АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 529/1236/14-ц Номер провадження 22-ц/786/438/15Головуючий у 1-й інстанції Новак Д. І. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі :

Головуючого судді : Кузнєцової О.Ю.

Суддів : Хіль Л.М., Чічіля В.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 23 грудня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 21.04.2008 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір позики, згідно з яким він надав ОСОБА_3 в позику грошові кошти в сумі 20 000 грн. з терміном повернення до 21.05.2008 року. Цим же договором було передбачено, що у разі неповернення грошових коштів буде проведено звернення стягнення на земельну ділянку площею 3,88 га, що належить відповідачу на праві приватної власності. ОСОБА_3 грошові кошти у передбачений договором строк йому не повернула.

Рішенням третейського суду при Полтавській торгово-промисловій палаті від 12.06.2008 року було визнано право власності за позивачем на спірну земельну ділянку, на підставі якого йому було видано виконавчий лист, яким було зобов'язано відділ земельних ресурсів Диканського району зареєструвати за ним, право власності на вказану земельну ділянку.

Реєстрація права власності на цю земельну ділянку за позивачем не була проведена, бо виконавчий лист ним був втрачений. У задоволенні його заяви про видачу дубліката зазначеного виконавчого листа і поновлення пропущеного строку пред'явлення його до виконання ухвалою Октябрського районного суду м. Полтава від 29.01.2014 року було відмовлено.

Прохав суд визнати за ним, ОСОБА_2, право власності на земельну ділянку площею 3,88 га, кадастровий № 532108260:00:000;7008, яка знаходиться на території Водянобалківської сільської ради Диканського району.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 23 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 прохав рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що оспорюване рішення винесено за неповним з»ясуванням обставин справи та висновки суду не відповідають обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів приходить до висновку про її відхилення.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, місцевий суд виходив з того, що чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством, тобто на час звернення стягнення на майно - земельну ділянку сільськогосподарського призначення, боржника ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2, та на даний час, не допускається купівля-продаж або інший спосіб відчуження таких земельних ділянок, навіть у випадку визнання позову відповідачем, оскільки це суперечить закону.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Місцевим судом вірно встановлено фактичні обставини справи, що позивач ОСОБА_2 надав ОСОБА_3 у позику грошові кошти в сумі 20 000 грн. строком до 21.05.2008 року. В рахунок забезпечення виконання умов договору сторонами було досягнуто згоди про звернення стягнення на земельну ділянку площею 3,88 га, що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 084941 від 28.01.2008 року (а.с. 22) в разі не повернення боржником взятих грошових коштів.

Місцевим судом також встановлено і не заперечувалось сторонами, що відповідачка не повернула позивачу борг в розмірі 20 000 грн.

Рішення третейського суду при Полтавській торгово-промисловій палаті від 12.06.2008 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволено повністю, в якості погашення боргу ОСОБА_3 в сумі 20 000 грн. перед ОСОБА_2 звернуто стягнення на земельну ділянку відповідачки шляхом визнання за позивачем права на земельну ділянку розміром 3,88 га, яка перебуває у власності ОСОБА_3 та знаходиться на території Диканського району (а.с. 9-11).

Місцевим судом також вірно зазначено, що договір позики був укладений між сторонами 21.04.2008 року, а рішення третейським судом при Полтавській торгово-промисловій палаті було винесено 12.06.2008 року про визнання за ОСОБА_2 у якості погашення боргу в сумі 20 000 грн. права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення розміром 3,88 га, що перебуває у власності ОСОБА_3

Відповідно до п.п. є п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 року № 7 не може здійснюватися перехід права власності за судовими рішеннями (через визнання права власності на відчужену земельну ділянку або визнання дійсним договору щодо її відчуження, звернення стягнення на земельну ділянку в рахунок зобов'язань власника земельної ділянки або передачі її у власність кредитору з цих підстав, видачу виконавчого документа за аналогічним рішенням третейського суду) на земельні ділянки, щодо яких встановлена заборона на продаж або іншим способом відчуження, а саме: сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб, відчуження та зміни цільового призначення земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону (без доплат) і вилучення (викуп) для суспільних потреб.

Згідно із п. 15 Розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України із змінами, внесеними до нього Законом України "Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо заборони продажу земель сільськогосподарського призначення до прийняття відповідних законодавчих актів" № 490-V від 19.12.2006 року, що набрав законної чинності 13.01.2007 року, до 1 січня 2008 року не допускається: а) купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб; б) купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб.

Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI від 28.12.2007 року, що набрав законної чинності з 01 січня 2008 року, до п. 15 вказаних Перехідних положень Земельного кодексу України були внесені зміни, а саме період заборони був змінений "з 1 січня 2008 року" на "до набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель". Ці зміни діяли до 31 грудня 2008 року.

Таким чином місцевий суд прийшов до правильних висновків, що п. 8 угоди про позику між позивачем та відповідачкою щодо звернення стягнення боргу на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільгоспвиробництва є недійсним у момент його укладення відповідно до положень Закону України "Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо заборони продажу земель сільськогосподарського призначення до прийняття відповідних законодавчих актів" № 490-V від 19.12.2006 року, що набрав законної чинності 13.01.2007 року.

На даний час мораторій на відчуження таких земельних ділянок продовжено до 01 січня 2016 року.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, що і укладення договору позики, і винесення вказаного рішення третейського суду відбувалося у період дії заборони на відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Встановивши зазначені обставини місцевий суд правомірно прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги в частині порушення місцевим судом норм ст. 174 ЦПК України є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову та продовжує судовий розгляд.

Місцевим судом вірно зроблений висновок, що визнання позову відповідачем в даному спорі суперечить закону, оскільки на час виникнення спірних правовідносин, тобто на час звернення стягнення на майно - земельну ділянку сільськогосподарського призначення, боржника ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2, та на даний час, не допускається купівля-продаж або інший спосіб відчуження таких земельних ділянок.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що місцевим судом фактично визнано недійсними рішення постійно діючого третейського суду при Полтавській Торгово-промисловій палаті від 12.06.2008 року, ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави, виконавчого листа Октябрського районного суду м. Полтави від 01.08.2008 року також не заслуговують на увагу, оскільки дані рішення не були предметом позовних вимог і предметом розгляду справи, недійсними місцевим судом вони визнані не були.

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростували.

Підстави для переоцінки доказів у справі колегією суддів не встановлені.

Керуючись ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 315. 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти діб до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуюча суддя: (підпис) О.Ю. Кузнєцов

Судді: (підписи) Л.М. Хіль

В.А. Чічіль

З оригіналом згідно: