Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1990/14-ц

13 лютого 2015 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Битківського Л.М.,

з участю секретаря Дякун М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Богородчани, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права власності на приміщення гаражів, -

встановив:

Позивач звернувся з позовом до відповідачів у якому поставив питання про визнання за ним права власності на приміщення гаражів, загальною площею 1743,5 кв.м., що знаходяться по АДРЕСА_1 Богородчанського району Івано-Франківської області. На обґрунтування заявлених вимог вказує, що приміщення гаражів колишнього СГВК «Маяк» в 2003 році були виділені як цілісний майновий комплекс відповідачам, які були співвласниками майнових паїв за рахунок майна пайового фонду СГВК «Маяк». Вказане рішення було прийнято на зборах співвласників майнових паїв СГВК «Маяк» 09.11.2003 року, що відображено у протоколі №2. Протягом 2005-2014 років позивач зазначає, що уклав з кожним зокрема співвласником, який отримав це майно, договори купівлі-продажу їх частки у майні, а відтак право на вказане майно перейшло до нього. На даний час він одноосібно володіє та користується вказаним майном, однак оформити право власності на нього не може. Через зміни, які відбулись у законодавстві, сільські ради на даний час позбавлені права видавати свідоцтва про право власності на нерухоме майно. У реєстраційній службі йому повідомили про неможливість за відсутності документів, що підтверджують виникнення права власності на вказане нерухоме майно провести державну реєстрацію, посилаючись на п.26-27 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №703 «Про затвердження порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Оскільки СГВК «Маяк», який був правонаступником селянської спілки «Маяк» (до 1991 року колгоспу «Маяк»), ліквідовано, відшукати первинні документи, які б підтверджували право власності на вказану нерухомість неможливо, то в порядку ст.392 ЦК України просив визнати за ним право власності на приміщення гаражів.

В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав. Вказав, що з 2003 року, фактично з моменту виділення групі пайовиків вказаного майна в рахунок їх майнового паю, він орендував у них дане приміщення. Протягом 2005-2014 років у кожного з пайовиків викупив його частку у даному майні, а тому визнання за ним права власності не порушить будь-чиїх інтересів. Просив позов задовольнити

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 ОСОБА_8 в судове засідання не з'явились, подали суду заяви у яких просили розглянути справу у їх відсутності, заявлені позовні вимоги визнали, підтвердили, що продали позивачу належну їм частку у майні, отриманому в рахунок виплати майнового паю.

Заслухавши пояснення позивача, свідка ОСОБА_10, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до рішення зборів співвласників майнових паїв СГВК «Маяк (с.Підгір'я Богородчанського району) від 09.11.2003 року (протокол №2) ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_12 отримали від майнової комісії СГВК по акту прийому-передачі від 10.11.2013 року нерухоме майно - гаражі для автомобілів та побутові приміщення, в єдиному комплексі. Вказані обставини підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 - голова майнової комісії СГВК «Маяк». Відповідно до акту прийому-передачі майно прийняв ОСОБА_1, який з того часу фактично орендував вказане майно у вказаної групи пайовиків. 20.04.2005 року ОСОБА_1 уклав договір купівлі-продажу майнового паю з ОСОБА_12, яка передала йому свідоцтво та право на частку у пайовому майні. Такі ж договори ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_2 24.11.2005 року, з ОСОБА_6 10.02.2011 року, з ОСОБА_5 19.11.2013 року, з ОСОБА_4 19.11.2013 року, з ОСОБА_3 10.02.2014 року, з ОСОБА_11 10.03.2011 року, з ОСОБА_9 20.07.2012 року, з ОСОБА_8 10.07.2014 року, з ОСОБА_7 17.03.2011 року. Майнові сертифікати вказаних пайовиків були погашені, про що свідчать дані Підгірської сільської ради. Таким чином, ОСОБА_1, викупивши у групи пайовиків частку кожного у праві спільної часткової власності, набув право на майно, а право власності відповідачів, згідно ст. 346 ЦК України припинилось. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно представленого технічного паспорту вказаний об'єкт нерухомості складається з 23 приміщень загальною площею 1743,5 кв.м.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності на нерухомість у відповідності до ст.182 ЦК України підлягає державній реєстрації.

На підставі викладеного, ст.ст.328, 392, 1274 ЦК України, керуючись ст.213-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідент.код.НОМЕР_1), жителем АДРЕСА_2 право власності на приміщення гаражів, загальною площею 1743,5 кв.м., які знаходяться в АДРЕСА_1 Богородчанського району Івано-Франківської області. Право власності підлягає державній реєстрації.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Битківський Л.М.