РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 лютого 2015 року Справа № 542/1691/14-ц

2/542/163/15

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі : головуючого судді - Івка В.М.,

при секретарі - Зимівець Ю.А.

з участю - представника позивача - Забара В.М.,

представника третьої особи - ОСОБА_2,

прокурора - Хутченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Нові Санжари, вул. Леніна, 32, Полтавської області, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк (ПАТ КБ) «Приватбанк» до ОСОБА_3, яка діє від свого імені та від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, треті особи - ОСОБА_6, служба у справах дітей Новосанжарської райдержадміністрації, про виселення, -

встановив :

21.10.2014 року позивач звернувся з позовом, де прохає виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, який є предметом іпотеки та розташований за адресою - АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася з невідомих причин, в зв'язку з чим у справі ухвалене заочне рішення згідно ст. 169 ЦПК України.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Новосанжарської райдержадміністрації проти позову заперечує,з тих підстав що це,на її думку, суперечить інтересам неповнолітніх дітей, які проживають у даному будинку.

З цих же підстав проти задоволення позову заперечує і прокурор.

Третя особа ОСОБА_6, батько дітей, в судове засідання не з'явився, будучи належним чином увідомленим про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, думку прокурора, суд приходить до висновку про відмову в позові, з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26.04.2010 року, звернуте стягнення на житловий будинок та прибудинкову земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1, шляхом продажу їх в рахунок погашення заборгованості в розмірі 185 823 грн. 18 коп. за кредитним договором № PLS0GА від 04.07.2008 року.

Цим же рішенням виселено відповідачку ОСОБА_3, як таку, що проживає та зареєстрована у вказаному будинку.

Рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку», передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців.

Разом з тим ч. 1 ст. 40 цього ж Закону зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

У частинах 2 і 3 ст. 40 цього ж Закону законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону № 898-ІV.

Виходячи із аналізу наведених правових норм закону, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в інший, погоджений сторонами строк.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем не дотримані в повній мірі приписи вищезазначених нормативних актів.

Так, згідно вимог діючого законодавства, вищезазначене рішення Новосанжарського районного суду від 26.04.2010 року набрало чинності 07.05.2010 року і підлягає зверненню до виконання, в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» протягом трьох років, тобто не пізніше ніж до 07.05.2013 року.

Всупереч цьому позивачем не надано доказів звернення рішення суду до примусового виконання у вказаному вище порядку,до зазначеного терміну.

Замість цього, він надає як докази, письмові увідомлення подружжя Коньшиних про необхідність звільнення житлового будинку, як предмету іпотеки, від 26.06.2014 року №30.10.0/2-733 та від 28.08.2014 року №30.1.0/2-733, діючи фактично поза межами встановленого законом терміну, для пред'явлення рішення для примусового виконання.

Крім того, слід звернути увагу на те, що позивач взагалі не визначився з колом осіб, які проживають та підлягають виселенню, за вказаних ним у позовній заяві підстав.

Замість цього, він подав безпідставне клопотання до суду про витребування такої інформації, яке було судом відхилене, з роз'ясненням причин та положень ст. ст. 131, 133 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 212, 215, 218, 224-228ЦПК України, ст. 9, 40 ЖК України, суд, -

вирішив :

В позові відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Новосанжарський районний суд.

Відповідач має право подати письмову заяву про перегляд заочного рішення до суду що його ухвалив,протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя (підпис)

З оригіналом вірно:

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області В.М.Івко