У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 000 грн щомісячно, із наступною індексацією згідно чинного законодавства України, за період з 30 квітня по 21 серпня 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 21 серпня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 350 грн щомісячно, починаючи з 30 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього розміру аліментів за період з 30 квітня по 21 серпня 2014 року, зменшивши розмір аліментів за вказаний період, а також рішення цього ж суду в частині стягнення з нього на утримання сина додаткових витрат, в іншій частині рішення місцевого суду залишити без змін

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір в межах заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур