АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/1024/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2401/15Головуючий у 1-й інстанції Окунь Т.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Омельченко Л.М.

Суддів: Дорош А.І. Бондаревської С.М.

При секретарі Ачкасовій О.Н.

З участю адвоката ОСОБА_2

Представника позивача ОСОБА_3

Відповідача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 18 червня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем проживала однією сім»єю без реєстрації шлюбу, від якого має двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, і доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час ОСОБА_4 у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дітей.

Просила, з урахуванням доходів відповідача та інтересів дітей, які на даний час проживають з нею, стягувати з ОСОБА_4 на їх утримання аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн. щомісяця.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 18 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 18 травня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення допущено до негайного виконання в межах суми платежів за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп.

В апеляційному порядку рішення суду оскаржив ОСОБА_6 який, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про зменшення розміру аліментів на утримання дітей до розміру 771,60 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги його матеріальний стан, наявність інших утриманців та скрутне матеріальне становище.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши пояснення учасників судового процесу, які з"явилися в засідання суду апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

За правилами п.п.1, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, і порушення норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено і це убачається з матеріалів справи, що ОСОБА_5 і ОСОБА_4 проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу протягом періоду з 01 січня 2007 року до 30 квітня 2015 року. Мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, які після припинення сторонами подружніх відносин залишилися проживати з матірю (а.с.2). Утриманням дітей на даний час фактично займається позивач.

Також судом правильно з»ясовано і це не заперечується сторонами, що через погіршення стосунків у сім»ї відповідач залишив трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, оформивши Договором дарування квартири від 20 травня 2013 року право спільної часткової власності обох дітей на неї, та проживає окремо. При цьому, суд першої інстанції, визначаючи розмір стягуваних аліментів, вірно врахував даний договір дарування, яким вирішено питання забезпечення дітей житлом, хоча цей договір і не має застережень про відчуження нерухомості в рахунок сплати аліментів.

Постановляючи рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 2000 грн.00 коп. щомісячно, суд першої інстанції послався на те, що вказана сума буде достатньою для задоволення розумних потреб дітей і що матеріальний стан відповідача дозволяє йому нести такі витрати по їх утриманню, а також послався на положення ст. 7 Закону України « Про державний бюджет України на 2015 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму на одну особу відповідного віку та працездатності (в даному випадку на дитину віком від 6 до 18 років) і рівність обох батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з висновками місцевого суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, на обох батьків покладено обов»язок по утриманню їх неповнолітніх дітей.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків,дочки, сина; інші обставини, що мають значення для справи.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Однак, суд першої інстанції неповно з»ясував обставини, що мають значення для справи, і вищевказані положення чинного законодавства.

Так, з наданої суду апеляційної інстанції копії свідоцтва про народження від 20.06.2007 року видно, що на утриманні ОСОБА_4 перебуває неповнолітній син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, інтереси якого також не повинні бути порушені.

Крім того, з довідки про доходи ОСОБА_4 вбачається, що починаючи з 01.01.2013 року і по даний час його заробітна плата за основним місцем роботи складає 300 грн.00 коп. (а.с.88).

Як пояснив у засіданні суду апеляційної інстанції відповідач і це підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, він з 30.06.2004 року є фізичною особою-підприємцем (а.с.64) та періодично займається ветеринарною діяльністю, маючи доходи в середньому близько тисячі гривень на місяць.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, місцевий суд не звернув увагу, що позивачем не надано належних доказів про матеріальний стан відповідача, поклав в основу рішення припущення, дійшовши хибного висновку про можливість стягнення з ОСОБА_4 2000 грн.00 коп. аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей і відступивши від принципу рівності обох батьків по утриманню своїх дітей.

Отже, суд першої інстанції не з»ясував належним чином матеріальне становище відповідача ОСОБА_4, зокрема, які він має доходи, наявність на його утриманні ще однієї неповнолітньої дитини, реальну можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі.

Законом України "Про державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014 року №80-VIII встановлено розмір прожиткового мінімуму на одну дитину віком від 6 до 18 років станом з 01.09.2015 року до 31.12.2015 року в сумі 1455 грн. 00 коп.

Виходячи з того, що батьки мають рівний обов"язок утримувати своїх неповнолітніх дітей, та, з урахуванням прожиткового мінімуму на одну дитину, колегія суддів вважає за доцільне визначити розмір аліментів, які слід стягнути з ОСОБА_4, на користь ОСОБА_5 на утримання їх неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, в сумі 730 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції слід змінити.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

В іншій частині рішення суду є законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.п.1, 4, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 18 червня 2015 року змінити в частині розміру стягуваних аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, зменшивши їх з 2000 грн.00 коп. (двох тисяч гривень) до 730 грн.00 коп. (сімсот тридцять гривень) на кожну дитину щомісячно, починаючи з 18 травня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : суддя (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно: