АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду місті Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Кутц А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 27 березня 2015 року в цивільній справі за скаргою ОСОБА_6 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.КиєвіПлеваки Лілії Сергіївни, зацікавлені особи: Швець Катерина Анатоліївна, ОСОБА_3,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 27 березня 2015 року скаргу ОСОБА_6 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві, зацікавлені особи: Швець Катерина Анатоліївна, ОСОБА_3 задоволено.

Визнано дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києва Плеваки Лілії Сергіївни по винесенню 12 листопада 2014 року постанови про арешт майна божника ОСОБА_6 та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №43991413 неправомірними.

Зобов'язано державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Швець Катерину Анатоліївну вжити дій щодо скасування постанови про арешт майна божника ОСОБА_6 та оголошення заборони на його відчуження від 12 листопада 2014 року у виконавчому провадженні №43991413.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_3 ОСОБА_5 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 27 березня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві Плеваки Лілії Сергіївни.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала Солом'янського районного суду міста Києва від 27 березня 2015 року є незаконною і необґрунтованою, суд не дав належну правову оцінку доказам у справі. Зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд 1-ї інстанції виходив з того, що ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 23.09.2014 року дії державного виконавця щодо проведення розрахунку заборгованості ОСОБА_6 зі сплати аліментів визнано неправомірними та скасовано розрахунок заборгованості від 30.07.2014 року за №1253/22. Поряд з цим, судом 1-ї інстанції не взято до уваги, що ухвала Солом'янського районного суду міста Києва від 23.09.2014 року набрала законної сили лише 09.12.2014 року. Тобто, станом на 12.11.2014 року розрахунок заборгованості ОСОБА_6 був дійсним, а тому державний виконавець обґрунтовано виніс постанову про накладення арешту на майно божника та оголошення заборони на його відчуження. Крім того, з усіх наявних в матеріалах справи розрахунків заборгованості ОСОБА_6 вбачається, що аліменти він сплачував нерегулярно, а тому кожного року в нього існувала заборгованість.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 ОСОБА_5 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на те, що вони є необгрутованими, а ухвала суду 1-ї інстанції повністю відповідає вимогам закону.

Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м.Києві Швець Катерина Анатоліївна в судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи судом повідомлена у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомила, а тому, колегія суддів вважає можливим слухати справу в її відсутність.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м.Києва позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину було задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 19.08.205 року і до його повноліття.

На підставі даного рішення суду, 22 квітня 2013 року Солом'янським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист №2-4673 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 19.08.205 року і до його повноліття.

24 квітня 2013 року ОСОБА_3 звернулась до Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві з заявою про прийняття до виконання виконавчого листа №2-4673, виданого Солом'янським районним судом міста Києва 22 квітня 2013 року.

26 квітня 2013 року, на підставі виконавчого листа Солом'янського районного суду міста Києва №2-4673 від 22 квітня 2013 року, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №37759160).

20 червня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві було здійснено розрахунок заборгованості по аліментам, яким встановлено, що станом на 01.06.2014 року переплата по аліментам становить 71,20 грн.

Оскільки під час здійснення виконавчих дій з виконання виконавчого листа Солом'янського районного суду міста Києва №2-4673 від 22 квітня 2013 року було встановлено, що боржник ОСОБА_6 працює на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ост-Вест Експрес», що територіально знаходиться в Оболонському районі міста Києва, то 24 червня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП №37759160).

10 липня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві з заявою про прийняття до виконання виконавчого листа №2-4673, виданого Солом'янським районним судом міста Києва 22 квітня 2013 року.

11 липня 2014 року на підставі виконавчого листа Солом'янського районного суду міста Києва №2-4673 від 22 квітня 2013 року, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №43991413).

23 липня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника (ВП №43991413).

З матеріалів справи також вбачається, що 30 липня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві було здійснено розрахунок заборгованості по аліментам за №1253/22, яким встановлено, що станом на 01.06.2014 року заборгованість по аліментам становить 134 451,23 грн.

Не погоджуючись з таким розрахунком заборгованості ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, зацікавлені особи: ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 23 вересня 2014 року скаргу ОСОБА_6 було задоволено.

Визнано дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві по обчисленню розміру заборгованості із сплати аліментів здійсненого 30.07.2014 року та складанню розрахунку заборгованості по аліментам від 30.07.2014 року №1253/22 неправомірними.

Скасовано розрахунок заборгованості по аліментам від 30.07.2014 року за №1253/22, складений державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві на підставі виконавчого листа №2-4673, виданого 22.04.2013 року Солом'янським районним судом міста Києва.

Не погоджуючись з ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 23 вересня 2014 року, 21.10.2014 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу.

З матеріалів справи також вбачається, що 07.11.2014 року ОСОБА_3 до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві було подано заяву про накладення арешту на майно боржника.

12.11.2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах суми боргу (ВП №43991413).

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09.12.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, а ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 23 вересня 2014 року залишено без змін.

Посилаючись на те, що станом на 12 листопада 2014 року у нього не існувало заборгованості по сплаті аліментів, а тому державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві не мав правових підстав для накладення арешту на належне йому майно, ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві Плеваки Лілії Сергіївни та просив суд визнати неправомірним дії держаного виконавця щодо винесення 12 листопада 2014 року постанови про арешт майна боржника ОСОБА_6 та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №43991413 та зобов'язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Швець Катерину Анатоліївну вжити дій щодо скасування постанови про арешт майна божника ОСОБА_6 та оголошення заборони на його відчуження від 12 листопада 2014 року у виконавчому провадженні №43991413.

Задовольняючи дану скаргу ОСОБА_6, суд 1-ї інстанції виходив з того, що дії державного виконавця щодо винесення 12 листопада 2014 року постанови про арешт майна божника ОСОБА_6 та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №43991413 вчинені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та не в межах повноважень, наданих йому законом, чим порушено права скаржника, а тому скарга є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції повністю відповідають встановленим обставинам справи, дослідженим доказам та вимогам закону.

Відповідно до вимог ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх в добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, згідно з ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Частиною 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що в разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню, визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802.

Пунктом 7.13 даної Інструкції встановлено, що державний виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишились після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначеного виконавчим документом, загальну суму заборгованості.

Якщо розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за три місяці зі сплати аліментів, державний виконавець перевіряє майновий стан боржника з одночасним накладенням арешту на майно боржника та за наявності підстав вручає (направляє) боржнику письмове попередження про притягнення його до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів.

Судом встановлено, сторонами не заперечується, що підставою для винесення державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві Плеваки Лілії Сергіївни постанови про накладення арешту від 12.11.2014 року став розрахунок заборгованості по аліментам від 30 липня 2014 року №1253/22, яким встановлена заборгованість у розмірі 134451,23 грн.

Поряд з цим, ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 23 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09.12.2014 року, встановлено, що розрахунок заборгованості по аліментам від 30 липня 2014 року №1253/22 складений з порушенням вимог закону, після закінчення виконавчого провадження, а тому є неправомірним. До закінчення виконавчого провадження державним виконавцем складено розрахунок від 22 червня 2014 року, згідно якого заборгованість по аліментам відсутня.

Крім того, з наявної в матеріалах справи довідки-розрахунку заборгованості за період з 01 червня 2014 року по 01 грудня 2014 року державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києва Плеваки Лілії Сергіївни вбачається, що станом на 01 грудня 2014 року заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_6 відсутня.

Отже, оскільки у ОСОБА_6 заборгованість зі сплати аліментів була відсутня, то у державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві Плеваки ЛіліїСергіївни правових підстав для винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах суми боргу (ВП №43991413), не було.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду 1-ї інстанції про те, що під час винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах суми боргу від 12 листопада 2014 року (ВП №43991413) державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві Плевака ЛіліяСергіївна діяла не на підставі, не в межах повноважень, та не у спосіб встановлений чинним законодавством України, а тому є всі правові підстави для визнання її дій неправомірними та для зобов'язання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Швець Катерину Анатоліївну вжити дій щодо скасування постанови про арешт майна боржника ОСОБА_6 та оголошення заборони на його відчуження від 12 листопада 2014 року у виконавчому провадженні №4399141.

Доводи апеляційної скарги про те, що станом на 12.11.2014 року розрахунок заборгованості по аліментам від 30.07.2014 року був дійсним, оскільки ОСОБА_3 ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 23 вересня 2014 року було оскаржено в апеляційному порядку, а тому державний виконавець обґрунтовано виніс постанову про накладення арешту на майно божника та оголошення заборони на його відчуження, колегія суддів вважає необгрутованими, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 23 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09.12.2014 року, визнано розрахунок заборгованості по аліментам від 30 липня 2014 року №1253/22 неправомірним з моменту його складання, оскільки він складений з порушенням вимог закону, а тому правових підстав вважати, що на час винесення постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.11.2014 року даний розрахунок був чинним, немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм матеріального права, при неповному з'ясуванні обставини, що мають значення для справи, а викладені в ухвалі висновки не відповідають обставинам справи, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки суд повно та об'єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані сторонами докази, дав їм вірну правову оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду 1-ї інстанції також не спростовують.

Ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_3ОСОБА_5 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 27 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: