АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1260/15 Справа № 199/9734/14 Головуючий у 1 й інстанції - Руденко В.В. Доповідач - Черненкова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Пономарь З.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Яловій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 09 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

19 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, за яким просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню повністю виконавчий напис, вчинений 13.03.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 919 про звернення стягнення на домоволодіння та земельну ділянку, загальною площею 0,0627 га, кадастровий номер :01:420:0003, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_2; стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що 05.03.2008 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» в особі філії АТ КБ «Надра» Дніпропетровського РУ та нею був укладений кредитний договір № 784528/ФЛ, згідно якого вона отримала кредит у розмірі 203 200, 00 доларів США строком до 12.02.2033 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між банком та нею був укладений договір іпотеки № 784528/ФЛ-3 від 05.03.2008 року, предметом якого є нерухоме майно: домоволодіння загальною площею 131,5 кв.м., та земельна ділянка площею 0,0627 га., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 13 березня 2014 року було вчинено виконавчий напис, згідно якого було запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - домоволодіння та земельну ділянку, загальною площею 0,0627 га., кадастровий номер :01:420:0003, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, яке належить на праві власності позивачу. Згідно виконавчого напису приватного нотаріусу, за рахунок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна, було запропоновано задовольнити вимоги публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» у розмірі: основний борг 200168, 20 доларів США, суму заборгованості по відсотках 145344,14 доларів США, пеню у розмірі 154317,01 грн., штраф у розмірі 162 417, 76 грн., а всього 345 512,34 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.03.2014 року становить 3 207 149,19 гривень та 316 734,77 грн., а всього у гривневому еквіваленті 3 523 883,96 грн. та витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису 1 700 грн. Всього в гривневому еквіваленті з урахуванням витрат пов'язаних з вчиненням виконавчого напису становить 3 525 583,96 грн. Строк за який проводиться стягнення є п'ять років десять місяців тридцять днів, а саме з 05.03.2008 року по 04.02.2014 року. Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Данилевською Т.М. 04 липня 2014 року було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження, згідно виконавчого напису № 919 від 13.03.2014 року, виконаного приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та заяви ПАТ «Комерційний банк «Надра» від 01.07.2014 року. Позивач вважала дії відповідача незаконними та необґрунтованими, у зв'язку з тим, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, розрахунок розміру невиконаних зобов'язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчих написах зроблено банком одноособово без урахування думки та позиції позичальника та не відповідає дійсній сумі заборгованості.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 09 грудня 2014 року ухвалено: в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, судом неправильно встановлені фактичні обставини справи, які мають значення для справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах та межах позовних вимог, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.03.2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ КБ «Надра» в особі філії АТ КБ «Надра» Дніпропетровського РУ та позивачем був укладений кредитний договір №784528/ФЛ, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 203 200, 00 доларів США строком до 12.02.2033 року, зі сплатою 12,99 % річних. Відповідно до п.3.1 кредитного договору, позичальник зобов'язалася погасити заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів на позичковий рахунок щомісяця, через касу банку згідно додатку №1, що є невід'ємною частиною договору. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між банком та позивачем був укладений договір іпотеки №784528/ФЛ-3 від 05.03.2008 року, предметом якого є нерухоме майно: домоволодіння та земельна ділянка площею 0,0627 га., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач-банк 13.03.2014 року, реалізуючі право іпотекодержателя, у відповідності до договірних умов та норм чинного законодавства звернувся до нотаріального органу щодо вчинення виконавчого напису у зв'язку з порушенням положень іпотечного договору. 13 березня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис, згідно якого було запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - домоволодіння та земельну ділянку, загальною площею 0,0627 га., кадастровий номер :01:420:0003, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, яке належить на праві власності позивачу. Зазначений виконавчий напис було пред'явлено до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області. 04 липня 2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження, згідно виконавчого напису № 919 від 13.03.2014 року, виконаного приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та заяви ПАТ «Комерційний банк «Надра» від 01.07.2014 року.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з підтвердженої відповідними документами наявності безспірної заборгованості боржника перед стягувачем, як передбаченої законом підстави для вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Так, п. 1 Переліку встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Належних та допустимих доказів відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України відсутності вищевказаних документів або доказів того, що нотаріус мала підстави для визнання спірності відповідальності позивача, останньою суду не надано. Виходячи з вищевикладеного позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволенню не підлягають.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції.

Спірні правовідносини сторін виникли щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню на підставі порушення при вчиненні виконавчого напису вимог закону про наявність безспірної заборгованості.

Відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса і за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Судова колегія встановила і це підтверджується матеріалами справи та витребуваними і дослідженими матеріалами нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису, що наявність заборгованості позивача за кредитним договором № 784528/ФЛ від 05.03.2008 року перед банком підтверджена Переліком документів, передбачених вищезазначеним законом.

Закон не покладає на нотаріуса обов`язок по перевірці наявності безспірної заборгованості боржника перед стягувачем шляхом дослідження інших документів, не передбачених Переліком, заслуховування пояснень сторін за договором та інших осіб.

Про наявність боргу за кредитним договором банк повідомляв боржника та направив позивачу 12 лютого 2014 року повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором станом на 04.02.2014 року у розмірі 345 512,34 доларів США та 316 734,77 грн. і попередження про примусове стягнення останньої, що не заперечується позивачем.

Виконавчий напис вчинено 13 березня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 і зареєстровано в реєстрі за № 919, згідно якого було запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - домоволодіння та земельну ділянку, загальною площею 0,0627 га., кадастровий номер :01:420:0003, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, яке належить на праві власності позивачу.

Згідно виконавчого напису приватного нотаріусу, за рахунок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна, було запропоновано задовольнити вимоги публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» у розмірі: основний борг 200168, 20 доларів США, суму заборгованості по відсотках 145344,14 доларів США, пеню у розмірі 154317,01 грн., штраф у розмірі 162 417, 76 грн., а всього 345 512,34 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.03.2014 року становить 3 207 149,19 гривень та 316 734,77 грн., а всього у гривневому еквіваленті 3 523 883,96 грн. та витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису 1 700 грн. Всього в гривневому еквіваленті з урахуванням витрат пов'язаних з вчиненням виконавчого напису становить 3 525 583,96 грн. Строк за який проводиться стягнення є п'ять років десять місяців тридцять днів, а саме з 05.03.2008 року по 04.02.2014 року.

Таким чином, з матеріалів нотаріальної справи вбачається, що сума заборгованості за кредитним договором станом на 04.02.2014 року, як у письмовій вимозі банка до позивача так у виконавчому написі нотаріуса є однаковою, і підтверджена наданим нотаріусу розрахунком банку.

Вчинення виконавчих написів врегульовано Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 3 березня 2004 року в розділі 32, де передбачено, зокрема, в п.282 - для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Посилання позивача-апелянта на той факт, що у квітні 2013 року ПАТ КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором у розмірі 2 883 638,05 грн. та ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2014 року позовні вимоги банку залишені без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача до суду, а на початку березня 2014 року ПАТ КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2014 року відмовлено у задоволенні позову; в позовних вимогах сума боргу не збігалася із сумою заборгованості, яка визначена у виконавчому листі; банк не повідомив нотаріуса про наявність спору в судах, а тому розмір заборгованості мав спірний характер у зв'язку з чим нотаріусом порушено умови щодо безспірності заборгованості, оскільки виконавчий напис вчинено на момент існування спору між сторонами кредитних правовідносин, - судова колегія вважає безпідставними тому, що звернення до суду із вказаними позовними вимогами є правом банку, та знаходження в провадженні суду на розгляді зазначених позовним вимог - не свідчить про відсутність наявності безспірної заборгованості боржника та іпотекодавця - позивача перед стягувачем.

Посилання на не збігання сум боргу визначеною банком в позовах та в заяві до нотаріуса для вчинення виконавчого напису є неспроможними, оскільки заборгованість за кредитним договором визначалась банком станом на різні дати, а саме: в позові про стягнення заборгованості визначено борг у сумі 2 883 638,05 грн. станом на 25.03.2013 року (а.с.10-11), така сама заборгованість зазначена в рішенні суду за позовом банку про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.15-18), а у спірному виконавчому написі нотаріуса визначена заборгованість станом на 04.02.2014 року

Пункт 283 вказаної Інструкції передбачає, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Заява може містити також іншу інформація, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу буде необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Виконавчий напис на іпотечному договорі, що передбачає задоволення вимоги іпотекодержателя за основним зобов'язанням, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами основного зобов'язання, вчиняється нотаріусом за умови подання іпотекодержателем документів, достатніх для встановлення безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов'язання.

Пункт 284 вищевказаної Інструкції передбачає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Пункт 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Згідно ст.35 Закону України "Про іпотеку", - у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" передбачено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3і 4 ЦПК).

Судова колегія встановила і це підтверджується матеріалами справи, що банк скористався своїм правом, яке передбачено як договором так і законом, достроково вимагати повернення всієї суми кредиту з позичальника за кредитним договором № 784528/ФЛ від 05.03.2008 року зі строком повернення кредитних коштів до 12.02.2033 року; вимога банку до позичальника-іпотекодавця була направлена 12 лютого 2014 року, таким чином, саме з цієї дати обчислюється трирічний строк для вчинення виконавчого напису, а тому посилання позивача на порушення вказаного строку при вчиненні виконавчого напису є безпідставним.

Зазначення у виконавчому написі строк, за який проводиться стягнення - п'ять років, десять місяців та тридцять днів, а саме: з 05.03.2008 року по 04.02.2014 року відповідає вимогам зазначеного закону.

Аналізуючи докази у справі, судова колегія дійшла висновку, що при вчиненні виконавчого напису дотримано вимоги діючого законодавства, і підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню з підстав порушення безспірності заборгованості - не вбачається.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, стосуються переоцінки доказів у справі, що не є підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.

Судова колегія приходить до висновку, що рішення суду постановлено у відповідності з вимогами закону та не має підстав для його скасування, і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 09 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді М.Ю. Петешенкова

З.М. Пономарь