АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №761/842/14-ц Головуючий у 1 інстанції - Сіромашенко Н.В.
Апеляційне провадження Доповідач - Борисова О.В.
№ 22-ц/796/789/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: відділ опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Шевченківський районний відділ державної міграційної служби в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач в грудні 2013 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, треті особи: відділ опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, Шевченківський районний відділ державної міграційної служби в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання.

Обґрунтовував свої вимоги тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2010 року по 03 вересня 2013 року, від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу відповідач проживає в квартирі позивача, проте стосунки між позивачем та відповідачем погіршились, а тому неможливе подальше сумісне проживання.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: відділ опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Шевченківський районний відділ державної міграційної служби в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також судом не було роз'яснено позивачу його право на зміну предмету позову під час розгляду справи. Так, апелянт зазначає, що фактично предметом даного спору було виселення відповідача з наступним зняттям з реєстраційного обліку.

В суді апеляційної інстанції представник позивача підтримала апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник третьої особи Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідач та третя особа відділ опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідача 05 лютого 2015 року до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з хворобою сина ОСОБА_4 проте доказів на підтвердження обставин викладених у клопотанні не надала. Тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, квартира АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 27 липня 2000 року належить ОСОБА_1

Відповідно до довідки форма №3 від 12 грудня 2014 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

З 25 вересня 2010 року по 03 вересня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З матеріалів справи вбачається, що після розірвання шлюбу сторони проживають разом в квартирі АДРЕСА_1. Проте, у сторін погіршились стосунки дані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи постановами Шевченківського РУ ГУ МВС України про закриття кримінальних проваджень від 24 жовтня 2013 року, 24 грудня 2013 року, листами служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації.

Звертаючись з вказаним позовом позивач посилався, як на правову підставу в обґрунтування своїх позовних вимог на ст.405 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки позивач зазначив, що відповідач проживає в спірній квартирі, а тому посилання позивача на ст.405 ЦК України позбавлені юридичного обґрунтування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною 4 ст.156 ЖК УРСР визначено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст.64 ЖК УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Судом встановлено, та не оспорюється сторонами, що відповідач проживає у в квартирі АДРЕСА_1 разом з позивачем.

А тому колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання з підстав визначених ст.405 ЦК України, оскільки судом встановлено, що відповідач проживає у спірній квартирі разом з позивачем, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що позовні вимоги позивача були фактично про виселення відповідача з наступним зняттям з реєстраційного обліку, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядав позов ОСОБА_1 в межах заявлених ним вимог та не має права виходити за межі позовних вимог, вимог про виселення позивачем не заявлялось.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, і на законність оскаржуваного рішення не впливають.

Тому колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, внаслідок чого підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скарга позивача ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: