АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 50
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ 11 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
Головуючого Куценко Т.Р.
суддів Волошина М.П., Демченко Е.Л.
при секретарі Назаренко А.С.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Індустріальний відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зміну розміру аліментів, -
ВСТАНОВИЛА:
У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зміну розміру аліментів.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що відповідно рішення суду від 08 грудня 2005 року з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Позивач аліменти сплачував своєчасно, та окрім цього, ним та його батьками надавалась допомога на утримання дитини, купувався одяг, продукти харчування, іграшки, син неодноразово відпочивав з ним та його батьками на базі відпочинку у Дніпропетровській області. Однак, він був звільнений з роботи та з 15 травня 2006 року по 08 лютого 2006 року офіційно не був працевлаштований, в зв`язку з чим в цей період за виконавчим листом виникла заборгованість в сумі 29 133 грн. 21 коп. 08 лютого 2006 року позивач був прийнятий на роботу у ПАТ «Лінде Газ Україна» та з його заробітної плати здійснювалось відрахування аліментів в сумі 50% у зв`язку зі вказаною заборгованістю. За час роботи у ПАТ «Лінде Газ Україна» він справно сплачував аліменти та розмір заборгованості зменшився. Станом на 01 вересня 2014 року заборгованість складала 16 717,67 грн. З 29 серпня 2014 року він перебуває на військовій службі у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , яка входить до складу сил, що залучаються та беруть участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. Вважає, що на даний час змінились обставини та він не спроможний сплатити заборгованість по аліментам, та не спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу (заробітку). Крім того, у 2009 році він вдруге одружився та у нього народилась ще одна дитина ОСОБА_3 . Його дружина зараз не працює, оскільки не може знайти роботу за своєю спеціальністю та віком. Окрім цього, у нього на утриманні непрацездатні батьки, мати є пенсіонером, а батько є інвалідом третьої групи за загальним захворюванням, безстроково, яким він вимушений надавати допомогу. Посилаючись на дані обставини просить суд зменшити розмір аліментів з 1/4 частини від всіх його доходів (заробітку) на 1/6 частину та просить звільнити від сплати заборгованості за аліментами в розмірі 16 717,67 грн. /а.с.3-8/.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2014 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено /а.с.53-55/.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права /а.с.60-64/.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7)чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду не відповідає.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
А за ст.197 цього Кодексу з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.
Судом встановлено, що в період перебування у шлюбі у відповідача та позивача народилась дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Індустріального районного суду від 08 грудня 2005 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх спільної дитини, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 листопада 2005 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с.10/.

На виконання даного рішення Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 06 березня 2006 року був виданий виконавчий лист /а.с.11/.

27 лютого 2009 року між позивачем та ОСОБА_5 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 84 /а.с.25/.

Позивач також є батьком ще однієї дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 522, який відповідно до довідки, виданою Комунальним підприємством «Північне» Дніпропетровської міської ради № 1151 від 26 червня 2014 року проживає разом з позивачем /а.с.26, 14/.

Відповідно довідки № 189 від 12 вересня 2014 року, виданої ПАТ «Лінде Газ Україна» середній заробіток ОСОБА_1 за період з 01 вересня 2013 року по 31 липень 2014 рік складав 4 410,00 грн. /а.с.20/.

Згідно з довідкою державного виконавця Індустріального районного відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про заборгованість ОСОБА_1 станом на 01 жовтня 2013 року та станом на 01 вересня 2014 року останній сплачував аліменти в меншому розмірі, ніж було нараховано, в тому числі і в період офіційного працевлаштування. В зв`язку з чим станом на 01 вересень 2014 року позивач має заборгованість за аліментами в розмірі 16 717, 67 грн. /а.с.15-16, 17/.

З 29 серпня 2014 року позивач перебуває на військовій службі у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , яка входить до складу сил, що залучаються та беруть участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується довідкою від 19 вересня 2014 року /а.с.24/.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України N 3від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК, а саме мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Розглядаючи справу за наведених обставин та вимог законодавства, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відмову в задоволенні вимоги, щодо звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Оскільки, позивачем не надано доказів, що він приймав зусиль для свого працевлаштування, звертався до відповідного центру зайнятості чи будь-яким іншим чином робив спроби працевлаштуватись, та з поважних причин не зміг виконувати рішення суду щодо сплати аліментів на утримання дитини. Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що заборгованість по аліментам виникла у нього внаслідок тяжкої хвороби або інших обставин, які мають істотне значення.

Разом з тим відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог про зміну розміру аліментів, суд вищенаведені обставини справи та норми закону залишив без уваги, помилково пославшись на відсутність доказів на підтвердження його матеріального та сімейного стану з часу прийняття рішення про стягнення з нього аліментів від 08 грудня 2005 року. Тоді як з матеріалів справи вбачається, що у позивача від другого шлюбу є неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні.

За таких обставин, та з урахуванням матеріального становища сторін, їх сімейного стану та доходу, колегія судів вважає за необхідне рішення суду в цій частині скасувати, та постановити нове рішення, на підставі ст. 192 СК України, про зменшення розміру стягнутих аліментів з позивача на користь відповідача на утримання сина з 1/4 до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. В іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зміну розміру аліментів - скасувати. Позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з ? частини до 1/6 частини заробітку (доходу) починаючи з 11 лютого 2015 року до досягнення ним повноліття.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

Демченко Е.Л.