УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Колодійчук В.М., розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11 грудня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення,

в с т а н о в и в :

У червні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суд із вказаним позовом, в якому просило суд ухвалити рішення, яким у рахунок погашення кредитної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки - будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та виселити осіб проживаючих у спірному домоволодінні.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного 26 вересня 2006 року кредитного договору ОСОБА_2 отримала в банку кредит у розмірі 15 тис. доларів США зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 23 вересня 2021 року.

У забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором 26 вересня 2006 року було укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідач надала в іпотеку нерухоме майно: будинок загальною площею 41,20 м2, житловою площею 20,00 м2, який розташований в АДРЕСА_1.

Внаслідок неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 08 травня 2014 року становить 13 879,56 доларів США, яку у добровільному порядку відповідач не погашає.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 05 серпня 2014 року позовні вимоги позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 11 грудня 2014 року заочне рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 05 серпня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким частково задоволено заявлені ПАТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу банком предмета іпотеки з укладенням від імені іпотекодавця правочину купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстрацією укладеного правочину у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалене судове рішення суду апеляційної інстанції в частині відмовлених позовних вимог, а справу передати в цій частині на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та дійшов вірного висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо виселення, суд апеляційної інстанції зауважив, що позивачем не надано доказів, а судом не встановлено, проживання будь-яких осіб у домоволодінні, що є предметом іпотеки, при цьому, судом роз'яснено право скаржника про можливість звернення до суду із окремим позовом про виселення осіб із житлового приміщення, яке є предметом іпотеки.

Посилання скаржника на те, що судом апеляційної інстанції не задоволено чи не розглянуто клопотання щодо витребування доказів, в даному випадку не є тією підставою, яка може потягнути за собою скасування судового рішення суду апеляційної інстанції із направленням справи на новий судовий розгляд, та як судом було встановлено всі фактичні обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, суд апеляційної інстанції питання про витребування доказів може вирішити лише після вирішення питання поважності причин неподання таких доказів до суду першої інстанції.

Також слід зазначити, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в інший погоджений сторонами строк. Оскільки на час ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні виконання імперативно-диспозитивних приписів, встановлених положеннями Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК, щодо примусового виселення за рішенням суду мешканців із житлового будинку або житлового приміщення, на які здійснюється звернення як на предмет іпотеки, то такі позовні вимоги на цій стадії не можуть бути задоволені, оскільки на цей момент відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя або нового власника щодо звільнення таких житлових приміщень їх мешканцями в розумінні вимог ст. 3 ЦПК щодо права особи для звернення до суду за захистом.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути, особі яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук