Справа № 345/2473/14-ц
Провадження № 22-ц/779/147/2015
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Ковалюка Я.Ю., Фединяка В.Д.

секретаря Капущак С.В.

за участю: апелянта ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7 про позбавлення права користування житловим приміщенням - за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Калуського міськрайонного суду від 03 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2014 року ОСОБА_4 звернулась в суд з зазначеним позовом до ОСОБА_2, обгрунтовуючи тим, що після смерті чоловіка ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 року успадкувала житловий будинок АДРЕСА_1, в якому зареєстрований колишній чоловік її дочки. Після розлучення з ОСОБА_6 22.07.2013 року відповідач в січні-лютому покинув сім'ю і з того часу в житловому будинку не проживає. Вважає, що оскільки ОСОБА_2 не набув самостійного права на житло з підстав передбачених законом, не є членом сім'ї, а його житлових прав зі сторони нового власника житла не порушено, відповідач є таким, що втратив право на користування житловим будинком.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 03.12.2014 року позов задоволено. Позбавлено ОСОБА_2 права користування житловим будинком АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_2 посилається на його незаконність через неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд неправильно застосував ч.4 ст.156 ЖК України, стверджуючи. що при зміні власника будинку бувший член сім'ї попереднього власника будинку втрачає право проживання в ньому, оскільки вказана норма не містить таких положень.

Жодної зміни власника не відбулось, оскільки згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності позивача на будинок визнано рішенням Калуського міськрайонного суду від 26.03.2014 року. Будинок у спадщину ОСОБА_4 отримала, як особа, котра проживала із спадкодавцем. В момент відкриття спадщини відповідач проживав з позивачем однією сім'єю.

Вказує також, що після смерті чоловіка позивач була власником недобудови, адже згідно із ст.60, ч.1 70 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Таким чином, суд прийшов до висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи, вважаючи, що власник будинку змінився. Відповідач вказує, що був членом сім'ї і позивача, і її померлого чоловіка, адже проживав разом з ними та був пов'язаний спільним побутом.

Крім того,судом не враховано, що Калуським міськрайонним судом розглядається його позов до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні даним житловим будинком.

Просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовної заяви.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам законодавства оспорюване рішення суду відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що він є підставним, оскільки змінився власник будинку, а закон не передбачає при цьому перехід прав і обов'язків попереднього власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника.

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального права та дійсним обставинам справи.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 є власником будинку АДРЕСА_1. Право власності зареєстроване Реєстраційною службою Калуського міськрайонного управління юстиції 17.04.2014 року на підставі рішення Калуського міськрайонного суду від 26.03.2014 року, яким за нею визнано право власності на спадкове майно за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 року чоловіком ОСОБА_8

З акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї вбачається, що в зазначеному будинку зареєстровані та проживають позивач, її діти та внуки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в даному будинковолодінні, проте з лютого 2013 року там не проживає (а.с.18).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_2 та дочка позивача ОСОБА_6 з 29.09.2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Калуського міськрайонного суду від 22.07.2014 року розірвано.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України та ст.156 ЖК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

З наведеного можна виділити, що право на користування житлом має член сім'ї чи колишній член сім'ї саме власника житла. Чинне законодавство не передбачає переходу прав і обов'язків в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку.

Зважаючи на положення законодавства та те, що ОСОБА_4 законно набула право власності на будинок, а відповідач втратив правові підстави для проживання у будинку, відсутністю між сторонами договірних відносин щодо користування житлом та порушенням таким чином права позивача на користування своїм майном, суд обґрунтовано задовольнив позов.

Посилання відповідача, на те, що він має право на проживання в житловому будинку оскільки є колишнім членом сім'ї позивача і її померлого чоловіка, є надуманими, оскільки в будинок він вселився, як чоловік дочки позивача ОСОБА_6, яка не була власником житла.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обставини справи з'ясовано всесторонньо і повно та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, обґрунтованості якого доводи апеляційної скарги не спростовують.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.303,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 03 грудня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

Я.Ю. Ковалюк

В.Д. Фединяк