшому на підставі виданої довіреності, не свідчать про її недійсність в момент уповноваження відповідачкою третьої особи діяти від її імені.За загальним правилом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання.У відповідності до цивільного законодавства особа, яка вважає, що її речові права порушено, має право звернутися до суду як з позовом про визнання відповідної угоди недійсною (ст. ст. 215 - 235 ЦК України), так і з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння (ст. ст. 330, 338 ЦК України).Позивачем не заявлялись вимоги щодо угоди,укладеної представником відповідачки після видачі довіреності 23.12.2013 року.

Згідно із ст.88 ЦПК України витрати позивача відшкодуванню не підлягають у зв"язку із відмовою в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 88,212-215,209,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним відмовити за безпідставністю вимог.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя :