У х в а л а

іменем україни

15 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Коротуна В.М., Євграфової Є.П.,

Парінової І.К., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом акціонерного товариства ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою акціонерного товариства ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року акціонерне товариство ОСОБА_3 (далі - АТ ОСОБА_3) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 23 квітня 2008 року між іпотечним банком АТ та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 3200/204369-01/08/01-001/00/R, за умовами якого ОСОБА_4 отримав кредит в розмірі 1 933 605 чеських крон, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,69 % річних строком на 30 років.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором 23 квітня 2008 року між іпотечним банком АТ, ОСОБА_4 та ТОВ «Вітат Груп» було укладено договір застави нерухомості № 3200/204369-01/08/01-002/00/R, предметом якої є квартира (будується) АДРЕСА_1 та частка спільної власності у розмірі 410/23611 у просторах загального користування - все в межах населеного пункту Ліпно-над-Влтавою (Чеська Республіка), а також частка спільної власності у розмірі 410/23611 на земельній ділянці АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 4 договору про відступлення права вимоги, укладеного у грудні 2011 року між Іпотечним банком АТ та АТ ОСОБА_3, до останнього перейшло право вимоги за договором укладеним 23 квітня 2008 року з відповідачем ОСОБА_4

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 23 липня 2013 року утворилася заборгованість у сумі 2 109 729,08 чеських крон, що еквівалентно 854 708 грн 21 коп. із розрахунку: 1 833 324,52 чеських крон - заборгованість за тілом кредиту; 76 022,19 чеських крон - заборгованість за відсотками; 200 382,37 чеських крон - неустойка.

Уточнивши позовні вимоги, АТ ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_4 на свою користь у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 23 квітня 2008 року, 2 109 729,08 чеських крон, що еквівалентно 854 708 грн 21 коп., із розрахунку: 1 833 324,52 чеських крон - заборгованість за тілом кредиту; 76 022,19 чеських крон - заборгованість за відсотками; 200 382,37 чеських крон - неустойка.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2014 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь АТ ОСОБА_3 у рахунок погашення заборгованості за договором про надання іпотечного кредиту від 23 квітня 2008 року № 3200/204369-01/08/01-001/00/R суму заборгованості в розмірі 2 109 729,08 чеських крон, що еквівалентно 854 708 грн 21 коп., із розрахунку: 1 833 324,52 чеських крон - заборгованість за тілом кредиту; 76 022,19 чеських крон - заборгованість за відсотками; 200 382,37 чеських крон - неустойка.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року, рішення суду першої інстанції скасовано та у справі ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову було відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі АТ ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з відсутності у нього повноважень на розгляд справи, оскільки були порушені правила підсудності.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитись не можна.

Судами встановлено, що 23 квітня 2008 року між іпотечним банком АТ та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 3200/204369-01/08/01-001/00/R, за умовами якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 1 933 605 чеських крон, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,69 % річних строком на 30 років.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором 23 квітня 2008 року між іпотечним банком АТ, ОСОБА_4 та ТОВ «Вітат Груп» було укладено договір застави нерухомості № 3200/204369-01/08/01-002/00/R, предметом якої є квартира (будується) № 25/31 у будинку АДРЕСА_1 та частка спільної власності у розмірі 410/23611 у просторах загального користування - все в межах населеного пункту Ліпно-над-Влтавою (Чеська Республіка), а також частка спільної власності у розмірі 410/23611 на земельній ділянці АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 4 договору про відступлення права вимоги, укладеного у грудні 2011 року між Іпотечним банком АТ та АТ ОСОБА_3, до останнього перейшло право вимоги зі всіма правами та обов'язками, приналежностями та забезпеченням, пов'язаними з даними вимогами і також зі всіма правами та обов'язками, які випливають з окремих договорів про надання іпотечних кредитів, зокрема, відповідно до п. 1.19 вказаного договору - право вимоги за договором № 3200/204369-01/08/01-001/00/R, укладеним 23 квітня 2008 року з відповідачем ОСОБА_4

Згідно пункту 8 кредитного договору, укладеного між ОСОБА_4 та АТ «Іпотечний банк» 23 квітня 2008 року, сторони домовились, що вирішення усіх спорів, які можуть виникнути на підставі кредитного договору, будуть вирішуватись відповідним судом Чеської Республіки за територіальною приналежністю Банку, що буде визначена відповідно до адреси, вказаної у торговому реєстрі на момент подання позову.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, станом на 23 липня 2013 року утворилася заборгованість у сумі 2 109 729,08 чеських крон, що еквівалентно 854 708 грн 21 коп. із розрахунку: 1 833 324,52 чеських крон - заборгованість за тілом кредиту; 76 022,19 чеських крон - заборгованість за відсотками; 200 382,37 чеських крон - неустойка.

Згідно з статтею 414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 5 статті 48 Договору між Україною та Чеською Республікою «про правову допомогу в цивільних справах» від 28 травня 2001 року справи з вирішення спорів, що виникають з договірних відносин, є компетентним вирішувати орган юстиції тієї Договірної сторони, на території якої має місце проживання, перебування чи знаходження відповідача або знаходиться спірне нерухоме майно.

Згідно зі ст. 43 Законом України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року № 2709-IV сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 76 зазначеного Закону суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом.

Згідно з частиною 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Таким чином, оскільки відповідно до ст. 4 договору про відступлення права вимоги, укладеного у грудні 2011 року між Іпотечним банком АТ та АТ ОСОБА_3, до останнього перейшло право вимоги зі всіма правами та обов'язками, приналежностями та забезпеченням, пов'язаними з даними вимогами і також зі всіма правами та обов'язками, які випливають з окремих договорів про надання іпотечних кредитів, суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, дійшов помилкового висновку про відсутність у нього повноважень на розгляд справи, у зв'язку з тим, що були порушені правила підсудності, оскільки така підстава для відмови в задоволенні позову діючим законодавством не передбачена.

Ураховуючи, що судом апеляційної інстанції було порушено норми процесуального права, таке рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу акціонерного товариства ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко

Судді: В.М. Коротун

Є.П. Євграфова

І.К. Парінова

О.В. Попович