Справа №339/275/13-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2015 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Поляниця М.М.

з участю: секретаря судового засідання Стельмах М.Ю..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Болехівського міського управління юстиції про встановлення обмеження у праві виїзду громадянина ОСОБА_1 за межі України,-

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець відділу Державної виконавчої служби за погодженням з в.о.начальника відділу ДВС Болехівського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України гр.ОСОБА_1В

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що боржник не виконує забов`язання, визначені виконавчим листом, виданим Болехівським міським судом про стягнення з нього на користь природно-заповідного фонду Козаківської сільської ради 62992,87 грн. Державним виконавцем вжито всіх заходів на виконання рішення суду, зокрема, накладено арешт на все нерухоме майно та оголошено заборону на відчуження.

Посилаючись на те, що боржник, будучи ознайомлений із заборгованістю, ухиляється від виконання судового рішення, на виклики не з'являється, просить вимоги, викладені в поданні, задовільнити.

Представник ВДВС у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій просить справу слухати в його відсутності, вимоги подання підтримав.

Інші учасники процесу до судового засідання не викликалися відповідно до вимог ст. 377-1 ЦПК України, згідно якої суд негайно розглядає зазначені подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд, вислухавши дослідивши матеріали подання, вважає подання таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадженнядержавний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Таким чином, саме ухилення боржника від виконання зобов'язань є обов'язковою передумовою звернення державного виконавця з таким поданням.

Таким чином, при зверненні до суду з вказаним поданням органи державної виконавчої служби повинні послатися на обставини та підтвердити їх відповідними доказами про те, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань.

Судом встановлено, що на виконанні відділу ДВС Болехівського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження згідновиконавчого листа, виданого про стягнення з ОСОБА_1 на користь природно-заповідного фонду Козаківської сільської ради 62992,87 грн. заподіяної шкоди незаконною порубкою лісу.

Державним виконавцем 09 грудня 2013 року відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

Фактично в поданні та в долучених матеріалах стверджується тільки про наявність у боржника невиконаного зобов'язання, покладеного на нього судовим рішенням, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання покладених на нього зобов'язань.

Закон чітко вказує на те, що для можливості встановлення заборони повинен мати місце факт ухилення від виконання, а не неможливість виконати рішення з інших причин (наприклад відсутність коштів або майна).

Сама по собі вказівка у поданні на ухилення боржника від виконання зобов'язань за судовим рішенням за відсутності відповідних доказів не свідчить про таке, а на час розгляду подання судом відповідні докази, в т.ч., про фіксацію фактів перешкоджання боржником держвиконавцям у виконанні їх обов'язків, не були надані.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань покладених на нього рішенням є оціночним поняттям.

На час звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням повинен відбутися, бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні, може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження, зокрема: - утримуватися від вчи-нення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Під поняттям ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням, розуміються будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

На виконання вимог ст. 60 ЦПК України державним виконавцем не доведено факт ухилення боржника від виконання судового рішення.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 утримувався від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду суду; не надавав у строк, встановлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно; про рахунки у банках чи інших фінансових установах; не своєчасно з'являвся за викликом державного виконавця; не повідомляв письмово державного виконавця про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

На виконання вказаного судового рішення державним виконавцем постановою від 29.01.2014 року проведено опис транспортного засобу "Мазда 626" 1995 року випуску, накладено арешт та оголошено заборону на відчуження. 10.04.2014 року описано й накладено арешт на майно боржника: телевізор Електрон, стіл обідній, крісло 6 штук, яке описане та передане на відповідальне зберігання ОСОБА_2, яка попереджена про відповідальність за їх розтрату, відчуження чи приховування.

З листа управління Пенсійного фонду України в м. Болехів від 24.12.2013 року за №1031/04 вбачається, що відомостей про працевлаштування боржника ОСОБА_1. в реєстрі застрахованих осіб станом на 24.12.2013р. немає, не знаходиться на обліку як одержувач пенсії .

Згідно повідомлення Держтехнагляду від 10.07.2014 року за гр.ОСОБА_1. не зареєстровані сільськогосподарські транспортні засоби .

Згідно повідомлення Реєстраційної служби Болехівського МУЮ від 10.01.2014 року встановлено, що нерухоме майно за боржником не зареєстровано.

В поданні зазначено, що від реалізації транспортного засобу погашено заборгованість у сумі 27054,63 грн. Станом на 24 грудня 2014 року заборгованість по вказаному виконавчому листу становить 39631,46 грн.

Будь-яких доказів про те, що боржник чинив перешкоди в процесі опису арешту та реалізації майна чи при цьому приховав та відчужив майно в матеріалах подання немає.

Фактично в поданні та в долучених матеріалах стверджується тільки про наявність у боржника частково невиконаного зобов'язання, покладеного на нього судовим рішенням, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання покладених на нього зобов'язань.

Відповідно до ст..6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну гро-мадян Українидопускає такі випадки обмеження свободи пересування як особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням.

Закон чітко вказує на те, що для можливості встановлення заборони повинен мати місце факт ухиленнявід виконання, а не неможливість виконати рішення з інших причин (наприк-лад відсутність коштів або майна).

Сама по собі вказівка у поданні на ухилення боржника від виконання зобов'язань за су-довим рішенням за відсутності відповідних доказів не свідчить про таке, а на час розгляду подання судом відповідні докази, в т.ч., про фіксацію фактів перешкоджання боржником держвиконавцям у виконанні їх обов'язків, не були надані.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального і процесуаль-ного права, суд вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України передчасне, оскільки наведені у ньому обставини і додані до нього документи не можуть бути в даному випадку визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення .

На підставі викладеного та керуючись ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України", ст.ст. 377-1 ЦПК України, п.18 ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадження,суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Болехівського міського управління юстиції "Про встановлення обмеження у праві виїзду громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 міської ради за межі України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Поляниця М.М..