Справа № 349/593/13-ц
Провадження № 22-ц/779/22/2015
Головуючий у 1 інстанції Лошак О.О.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.,

суддів: Малєєва А.Ю., Меленко О.Є.

секретаря Яковин М.Я.,

з участю: відповідача ОСОБА_2

представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

в квітні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з даним позовом посилаючись на те, що згідно договору № б/н від 05.07.2006 року ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 3 600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % на рік на суму залишку боргу за кредитом. Станом на 12.03.2013 року утворилася заборгованість на загальну суму 22 864,96 грн. Зобов'язання за вказаним договором відповідач не виконав, тому просив стягнути з ОСОБА_2 вищевказану суму заборгованості та судові витрати.

Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 22 864,96 грн заборгованості станом на 12.03.2013 року за кредитним договором від 05.07.2006 року, а саме - 3 594,70 грн заборгованості за кредитом, 17 705,26 грн - заборгованості по процентах за користування кредитом, 500 грн штрафу (фіксована частина), 1 065 грн штрафу (процентна складова) та 229, 40 грн судового збору. Всього на загальну суму 23 094,36 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що ухвала суду від 19.05.2014 року суперечить нормам ст. 109 ЦПК України, оскільки справа не підлягала розгляду в Рогатинському районному суді. Також, суд порушив строк розгляду даної справи, ухвалив протилежне рішення, що суперечить рішенню Рогатинського районного суду від 02.09.2013 року та ухвалі Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31.10.2013 року, а саме не з'ясував обставин додержання позивачем строків позовної давності по кожному із прострочених платежів. Судом не враховано обставини укладання кредитного договору від 05.07.2006 року, на яких умовах було підписано цей договір. Судом взято до уваги необґрунтовану інформаційну довідку від 29.07.2014 року, що суперечить нормам ст. 60 ЦПК України. Тому просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, представник ПАТ КБ "ПриватБанк" доводи апеляційної скарги заперечила.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 05.07.2006 року було укладено договір про надання строкового кредиту на суму 3600 грн, який складався із заяви позичальника від 05.07.2006 року та Умов і правил надання банківських послуг. Станом на 12.03.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 22 864,96 грн, а саме: 3 594,70 грн заборгованості за кредитом, 17 705,26 грн заборгованості по процентах за користування кредитом, штрафу у розмірі 500 грн (фіксована частина) та 1065 грн штрафу (процентна складова).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання; якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же термін. ОСОБА_2 не надав письмової заяви про закриття карткового рахунку. На думку суду, строк позовної давності банком не пропущено, оскільки відповідач не надав письмової заяви про закриття карткового рахунку, як передбачено п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, то дія договору автоматично продовжувалась.

З такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки суд дійшов їх з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Згідно зі статтею 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента.

Поза увагою суду залишились положення глави 19 Цивільного кодексу України щодо позовної давності.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 05.07.2006 року укладено договір № б/н про надання строкового кредиту на суму 3600 грн, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, який складається із заяви позичальника від 05.07.2006 року та Умов і правил надання банківських послуг.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

ОСОБА_2 заявляв клопотання про застосування строку позовної давності (а. с. 30-31, 140).

Пунктом 2 розділу І Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення).

Згідно заяви позичальника ОСОБА_2 термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії кредитної картки (а. с. 9).

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці.

Із заяви від 05.07.2006 року, яка є невід'ємною частиною договору, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2, убачається, що строк дії картки, виданої останньому встановлений до липня 2008 року.

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права у квітні 2013 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Із Правил користування платіжною картою випливає, що договір є чинним у межах строку дії карти. Після закінчення строку дії картки на вимогу клієнта йому повинна видаватися нова картка, якщо від нього не поступила заява про закриття картрахунку.

Суди першої інстанції, задовольняючи позов, не звернув уваги на те, що пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений, а також на те, що після закінчення строку дії договору банк не видавав боржнику грошових коштів і нової платіжної картки, а боржник своїх зобов'язань за договором від 05.07.2006 року не виконав.

Оскільки дія картки закінчилась 31 липня 2008 року, а з позовом до суду банк звернувся лише у квітні 2013 року, то висновок суду першої інстанції про те, що позовна давність не спливла, є помилковим.

Колегія суддів відхиляє доводи представника ПАТ КБ "ПриватБанк", заявлені в засіданні апеляційного суду про те, що 31.03.2009, 11.11.2010 та 24.03.2011 року здійснювалось автоматичне списання коштів по картковому рахунку ОСОБА_2, відповідно в сумах 2,82 грн, 7,34 грн, 10,3 грн, тому в силу вимог ст. 264 ЦК України строк позовної давності перервався та його перебіг почався заново.

Згідно із ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Бездіяльність боржника (наприклад, неоспорювання ним безспірного списання коштів, якщо така можливість допускається за законом або договором) не свідчить про переривання перебігу позовної давності, оскільки таке переривання можливе лише шляхом вчинення дій.

Згідно заяви позичальника від 05.07.2006 року сплата заборгованості за кредитним лімітом може здійснюватися як шляхом внесення коштів на картку клієнтом, так і списанням банком коштів із Дебетної картки. Однак дебетну картку ОСОБА_2 не отримував, а термін дії кредитного ліміту відповідає терміну дії кредитної картки (а. с. 9).

Крім того, згідно п. 4.6 розділу І Умов та правил надання банківських послуг списання коштів з будь-якого рахунку клієнта, відкритого банком, оформляється меморіальним ордером.

Сторони ствердили, що інших рахунків ОСОБА_2 у ПАТ КБ "ПриватБанк" не відкривав, а в матеріалах справи меморіальні ордери відсутні.

З огляду на те, що сторони в договорі обумовили умови договірного списання коштів, тому дії позивача, які вчинені після 31.07.2008 року (закінчення строку дії картки) не можуть свідчити про їх правомірність та про добровільне погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором, оскільки списання коштів відбувалося позивачем поза волею відповідача.

На порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув, заперечень відповідача не спростував.

Оскільки вказані порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Рогатинського районного суду від 21 жовтня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 05.07.2006 року відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Малєєв А.Ю.

Меленко О.Є.