Справа № 355/174/14-ц Головуючий у І інстанції Литвиненко О. Л.
Провадження № 22-ц/780/5333/15 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 58 01.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

01 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Петленко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 10 лютого 2014 року про тимчасове відкладення виїзду боржника за межі України у справі за поданням відділу Державної виконавчої служби Баришівського районного управління юстиції Київської області про тимчасове відкладення виїзду боржника за межі України,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ВДВС Баришівського РУЮ Київської області звернувся до суду із поданням про тимчасове відкладення виїзду за кордон боржника ОСОБА_2, мотивуючи його тим, що на виконанні у ВДВС Баришівського РУЮ Київської області знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-898 від 24 липня 2009 року, виданого Оболонським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь АКІБ «Укрсиббанк» у розмірі 95 223, 84 грн. Вказує, що на даний час рішення суду боржником не виконано, у зв'язку із чим вважає необхідним тимчасово відкласти право виїзду боржника за межі України до виконання ним своїх зобов'язань.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 10 лютого 2014 року подання було задоволено та тимчасово відкладено виїзд боржника ОСОБА_2 за межі України до виконання ним своїх зобов'язань.

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову про відмову у задоволенні подання, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що державним виконавцем не було надано доказів в підтвердження факту його ухилення від виконання судового рішення, а наявність лише одного зобов'язання у нього не може бути підставою для тимчасового відкладення його права виїзду за межі України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу з наступних підстав.

Відповідно до п.2, ч.1, ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Задовольняючи вказане подання, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки боржник ОСОБА_2 не вчиняє ніяких дій щодо виконання судового рішення та не погашає наявну за ним заборгованість, то вимога державного виконавця щодо тимчасового відкладення його виїзду за межі України підлягає задоволенню.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у ВДВС Баришівського РУЮ знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-898 від 24 липня 2009 року, виданого Оболонським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь АКІБ «Укрсиббанк» у розмірі 95 223, 84 грн. (а. с. 3-4). Також, цією постановою було накладено арешт на все майно боржника.

Проте, у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження факту свідомого ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Крім того, у матеріалах справи міститься копія ухвали Баришівського районного суду Київської області від 17 листопада 2009 року, якою було тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 (а. с. 6).

З матеріалів справи також вбачається, що матеріали виконавчого провадження № 14146943 за виконавчим листом № 2-898, виданого 24 липня 2009 року Оболонським районним судом міста Києва, були знищені у звязку із розпорядженням начальника ВДВС Баришівського РУЮ № 4 від 16 січня 2015 року (а. с. 29).

Разом з тим, з листа Державної Прикордонної Служби України № 64/Х-2338 від 08 липня 2015 року вбачається, що на виконанні в органах охорони державного кордону перебуває ухвала Баришівського районного суду Київської області від 17 листопада 2009 року щодо тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України (а. с. 34).

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року.

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках: 1) якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2); 2)якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5); 3) якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Відповідно до роз'яснень, що містяться в «Узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» Верховного суду України від 01 лютого 2013 року, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Проте, місцевий суд вищевикладеного не врахував та дійшов до помилкового висновку про задоволення подання державного виконавця про тимчасове відкладення виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України.

Крім цього, колегія суддів вважає, що обмеження у праві виїзду боржника за межі України з огляду на наявність у нього невиконаних зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, за відсутності на виконанні у виконавчій службі відповідного виконавчого листа є безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогах Закону.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 10 лютого 2014 року скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні подання відділу Державної виконавчої служби Баришівського районного управління юстиції Київської області про тимчасове відкладення виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: