АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/7951/13-ц 22-ц/774/1777/К/15
Справа № 212/7951/13-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження 22-ц/774/1777/К/15 Ваврушак Н.М.
Категорія № 32(ІІІ) Доповідач - Грищенко Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А., Чорнобука В.І.,

при секретарі: Масловій К.В.

за участю: представника відповідача - ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес», про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_6. звернулась до суду в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5 з позовом до ОСОБА_2, третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо- транспортної пригоди.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що в результаті дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася 22 лютого 2013 року її донька ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Транспортним засобом автобусом «БАЗ 22154 СПГ», в якому неповнолітня ОСОБА_5 перебувала під час ДТП керував водій ОСОБА_7, який перебував у трудових відносинах із відповідачем ОСОБА_2

Постановою прокурора м.Кривого Рогу від 13 червня 2013 року кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_7 закрито у зв'язку зі смертю.

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 є власником джерела підвищеної небезпеки, з яким винна у ДТП особа ОСОБА_7 перебував у трудових відносинах, просила суд стягнути на її користь у відшкодування матеріальної шкоди - 10089 грн. у відшкодування моральної шкоди спричиненої пошкодженням здоров'я її доньки - 100000 грн.

В обґрунтування вимог про стягнення моральної шкоди, позивач посилається,на те, що під час дорожньо - транспортної пригоди донька позивача отримала значні тілесні ушкодження, що за своїм характером відносяться до середньої тяжкості. ОСОБА_5 має увічнення обличчя, що спричиняє їй душевні страждання, нестерпний фізичний біль, для виправлення рис обличчя необхідно провести декілька пластичних операційних втручань.

Позивач ОСОБА_5 зверталася до ПАТ «СК «Брокбізнес» із заявою про відшкодування збитків. Отримала в рахунок їх відшкодування 593,53 грн.

Після уточнення позовних вимог у квітні 2015 року позивач ОСОБА_5, яка досягла повноліття, просить суд: стягнути на її користь з відповідача, як власника джерела підвищеної небезпеки, у відшкодування матеріальної шкоди - 9498 грн., моральної шкоди - 300 000 грн., та витрати на правовому допомогу.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 липня 2015 року ОСОБА_5 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,який діє за довіреністю в інтересах позивача ОСОБА_5, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства.

Зокрема вважає, що суд безпідставно проігнорував перебування водія ОСОБА_7 у фактичних трудових відносинах із ОСОБА_2, який є власником транспортного засобу. Не взяв до уваги, що у діях ОСОБА_7 встановлено порушення правил дорожнього руху.

Судом не враховано, що позивач отримала тілесні ушкодження у вигляді черепно -мозкової травми, травматичні рубці на обличчі значно спотворюють його риси, що спричинило тяжкі моральні страждання позивача та вимагає значних матеріальних витрат на подальше їх лікування. Позивач з приводу нервового стресу та психічного перенавантаження перебувала на обліку у лікаря психолога.

Судом не враховано, що на лікування позивач витратила 10089 грн., з яких страховою компанією відшкодовано лише 590,56 грн., тому залишок коштів підлягає відшкодуванню з відповідача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6 ) як розподілити між сторонами судові витрати.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку позивача та її представника в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Судом встановлено, що 22 лютого 2013 року близько 15.10 годин по асфальтному покриттю проїзної частини дороги, по вул. Волгоградській у м.Кривому РОзі рухався транспортний засіб - автобус «БАЗ 22154 СПГ»реєстраційний НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_7, який в районі залізничного мосту по вул. Волгоградській допустив наїзд на бетонну основу. Що спричинило перекидання автобусу, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирів автобусу було травмовано, серед яких була ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

По факту вищезазначеного ДТП 22 лютого 2013 року відкрито кримінальне провадження за спричинення тяжких тілесних ушкоджень.

13 червні 2013 року прокуратурою м. Кривого Рогу винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку зі смертю особи (водія ОСОБА_7 ( том 1 а.с.47-49).

Як убачається з описової частини постанови, встановлено що водій ОСОБА_7 керував технічно справним автобусом «БАЗ-22154 СПГ», на фоні гіпертонічної хвороби з артеріальним тиском 240/160 мм. рт. ст. виник геморагічний інсульт в області правої середньої мозкової артерії (внутрішньо мозкова гематома правої таламічної області ) з грубим лівобічним геміпарезом, грубим псевдобульбарним синдромом, око рухливими розладами і інтелектуально-мнестичними порушеннями. Враховуючи час дорожньо-транспортної пригоди, дані супровідного листка швидкої допомоги, а також дані про час надходження до стаціонару, встановлено, що дружньо-транспортна пригода знаходилася у причинному зв'язку з патологічними хворобливими змінами у ОСОБА_7.(том а.с. 47-49)

В результаті вищезазначеного ДТП ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, забійної рани голови та обличчя, перелому кісток носу, верхньої шелепи та нижнього краю лівої орбіти, синців обличчя, крім того, на відкритих частинах обличчя ОСОБА_5 виникли після травматичні рубці, які являються невиправними ушкодженнями, так як для їх усунення необхідне проведення оперативного втручання, тобто пластичної операції. Рубці, які виникли на обличчі ОСОБА_5 значно спотворюють його риси, в порівнянні з тим, яке було обличчя ОСОБА_5 до травмування в ДТП. Тілесне ушкодження у вигляді після травматичних рубців на відкритих частинах обличчя ОСОБА_5 та за своїм характером відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою непоправного знівечення обличчя. ( том 1 а.с. 23-27).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався ст. ст. 1166, 1187 ЦК України та виходив з того, що інсульт який стався із водієм ОСОБА_7 й став причиною скоєного ДТП, є непереборною силою, тому звільняє від відповідальності за заподіяння шкоди.

Відмовляючи позивачу у відшкодуванні моральної шкоди - суд першої інстанції виходив з відсутності причинного зв'язку між завданої позивачу шкодою та протиправною поведінкою водія.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, завдану транспортним засобом БАЗ 22154, д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована відповідно до поліса страхування Поліс № АЕ/2346748 від 28 січня 2013 року у ПАТ «СК «Брокбізнес» обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ( а.с. 219 том 1 ).

Також, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулюється, зокрема, порядок здійснення страхового відшкодування на території України.

Так, відповідно до положень статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода).

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди , завданої внаслідок порушення її прав.

Як роз'яснено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди « від 31 травня 1995 року № 4 моральної втратою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних іншими особами.

Відповідно до п.22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як убачається з Полісу страхування транспортного засобу № АЕ / 2346748 від 28 січня 2013 року цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ліміт відповідальності за шкоду , спричинену життю або здоров'ю на одного постраждалого у ДТП становить - 100 000 грн., за шкоду заподіяну майну - 50000 грн.

Згідно ст..1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі настання страхового випадку ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням).

Обов'язок з відшкодування шкоди, спричиненої ДТП лежить на страховій компанії відповідно до лімітів відповідальності та визначеного страховою компанією до сплати розміру страхового відшкодування.

Як роз'яснено у п.16 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» Відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Колегія суддів вважає, висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої ДТП у зв'язку із дією непереборної сили, такими, що не відповідають вимогам законодавства.

Однак, у зв'язку із не залученням до участі у справі в якості відповідача страховика, колегія суддів не має можливості визначитися із розміром шкоди, яка підлягає стягненню з володільця джерела підвищеної небезпеки, яка відповідно до законодавства становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 липня 2015 року підлягає змінити в частині мотивів відмови ОСОБА_5 в задоволенні позовних вимог, відповідно до п. 1, 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, п.1,3,4 , ч.1 ст.309, 313- 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 липня 2015 року змінити в частині мотивів відмови ОСОБА_5 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес», про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо- транспортної пригоди.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: