Суддя Бабенко Ю. П.
Справа № 644/1391/15-ц
Провадження № 2/644/1000/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі: головуючого - судді Бабенко Ю.П., за участю секретаря Колобнєва Р.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення неустойки за договором позики, -

УСТАНОВИВ :

Представник позивача просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь позивача передбачену сторонами в договорі позики від 01.09.2008 року неустойку за прострочення виконання ОСОБА_2 зобовязань за договором позики за період з 06.03.2014 року по 09.02.2015 року в сумі 170000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.09.2008 року між сторонами по справі було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала 27500 доларів США і зобовязалася їх повернути до 01.03.2009 року, але до зазначеного строку повернула лише 1930 доларів США. Неповернутими залишились кошти в сумі 25570 доларів США. Також посилається на те, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 14.05.2014 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 297634 грн.80 коп., проценти за користування позикою в розмірі 142904 грн.28 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 45372 грн.72 коп., неустойку в розмірі 50000 грн. Незважаючи на вжиті позивачем заходи щодо стягнення з відповідачки суми боргу, ОСОБА_2 свої зобовязання не виконала, а тому представник позивача і просить суд стягнути передбачену договором позики неустойку за час порушення нею своїх зобовязань з моменту подання 06.03.2014 року уточнення позовних вимог першого позову по день звернення до суду з цим позовом. Крім того, в забезпечення виконання ОСОБА_2 її зобовязань за договором позики, між позивачем по справі і ОСОБА_3 01.09.2008 року був укладений договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_3 поручився перед позивачем за повернення ОСОБА_2 позичених коштів і в силу ст. 554 ЦК України став солідарним з ОСОБА_2 боржником за зобовязанням повернути позивачеві кошти, які не повернув. Представник позивача ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності і відсутності позивача по справі (а.с.65).

Відповідачка ОСОБА_2 на неодноразові виклики в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася повісткою належним чином (ч.5 ст.74 ЦПК України), заперечення на позов до суду не надала, заяву про розгляд справи без неї суду не подавала.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про згоду з позовною заявою, яку вважає обґрунтованою. Не оспорює факти, викладені в позовній заяві і визнає позов. Просив суд розглядати справу за його відсутності і на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 01.09.2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 валютні цінності на суму 27500 доларів США, а остання зобовязалася повернути позику не пізніше 01.03.2009 року в порядку та в строки, визначені договором (а.с.5). Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Пунктом 3 вказаного договору позики сторони передбачили, що за прострочку виконання зобовязання по поверненню позики позичальник сплачує на користь позикодавця неустойку в розмірі 500 грн. за кожний день прострочки: при виникненні права вимоги дострокового виконання зобовязання за цим договором з дня виникнення такого права; при прострочці сплати останнього повернення починаючи з 1 березня 2009 року. При цьому сторони домовилися, що для вимог про стягнення зазначеної неустойки має застосовуватися збільшений строк позовної давності тривалістю 1000 днів.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 14.05.2014 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 297634 грн.80 коп., проценти за користування позикою в розмірі 142904 грн.28 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 45372 грн.72 коп., неустойку в розмірі 50000 грн., а всього 535911 грн. 80 коп. В мотивувальній частині зазначеного рішення суду вказано на те, що на час розгляду справи неповернутий борг за договором позики становить 25570 доларів США. Предметом розгляду по справі № 2029/9626/12 апеляційного суду Харківської області була уточнена позовна заява, датована 06 березня 2014 року. Саме по цей день представник позивача просив суд стягнути неустойку в сумі 500000 грн.

На підставі наданих суду доказів встановлено, що борг ОСОБА_2 і на час розгляду справи даним складом суду становить 25570 доларів США. Так, з документів виконавчої служби видно, що вказане рішення суд до цього часу не виконано (а.с.67-73).

Згідно договору поруки від 01.09.2008 року (а.с.122), укладеного між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_3, останній поручився перед ОСОБА_1 за виконання зобовязань ОСОБА_2 на вказаним вище договором позики від 01.09.2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, які не передбачають підставою припинення зобов'язання ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Наявність судових рішень про стягнення боргу та передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України грошових сум за інші періоди невиконання боржником зобов'язання й відкриття виконавчого провадження за цими рішеннями за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання (добровільного чи примусового) не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін.

Частиною1 ст.549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Згідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема, сплата неустойки.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що на момент ухвалення судом рішення борг позивачу не повернуто, є передбачені законом підстави для стягнення неустойки за період, за який вона не була стягнута попередніми рішеннями судів, а саме за період з 07.03.2014 року по 09.02.2015 року, а саме за 340 днів, як просить представник позивача. Сума неустойки за вказаний період складає 170000 грн. (Розрахунок: 500 грн. х 340 днів=170000 грн.)

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зважаючи на те, що вказаним вище рішенням апеляційного суду по справі № 2029/9626/12 було стягнуто неустойку в розмірі 50000 грн., яка разом з неустойкою за даним позовом в цілому буде складати 220000 грн., а також приймаючи до уваги розмір заборгованості за договором позики в сумі 25570 доларів США, суд приходить до висновку про те, що в разі стягнення неустойки в сумі 170000 грн., розмір неустойки не буде перевищувати розмір збитків. Крім того, суд враховує, що відповідачка не зазначила суду інші обставини, які б мали істотне значення для зменшення розміру неустойки.

Позовні вимоги про стягнення неустойки з ОСОБА_3, як поручителя, задоволенню не підлягають виходячи із наступного.

Згідно до копії наданого суду договору поруки (а.с.122), вона була укладена 01.09.2008 року. Зобовязання за договором позики повинні були бути виконаними до 01.03.2009 року.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Із договору поруки (а.с.122) видно, що договір діє до повного виконання сторонами прийнятих за ним на себе зобовязань.

Вказана обставина про дію договору поруки до повного виконання зобовязань сторонами не свідчить про те, що в договорі встановлено строк припинення поруки в розумінні ст.251, ч.4 ст.559 ЦК України. Таким чином, умова договору поруки про припинення поруки після повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором позики не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки.

У звязку з цим порука на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя (постанови Верховного Суду України від 21 травня 2012 р. у справі № 6-48цс11, від 21 травня 2012 р. у справі № 6-68цс11, від 23 травня 2012 р. у справі № 6-33цс12).

Зважаючи на те, що представник позивача предявив позов до ОСОБА_3 лише 06.07.2015 року, порука ОСОБА_3 вважається припиненою. При цьому суд враховує, що позивач подав до суду позов до поручителя більш ніж через 1 рік від дня остаточного повернення позики, що в разі визнання поруки припиненою, відсутні підстави для стягнення боргу і неустойки.

В звязку з вищевикладеним, суд відмовляє в позові до ОСОБА_3 і стягує з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача неустойку за період прострочки з 07.03.2014 року по 09.02.2015 року в сумі 170000 грн.

В відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача суд також стягує витрати позивача на оплату судового збору в розмірі 1700 грн., а всього стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 171700 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 215 ЦПК України, ст.ст.11, 16, 251, 259, 267, 509, 525, 526, 527, 549, 551, 559, 598-601, 604-609, 611, 625, 1046-1052 Цивільного кодексу України, - суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 171700 (сто сімдесят одну тисячу сімсот) гривень.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки в сумі 170000 грн. і судових витрат, -ВІДМОВИТИ.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в апеляційний суд Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова протягом 10 днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ :