У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 02 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулась до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, посилаючись на те, що 19 грудня 2008 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 Від шлюбу мають дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. З початку липня 2014 року вони з відповідачем стали проживати окремо, перестали вести сімейне життя та будь-яке спільне господарство. Позивач разом з малолітньою дочкою залишилась проживати у своїх батьків. 19 липня 2014 року відповідач забрав дочку без її дозволу. Добровільно повернути дитину відповідач відмовляється.

Позивач просить суд розірвати шлюб, визначити місце проживання дочки разом з нею, а також постановити рішення про відібрання від відповідача дочки та повернення її позивачу.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 листопада 2014 року позов задоволено.

Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю - ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.

Відібрано малолітню дитину - ОСОБА_7 від батька - ОСОБА_5, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 і повернуто дитину матері ОСОБА_4, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 02 лютого 2015 року, рішення суду першої інстанції змінено.

Виключено з третього абзацу резолютивної частини рішення слова «за адресою: АДРЕСА_1».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

ОСОБА_5, не погоджуючись з даними судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, в частині визначення місця проживання дитини та відібрання дитини, подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати в цій частині та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення судів сторонами не оскаржувалось та судом касаційної інстанції не переглядалось.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із обґрунтованості позовних вимог, та вирішуючи спір про визначення місця проживання дитини врахував приписи Декларації про права дитини, міжнародних актів, що регулюють питання захисту прав та свобод дітей, національного законодавства та дійшов вірного висновку щодо визначення проживання малолітньої дитини саме з матір'ю. Крім того, при вирішенні даного спору судом було враховано вік малолітньої дитини, забезпечення необхідних умов побуту, виховання, розвитку дитини як дівчинки, а також те, що до відібрання відповідачем дитини позивач піклувалась про стан здоров'я дочки, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувала дитину достатнім харчуванням, одягом, взуттям. Жодних фактів, ознак чи наявність інших випадків, які б давали підстави вважати, що залишення дитини з матір'ю є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання, не встановлено.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та виключаючи з резолютивної частини рішення місцевого суду конкретну адресу визначення місця проживання дитини, апеляційний суд правильно виходив із того, що діючим законодавством передбачено визначення місця проживання дитини з одним із батьків, а не визначення місця проживання дитини із зазначенням конкретного місця проживання (адреси) батьків.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 листопада 2014 року в частині, яка не змінена апеляційним судом та рішення апеляційного суду Львівської області від 02 лютого 2015 року,залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова