МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 521/7015/15-ц
Номер провадження № 2/521/3677/15
УХВАЛА

"12" травня 2015 р. м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Жуган Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про припинення права спільної часткової власності, виділення в натурі частки із спільної часткової власності та визнання права власності на нерухомість, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 30.04.2015 року звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та згідно прохальної частини просить: припинити право спільної часткової власності та здійснити виділення в натурі частки, а саме отриманої нею за Договором дарування частини домоволодіння, житловою площею 9,0 кв.м. з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд із спільної часткової власності, та визнати право власності за ОСОБА_2.

Судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України.

Згідно ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

З поданої позивачем ОСОБА_2 позовної заяви, вбачається, що вона містить одночасно вимоги немайнового та майнового характеру: припинити право спільної часткової власності, здійснити виділення в натурі частки із спільної часткової власності, та визнати право власності, однак, позивачем не визначено ціну позову.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру сплаті підлягає судовий збір у розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше 0,2 мінімальної заробітної плати, та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, а за подання позовної заяви немайнового характеру сплаті підлягає судовий збір у розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати.

Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

В порушення зазначених положень ОСОБА_2 не надано доказів сплати судового збору відповідно до вимог закону.

Посилання позивача на її звільнення від сплати судового збору на п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не відповідають вимогам закону.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено осіб, які належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, серед яких не зазначено членів сімї померлого громадянина із числа (ліквідаторів, потерпілих) категорії 1 А, смерть якого повязана з Чорнобильською катастрофою.

Згідно доданої до матеріалів позовної заяви копії посвідчення ОСОБА_2, вбачається, що вона як дружина померлого громадянина із числа (ліквідаторів, потерпілих) категорії 1 А, смерть якого повязана з Чорнобильською катастрофою, має право на пільги, встановлені ст. 20 пункти 5, 7, 8, 11, 12, 20, 23, 27 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що не відповідає положенням п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Якщо в позовній заяві об'єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов'язаних між собою, то, враховуючи, що об'єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (п. 10 ч. 1 ст. 80 ЦПК). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається:

2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна;

9) у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу позивача, що ціна позову має бути визначена виходячи з дійсної вартості спірного нерухомого майна, а саме 1/10 частини домоволодіння №94, по вул. Чернишевського, у м. Одесі.

З урахуванням цього, позивачу необхідно сплатити судовий збір за вимогами майнового характеру, у розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (3654 грн.), та сплатити судовий збір за вимогами немайнового характеру у розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати (243,60 грн.).

Також судом встановлено, що вимоги, зазначені в прохальній частині позовної заяви, яка в подальшому є підставою постановлення рішення суду, не є конкретизованими, а саме:

- не зазначено на яку частку (кому вона належить, на підставі чого???) та між якими саме особами позивач просить припинити право спільної часткової власності;

- не вказано на користь якої особи необхідно здійснювати виділ в натурі частини домоволодіння та який розмір такої частини (з чого вона складається, кому належить???);

- не зазначено ні номер ні дата, ні ким посвідчено, та між якими особами укладено договір дарування, згідно якого була отримана частина домоволодіння (яка саме розмір?, з чого складається?);

- не зазначена адреса місцезнаходження домоволодіння, що є у спільній частковій власності, його розмір та характеристика складових частин.

- не вказано, на яку саме частку власності та на яке конкретно нерухоме майно необхідно визнати право власності за позивачем.

З підстав наведеного, суд також пропонує позивачу сформулювати в коректній формі - прохальну частину заявлених позовних вимог, з метою забезпечення повного захисту її прав та інтересів, і можливістю визначення судом фактичного предмету спору та підстав заявленого позову.

Тобто подана позовна заява не відповідає вимогам встановленим законодавством.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про припинення права спільної часткової власності, виділення в натурі частки із спільної часткової власності та визнання права власності на нерухомість залишити без руху.

Надати позивачу ОСОБА_2 строк для усунення недоліків позовної заяви пять днів з дати отримання даної ухвали.

Розяснити, що в разі не усунення визначених в ухвалі недоліків в зазначений термін, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В. Жуган