Номер провадження 2/754/658/15
РІШЕННЯ

Іменем України

16.01.2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Ярошенко С.В.,

при секретарі Ткаченко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПП «Гучік-ПЛЮС» про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ПП «Гучік-ПЛЮС» про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач отримав від нього за договором позики 120 000 грн., що підтверджується квитанціями від 03.03.14 року та від 04.03.14 року. Але своїх зобов'язань, відповідно договору від 03.03.14 року, відповідач належним чином не виконав, гроші в повному обсязі до цього часу не повернув, просив стягнути з останнього 120 000 грн.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив розглядати справу у його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розглядати справу у його відсутності.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.03.14 року між сторонами укладено Договір №1, відповідно якого ОСОБА_1 передав ПП «Гучік-ПЛЮС» грошові кошти у сумі 120 00 грн. строком на 3 місяці, що підтверджується відповідними квитанціями від 03.03.14 року та від 04.03.14 року.

Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, за умовами укладеного між сторонами договору позики від 03.03.14 року, ОСОБА_1 передав у власність ПП «Гучік-ПЛЮС» грошові кошти у сумі 120 000 грн., які останній зобов'язувався повернути через три місяці, тобто 05.06.14 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що ПП «Гучік-ПЛЮС» не виконало належним чином взяті на себе зобов'язання та не повернуло у повному обсязі суму позики у строк, визначений договором позики, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 200 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 77, 88, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ПП «Гучік-ПЛЮС» на користь ОСОБА_1 суму боргу в сумі 120 00 грн. та судовий збір у сумі 1 200 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий