Справа №586/1236/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Банчукова В. І.
Номер провадження 22-ц/788/73/15 Суддя-доповідач - Білецький О. М.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

08 січня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Білецького О. М.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Бойка В. Б. ,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 27 листопада 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Середино-Будської міської ради, ОСОБА_4 про скасування рішення міської ради,

в с т а н о в и л а :

07 листопада 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом.

Вимоги мотивував тим, що його дочка ОСОБА_5 25 жовтня 1995 року купила у ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1

До нього право власності на це нерухоме майно перейшло від дочки за договором дарування від 02 липня 1996 року.

У подальшому він дізнався про те, що рішенням виконавчого комітету Середино-Будської міської ради від 30 листопада 1993 року №184 «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок» присадибна земельна ділянка за вказаною адресою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,10 га, передана у власність ОСОБА_4

Оскільки ОСОБА_4 державний акт про право власності на цю земельну ділянку не отримувала, і вказані правочини укладалися без оформлення присадибної земельної ділянки, позивач вважав, що до нього, як власника житлового будинку, перейшло право власності на земельну ділянку, на якій цей будинок розташований.

За таких порушень його прав просив скасувати вказане рішення виконкому Середино-Будської міської ради.

Рішенням Середино-Будського районного суду Сумської області від 27 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповноту з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам, порушення норм матеріального і процесуального права, просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову в повному обсязі.

Вважає помилковим висновок суду першої інстанції те, що при набутті права власності на житловий будинок до нього не перейшло право власності всю на земельну ділянку, на якій той розміщений. Доводить, що оскільки ОСОБА_4 державний акт на землю не отримувала і державну реєстрацію права власності на цю земельну ділянку не оформила, вона не є її власником.

Сторони в судове засідання не з'явились, просили розглянути справу в їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено місцевим судом та убачається з матеріалів справи, власником житлового будинку АДРЕСА_1 були ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Середино-Будською держнотконторою 14 жовтня 1991 року за реєстровим №1112, та рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 09 жовтня 1995 року.

За рішенням виконавчого комітету Середино-Будської міської ради від 30 листопада 1993 року №184 «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок» ОСОБА_4 було безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування вказаного житлового будинку та господарських споруд площею 0,10 га.

Державний акт ОСОБА_4 на право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 не видавався.

25 жовтня 1995 року між ОСОБА_4 яка діяла від свого імені та за нотаріально посвідченою довіреністю від імені ОСОБА_6, з однієї сторони та ОСОБА_5 з іншої сторони, був укладений договір купівлі-продажу вказаного будинку, посвідчений Середино-Будською районною держнотконторою за реєстровим №1839.

Згідно з договором дарування від 02 липня 1996 року ОСОБА_5 подарувала (своєму батькові) ОСОБА_3 зазначений будинок, жилою площею 24,4 кв.м, з надвірними будівлями: сарай Б, уборна - У, погрібник - Г, сарай - В, погріб - Пг, огорожа №І-2.

21 липня 1996 року ОСОБА_3 зареєстрував своє право власності на цей будинок у Глухівському МБТІ та отримав технічний паспорт на нього.

За таких правильно і з достатньою повнотою встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що всупереч ст.ст.10, 60 ЦПК України позивач не довів належними та достатніми доказами наявності підстав для скасування рішення виконавчого комітету Середино-Будської міської ради народних депутатів від 30 листопада 1993 року №184 у частині передачі ОСОБА_4 земельної ділянки у приватну власність, а тому на законних підставах відмовив у задоволенні позовних вимог.

В силу ст.ст. 15, 16 ЦК України суд захищає лише порушене право чи інтерес.

Однак, оскаржуване рішення прийняте в межах компетенції даного органу місцевого самоврядування, відповідно до чинних на час виникнення спірних правовідносин ст.ст.6, 10, 17 ЗК України 1990 року, ст.ст.1, 3 Декрету КМУ «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року і оскільки на той час ОСОБА_3 не був власником житлового будинку та господарських споруд, це рішення не порушувало його охоронювані законом права землекористувача чи землевласника.

До того ж, абз.2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» діючого на даний час ЗК України 2002 року (із змінами внесеними ЗУ від 16 вересня 2008 року №509-VІ) вказує про те, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів про право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Вважаючи себе набувачем присадибної земельної ділянки позивач помилково обрав неналежний спосіб захисту свого права.

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Таким чином, рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 27 листопада 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -