Справа № 130/261/14-ц Провадження № 22-ц/772/329/2015Головуючий в суді першої інстанції Заярний А. М.
Категорія 27Доповідач Медяний В. М.
У Х В А Л А

Апеляційного суду Вінницької області

від "09" лютого 2015 р.

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі :

Головуючого : Медяного В.М.,

Суддів : Ковальчука О.В., Жданкіна В.В.,

При секретарі : Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за борговою розпискою та стягнення моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 грудня 2014 року, -

встановила:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за борговою розпискою та стягнення моральної шкоди.

Посилається на те, що 14.11.2012 року ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 було видано письмову боргову розписку, посвідчену головою Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області Христюк О.У. За умовами розписки ОСОБА_3 зобов'язується повернути йому грошову суму в еквіваленту 3 330 доларів США, які ОСОБА_3 не виплатила йому за договором купівлі-продажу будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з умовами боргової розписки ОСОБА_3 повинна повернути йому грошову суму еквівалентну 3330 дол. США в строк до 01.03.2013 року незалежно від обставин.

Проте, ОСОБА_3 зазначені в борговій розписці зобов'язання виконані не були. На його неодноразові звернення щодо повернення коштів вона мотивує їх відсутністю у неї.

Вважає, що заборгованість ОСОБА_3 перед ним за борговою розпискою станом на 21.01.2014 складає - 3 697,53 дол. США, яка складається з: позики - 3 330 дол. США, відсотків за користування позикою - 256,78 дол. США, пені за несвоєчасне повернення позики 89,50 дол. США, пені за несвоєчасне повернення процентів 6,9 дол. США, суми індексу інфляції за період прострочення 14,35 дол. США.

Також зазначає, що внаслідок неповернення йому ОСОБА_3 позики, він зазнає моральних та душевних страждань, вислуховуючи лайку в свою адресу з боку ОСОБА_3 та його родичів, що принижує його честь та гідність, завдає моральних переживань, негативно впливає на його здоров'я, порушує його нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження активного громадського життя, оскільки він розраховував на кошти, що повинні бути повернені ОСОБА_3 для здійснення розрахунків зі своїми кредиторами. Тому моральні страждання оцінює в 3 000 грн.

В ході розгляду справи, у лютому 2014 року позивач ОСОБА_2 збільшив свої позовні вимоги, згідно яких просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за борговою розпискою від 14.11.2012 року в сумі еквівалентній 3730, 25 доларів США, що за курсом НБУ на день вчинення розрахунку 26.02.2014 р. становить 35164,70 грн., а також моральну шкоду в розмірі 3000 грн. та понесені ним судові витрати в сумі 595,25 грн.(а.с.32, 33).

В подальшому, в ході розгляду справи у грудні 2014 року в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 в усному порядку уточнила позовні вимоги свого довірителя, згідно яких просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти за борговою розпискою в доларах США в еквіваленті до гривні за офіційним курсом НБУ на день винесення рішення.

Справа розглядалась судами неодноразово. Останнім рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Також стягнуто з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 2000 грн. (а.с.116 - 117).

В апеляційній скарзі позивач у справі ОСОБА_2 просить рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість в сумі 3 730, 25 дол. США, що за курсом НБУ на 11 грудня 2014 року становить 58 461,62 грн., а також моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. та понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1190,51 грн. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник скаржника позивача у справі ОСОБА_2 - ОСОБА_6 апеляційну скаргу повністю підтримала та просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 апеляційну скаргу не визнав та заперечив проти її задоволення, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення представників сторін у справі, що з'явилися до суду, колегія суддів вважає, що

вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що відповідно укладеного 06.05.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу, ОСОБА_2 передає у власність (продає), а ОСОБА_3 приймає у власність (купує) житловий будинок, з верандою, господарськими будівлями і спорудами, під АДРЕСА_1. Даний договір посвідчено державним нотаріусом Жмеринської районної державної нотаріальної контори Вінницької області Мельничук А.Л. та зареєстровано в реєстрі за № 1-245. В даному договорі зазначено, що за погодженням сторін продаж цей вчинюється за суму 30 000 гривень, які ОСОБА_2 отримує від ОСОБА_3 на протязі 45 діб з дня підписання договору (а.с.42-44).

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 від 21.07.2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_9, зареєстрованого у реєстрі за № 613, ОСОБА_2 цією заявою стверджує, що ОСОБА_3 здійснила повний розрахунок за придбану у нього нерухомість, а саме: житловий будинок з верандою. господарськими будівлями і спорудами, під АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Жмеринської районної державної нотаріальної контори Вінницької області Мельничук А.Л. 06 травня 2011 року. Будь-яких матеріальних претензій, які б стосувалися розрахунків за вказану вище продану нерухомість до ОСОБА_3 немає (а.с.45).

Згідно розписки від 14.11.2012 року ОСОБА_3 зобов'язалась сплатити ОСОБА_2 гроші в сумі 3330 дол. США, так як основна сума була виплачена - 10000 дол. США. за купівлю будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. За 4 місяці цей борг зобов'язується виплатити до березня 2013 року незалежно від обставин (а.с.7, 73).

Таким чином, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що судом встановлено те, що вищевказана розписка містить лише зобов'язання повернути грошові кошти за придбаний будинок. Натомість, за положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками. Однак, таких умов розписка ОСОБА_3 не містить. Позивачем не надано належних доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, і обставини, на які позивач посилався при обґрунтуванні своїх вимог, повністю спростовані запереченнями відповідача та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Також, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції на підставі ст. 88 ЦПК України дійшов висновку про стягнення з позивача на користь відповідача понесених ним судових витрат за надання правової допомоги на підставі угоди від 25.11.2014 р. № 98 в розмірі 2000 грн.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими та законними. Заперечуючи проти позову, відповідач надав суду належні та допустимі доказів, які спростовують дані позовні вимоги.

Так, зокрема, статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до положень частини 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Згідно частини 2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або ви значеної кількості речей.

Відповідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач ОСОБА_2 визначив підстави позову, норми матеріального права та обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги. Зокрема, як на підставу свого позову посилається на те, що відповідач ОСОБА_3 не виконала взятих на себе зобов'язань відповідно до наявної в матеріалах справи розписки (а.с.7, 73), згідно якої відповідач ОСОБА_3 зобов'язалась сплатити позивачу ОСОБА_2 гроші в сумі 3330 дол. США, так як основна сума була виплачена - 10000 дол. США. за купівлю будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. За 4 місяці цей борг зобов'язується виплатити до березня 2013 року незалежно від обставин.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях..

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд не може вийти за межі позовних вимог, у тому числі і за власної ініціативи змінити їх, а судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Зі змісту вищевказаної розписки вбачається, що дана розписка містить лише зобов'язання повернути грошові кошти за придбаний будинок. Натомість, положеннями частини 1 статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, однак таких умов розписка ОСОБА_3 не містить.

Крім цього, слід врахувати і те, що відповідно до заяви ОСОБА_2 (а.с.45) від 21.07.2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_9, вбачається, що ОСОБА_2 цією заявою стверджує, що ОСОБА_3 здійснила повний розрахунок за придбану у нього нерухомість, а саме: житловий будинок з верандою. господарськими будівлями і спорудами, під АДРЕСА_1, згідно договору купівлі продажу, посвідченого державним нотаріусом Жмеринської районної державної нотаріальної контори Вінницької області Мельничук А.Л. 06 травня 2011 року. Будь-яких матеріальних претензій, які б стосувалися розрахунків за вказану вище продану нерухомість до ОСОБА_3 немає

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає. що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому з одних лише формальних міркувань не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду.

Таким чином, колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції повно з'ясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, їх об'єктивний склад, права та обов'язки сторін, вірно застосовані норми матеріального права та не порушені норми процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають достатніх підстав для скасування рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :підпис. В.М. Медяний

Судді :підписи. О.В. Ковальчук

В.В. Жданкін

Згідно з оригіналом.

Суддя: