Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді : Гордійчук С.О.

суддів : Боймиструка С.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання : Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 22 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на дитину, що продовжує навчання.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 22 січня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на дитину, що продовжує навчання задоволено частково.

Змінено розмір аліментів та встановлено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/5 частин всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

В поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач вказує на його незаконність, оскільки при зміні розміру аліментів судом не взято до уваги відсутність у нього можливості надавати матеріальну допомогу. Зазначає про порушення норм матеріального права в частині визначення мінімального розміру аліментів виходячи з прожиткового мінімуму для повнолітньої дочки, що навчається, до досягнення нею двадцяти трьох років.

Просить рішення скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що у позивача після ухвалення попереднього рішення змінився матеріальний стан, що в силу ст. 192 СК України є підставою для зміни встановлено способу стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) батька та збільшення розміру аліментів .

На підтвердження такого висновку в рішенні наведенні відповідні мотиви та докази з якими погоджується і апеляційний суд.

Згідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів дані обставини були враховані судом .

Доказів того, що відповідач іншим способом щомісячно допомагає матеріально свій дочці останній суду не надав.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про неспроможність відповідача сплачувати аліменти у частці від заробітку (доходу), оскільки останній є особою працездатного віку, працює на сезонних роботах, а тому має можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі.

Крім того, інших доказів не можливості виплачувати аліменти в розмірі 1/5 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідач не надав і судом їх не здобуто.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне виключити із мотивувальної та резолютивної частини рішення суду, посилання суду на те, що розмір стягуваних з відповідача аліментів не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки положеннями ч. 1 ст. 199 СК України не визначено мінімального розміру аліментів для повнолітніх дітей.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, однак помилково визначено мінімальний розміру аліментів для повнолітньої дитини, тому рішення в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, ст.ст.182, 192, 199, 200 СК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 22 січня 2015 року змінити, виключивши із мотивувальної та резолютивної частини рішення слова « але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: