Справа № 627/1943/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі :

головуючого судді - Каліберди В.А.,

при секретарі - Пушкар І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

До Краснокутського районного суду Харківської області 16 грудня 2014 року звернулася позивач ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та про визнання права власності на ? частину житлового будинку.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що з відповідачем ОСОБА_2 знаходяться в шлюбі з 13 січня 2012 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснокутського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 1.

Протягом шлюбу сімейні стосунки з чоловіком не склалися, часто виникають сварки, відсутнє порозуміння та довіра, подальше проживання разом не можливе, в зв'язку з чим просить розірвати шлюб.

Окрім цього вказала, що перебуваючи у шлюбі за спільні кошти сторонами було придбано житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 16 серпня 2013 року, однак будинок був документально оформлений на відповідача, а тому позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку.

У відкритому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та прохала суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, з'ясувавши обставини справи, прийшов до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 січня 2012 року сторони вступили в зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3, виданим 13.01.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснокутського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 1.

За час спільного проживання між позивачем та відповідачем часто виникали сварки, що призвело до втрати почуттів поваги та любові один до одного, сторони подружніх стосунків не підтримують, разом не проживають.

Згідно зі ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

В силу ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі та суперечили б інтересам обох з подружжя, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про поділ майна слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Як встановлено під час судового розгляду справи, сторонами за час шлюбу було придбано житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі - продажу житлового будинку від 16 серпня 2013 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 8065597 від 16.08.2013 року, однак всю документацію було виготовлено на ім'я відповідача ОСОБА_2

Згідно ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Як вбачається з п.11 договору купівлі - продажу житлового будинку від 16 серпня 2013 року покупець (ОСОБА_2) повідомляє продавця (ОСОБА_3), що він одружений та його дружиною ОСОБА_1 надана згода на придбання нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1 за спільні кошти подружжя, з приводу чого нею подана відповідна заява, яка посвідчена приватним нотаріусом Краснокутського районного нотаріального округу ОСОБА_4 від 16 серпня 2013 року, реєстр №1178.

Також, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу може бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Ст.63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст.70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно зі ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що спірний будинок є об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки був придбаний під час шлюбу, однак документи на право власності даного будинку оформлені тільки на відповідача ОСОБА_2, через що іншими особами не визнається право власності позивачки на її частину будинку, чим обмежуються її права на частину у власності спірного будинку.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду

відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню та за нею необхідно визнати право спільної часткової власності на ? частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 218 ЦПК України, ст.ст. 3, 60 -70, 105,110,112 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем смт. Краснокутськ, Краснокутського району, Харківської області та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою смт. Краснокутськ, Краснокутського району, Харківської області, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснокутського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 1.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище -

„ ОСОБА_1".

Шлюб припиняється з дня набрання рішенням законної сили.

Визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на ? частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 265 (двісті шістдесят п'ять) грн. 00 коп.

Дане рішення підлягає реєстрації в реєстраційній службі Краснокутського районного управління юстиції.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд Харківської області протягом 10 днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С У Д Д Я В.А. КАЛІБЕРДА