У х в а л а

іменем україни

11 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів:Дем'яносова М.В.,Коротуна В.М.,
Ступак О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_8, органу приватизації житла Уманської міської ради народних депутатів, треті особи: орган опіки та піклування Уманської міської ради народних депутатів, КП РЕУ №3, про визнання приватизації недійсною та скасування рішення органу приватизації, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 07 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 до ОСОБА_7, яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_8, органу приватизації житла Уманської міської ради народних депутатів, треті особи: орган опіки та піклування Уманської міської ради народних депутатів, КП РЕУ №3, про визнання приватизації недійсною та скасування рішення органу приватизації.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є відповідно її дочкою та онуком. В спірну квартиру АДРЕСА_2, їх сім'я, у складі: вона, донька ОСОБА_9 та донька ОСОБА_10, вселилася в 1994 році та проживали однією сім'єю до 2000 року. 16 вересня 2000 року відповідачка ОСОБА_9 одружилась з ОСОБА_11 і після реєстрації шлюбу перейшла на постійне місце проживання зі своїм чоловіком за адресою: АДРЕСА_1, де проживали в період з 2000 року по 2007 рік. В 2002 році у них народився син ОСОБА_12, який знаходився на їх вихованні та утриманні. В грудні 2007 році ОСОБА_7 з чоловіком ОСОБА_11 та сином ОСОБА_8 вселились та стали постійно проживати в квартирі АДРЕСА_3.

16 червня 2011 року спірну квартиру АДРЕСА_2 було приватизовано сторонами.

Посилаючись на те, що вказана приватизація відбулась із порушенням законодавства, оскільки відповідачі постійно не проживали за вказаною адресою, позивач просила задовольнити позов

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 травня 2014 року позов задоволено.

Скасовано розпорядження органу приватизації за номером № 14147 від 16 червня 2011 року про приватизацію квартири АДРЕСА_2.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та про визнання власниками вказаної квартири ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Повернуто квартиру АДРЕСА_2 у державну власність, передавши її на баланс КП РЕУ №3 в м. Умані.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 07 жовтня 2014 року задоволено апеляційну скаргу органу опіки та піклування Уманської міської ради.

Скасовано рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 травня 2014 року.

Ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про рішення апеляційного суду Черкаської області від 07 жовтня 2014 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до статті 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що згідно розпорядження органу приватизації №14147 від 16 червня 2011 року про приватизацію житла ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надано дозвіл на приватизацію квартири АДРЕСА_2.

На підставі даного розпорядження відділом житлового господарства Уманської міської ради було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 власникам ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, частка кожного з яких становить 1/3.

Дана приватизація була здійснена на підставі заяви наймача приміщення ОСОБА_6 та на підставі довідки, наданої нею про склад сім'ї, згідно якої станом на травень 2011 року в квартирі АДРЕСА_2 мешкали та мали право на житло ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Відповідно до статті З Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та пункту 5 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), кімнат у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

Пунктом 1 статті 5 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що до членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло, тобто, передача квартир у власність здійснюється тільки наймачам і членам їх сімей.

Згідно пункту 4 статті 5 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону, право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них.

Відповідно до статей 1, 5, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», за якими передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири, при цьому до членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

З матеріалів справи вбачається, що заявою № 1 від 13 травня 2011 року позивач ОСОБА_6 просила оформити передачу у приватну власність спірну квартиру, яку займала разом з членами сім'ї на умовах найму. При оформленні квартири у спільну часткову власність просила передбачити розподіл власності між членами сім'ї у рівних частинах.

До вказаної заяви позивач ОСОБА_6 додала довідку про склад сім'ї наймача ізольованої квартири, в якій вказано, що станом на момент подачі заяви про приватизацію у квартирі АДРЕСА_2 проживають та мають право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Відмовляючи у позові, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що при здійсненні приватизації спірної квартири не були порушені вимоги законодавства України та права позивачки, її дочки та неповнолітнього онука щодо приватизації, оскільки мала місце письмова згода всіх повнолітніх членів сім'ї на приватизацію квартири, що не порушило Положення про порядок передачі квартир (будинків) у приватну власність громадян, а тому відсутні правові підстави для скасування розпорядження органу приватизації Уманської міської ради № 14147 від 16 червня 2011 року та визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2.

До такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов на підставі з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що стосуються порушення прав малолітньої дитини, яке, на думку заявника, відбулось в результаті ухвалення оскаржуваного судового рішення, оскільки рішенням апеляційного суду Черкаської області від 07 жовтня 2014 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7, яка діє, зокрема, в інтересах малолітнього ОСОБА_8, про скасування приватизації спірної квартири. Таким чином, за результатами ухвалення оскарженого судового рішення малолітній ОСОБА_8 не був позбавлений належної йому 1/3 частини квартири АДРЕСА_2.

Інші доводи касаційної скарги також не дають підстав для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, відповідно до вимог статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України в порядку цивільного судочинства підлягає захисту цивільне право особи, яке порушене, не визнане або оспорюється.

Матеріали справи не містять доказів того, які права ОСОБА_6 порушені, не визнані або оспорюються відповідачами, з урахуванням того, що приватизація спірної квартири відбулась на підставі заяви ОСОБА_6 і документів, які позивач особисто надавала відповідному органу приватизації.

Відповідно до частина 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Наведені в касаційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду апеляційної інстанції з їх оцінки.

За таких обставин, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 07 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:М.В. Дем'яносов
В.М. Коротун
О.В. Ступак
С.П. Штелик