Провадження № 2/750/100/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Карапута Л.В.

при секретарі Руденок В.О.,

за участі позивача, представника позивача ОСОБА_1, відповідача та його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності в порядку спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,

третя особа - Перша Чернігівська державна нотаріальна контора,

встановив:

06 жовтня 2014 року позивач звернувся з позовом до відповідача та просив встановити факт належності ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на житло від 09.10.1995 року, виданого згідно розпорядження від 06.10.1995 року № 1594, записаного в реєстрову книгу за № 13-8502, визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_5, після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

В ході розгляду справи відповідач ОСОБА_4 подав до суду зустрічну позовну заяву та просив визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 на 1/8 частину АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов та наполягали на його задоволенні, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Позивач пояснила суду, що її чоловік ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, його матір'ю є ОСОБА_5. Після служби в армії ОСОБА_6 уклав шлюб та жив у матері, а потім розлучився з першою дружиною та уклав шлюб з нею, до них в гості за час життя щороку приїжджала мати ОСОБА_5, разом їздили в м. Чернігів, були на похоронах батька ОСОБА_7 В 2001 році ОСОБА_6 приїздив до матері ОСОБА_5 на один місяць, в неї не жив, проте ходив до неї та в цей період вона склала на нього заповіт, остання була адекватною та розуміла значення своїх дій. Після смерті матері вона дізналася про заповіт від свого покійного чоловіка ОСОБА_6

Відповідач та його представник просили задовольнити зустрічну позовну заяву та відмовити в задоволення первісного позову ОСОБА_3. Відповідач пояснив суду, що його померлий ОСОБА_6 не є рідним сином його матері ОСОБА_5, а був нею усиновлений, тому слід відмовити в задоволенні позову.

Представник Першої Чернігівської державної нотаріальної контори подав заяву проти розгляд справи без їх участі.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати чоловіка позивачки - ОСОБА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік позивачки - ОСОБА_6, який за життя не встиг прийняти спадщину після смерті - ОСОБА_5.

21.12.2001 року покійна ОСОБА_5 склала заповіт на свого сина ОСОБА_6, яким заповідала все своє майно - ОСОБА_6, в тому числі ? частину квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер, після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині переходить до його спадкоємців, спадкова трансмісія.

Позивач ОСОБА_3 у встановлений законом шестимісячний строк написала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, проте для оформлення свідоцтва про право на спадщину не може надати правовстановлюючий документ на частину квартири АДРЕСА_1.

03.06.2013 року за вих. № 1988/02-31 Державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори Чуприненко О.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

В судовому засіданні було встановлено про відсутність у сторін оригіналу свідоцтва про право власності на житло від 09.10.1995 року, виданого згідно розпорядження від 06.10.1995 року № 1594.

Згідно довідки КП "Чернігівського МБТІ" від 04 червня 2010 року № 2666, ОСОБА_5 являється власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 05 жовтня 1995 року, також співвласниками даної квартири є ОСОБА_4, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 по ? частці відповідно.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 09.10.1995 року, виданого згідно розпорядження від 06.10.1995 року № 1594, записаного в реєстрову книгу за № 13-8502 ОСОБА_5 являється власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 05 жовтня 1995 року, також співвласниками даної квартири є ОСОБА_4, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 по 1/4 частці відповідно.

У свідоцтві про смерть, яке видається на підставі паспорту громадянина, прізвище ім"я по-батькові спадкодавця зазначено як ОСОБА_5.

Відповідно до копії заяви про видачу паспорта серії НОМЕР_1 виданого Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській області від 18.01.1996 року правильним є - ОСОБА_5.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або в паспорті.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про встановлення факту належності ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на житло від 09.10.1995 року, виданого згідно розпорядження від 06.10.1995 року № 1594, записаного в реєстрову книгу за № 13-8502, оскільки позивачем фактично заявлена вимога в інтересах померлої особи.

Згідно копії військового квитка на ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце його народження Горьківська область, Шатковскій район, с. Шатки. До складу сім"ї зазначено батько ОСОБА_7, 1914 р.н., мати ОСОБА_5, 1918 р.н., брат ОСОБА_15, 1943 р.н., брат ОСОБА_4, 1956 р.н.

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_5, остання з 05.08.1940 року працювала в Борській райамбулаторії Горьківської області.

У заповіті від 21.12.2001 року серія АЕІ № 236029, зареєстровано в реєстрі під № 3187, зазначено, що особу заповідача встановлено як ОСОБА_5, яка заповідала належну їй на праві власності 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 своєму синові, покійному чоловікові позивачки - ОСОБА_6.

З ч.І ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України - власник майна може пред"явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, що засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1241 ЦК України, непрацездатні діти спадкодавця спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом (обов"язкова частка).

ОСОБА_4 є сином ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 35)та є інвалідом з дитинства третьої групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення (а.с. 35).

За таких підстав, суд приходить до висновку про визнання за позивачем ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 3/16 частини квартири АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 на 1/16 частини квартири АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 208 - 209, 292, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 3/16 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

В решті позовних вимог відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/16 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя Л.В. Карапута