АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/82/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1295/15Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Акопян В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Акопян В.І.

Суддів: Гальонкіна С.А., Лобова О.А.

При секретарі: Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Акопян В.І., -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 01 серпня 2014 року квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений 01 серпня 2014 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Настекою Н.О., зареєстровано в реєстрі за № 588.

Повернуто сторони договору купівлі-продажу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в первісний стан.

Витребувано у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 та повернуто її ОСОБА_4.

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, відновлено реєстрацію права власності на дану квартиру за ОСОБА_4.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 177000 грн. отриманих за договором купівлі-продажу.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати з кожного в розмірі по 182 грн. 70 коп.

З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, вирішити питання про розподіл судових витрат, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід відхилити.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічного з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 10 квітня 2007 року позбавлено ОСОБА_4 батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, передано ОСОБА_3 органу опіки та піклування для влаштування в дитячий виховний заклад на повне державне утримання. Стягнуто з ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_3 на користь інтернатного закладу аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття.

Рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 15 травня 2007 року № 248, вирішено вважати малолітню ОСОБА_3 дитиною, що залишилася без батьківського піклування, крім того вирішено зберегти право на користування житлом за дитиною, яке знаходиться по АДРЕСА_1 в особі органу опіки та піклування.

Виконавче провадження з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 квітня 2007 року знаходилося на примусовому виконанні в Київському відділі державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, станом на 18 квітня 2014 року заборгованість по аліментам складала - 38069,59 грн., у зв'язку з чим державним виконавцем згідно з постановами від 18 квітня 2014 року було накладено арешт на все майно ОСОБА_4

Рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради № 132 від 13 травня 2014 року «Про забезпечення соціально-правового захисту неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н», вирішено звернутися до суду з позовом про скасування арешту, накладеного на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 з метою захисту житлових прав неповнолітньої та укладення договору дарування 1/2 частини зазначеної квартири на її ім'я.

У зв'язку з цим виконком дозволив директору ДНЗ «Полтавський політехнічний ліцей» ОСОБА_7 надати згоду підопічній неповнолітній ОСОБА_3 укласти та підписати договір дарування (прийняти в дар) 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що належить її матері ОСОБА_4, дозволено ОСОБА_3, яка діє зі згоди піклувальника, укласти та підписати відповідний договір, дозволено ОСОБА_4 укласти договір дарування належної їй 1/2 частини вказаної квартири на ім'я неповнолітньої ОСОБА_3

Встановлено, що договір дарування вказаної частини квартири укладено не було. В свою чергу, 01 серпня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений 01 серпня 2014 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Настекою Н.О., зареєстрований в реєстрі за № 588.

Згідно ст.ст. 215, 216 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції від 18 квітня 2014 року накладено арешт на все майно ОСОБА_8, як боржника в межах виконавчого провадження про стягнення аліментів, в тому числі і на квартиру АДРЕСА_1.

На час укладення оспорюваного договору у встановленому законом порядку, правомірно було знято арешт лише з ? частини квартири з метою укладення договору дарування ? частини на ім'я ОСОБА_3, а Державна реєстрація на іншу ? частину квартири була здійснена з порушенням норм чинного законодавства, що підтверджується результатами службової перевірки Головного управління юстиції у Полтавській області.

Крім того, рішенням виконкому Київської районної у м. Полтаві ради від 15.05.2007р. № 248, визнано позивачку дитиною, що залишилася без батьківського піклування і за нею збережено право користування, яке знаходиться по вул. АДРЕСА_1 в особі органу опіки та піклування виконкому.

Про укладення договору купівлі-продажу нотаріус не повідомив орган опіки і піклування та прокурора. Сам договір оформлено через три дні після досягнення повноліття ОСОБА_3, за якою зберігалось право на житло. Документи на проведення відчуження отримані відповідачем в день виповнення позивачкою 18 років.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_4 уклала договір купівлі-продажу квартири від 01 серпня 2014 року за наявності обтяження на частину квартири, в зв'язку з чим оспорюваний договір підставно визнано недійсним та на підставі ст. 216 ЦК України застосовано наслідки недійсності правочину та повернуто сторони в попередній стан.

Суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права відповідно до характеру правовідносин, що склалися між сторонами та в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним у справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає.

При розгляді справи в суді першої інстанції відповідач не заявляв вимоги про повернення йому понесених витрат по оформленню договору купівлі-продажу квартири, це питання не було предметом розгляду районного суду, тому колегія суддів вважає, що ці доводи апеляційної скарги не є підставою для скасування рішення районного суду.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст., 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : В.І. Акопян

Судді: С.А. Гальонкін

О.А. Лобов