Справа № 363/2988/13-ц Головуючий у І інстанції Войнаренко Л.Ф.
Провадження № 22-ц/780/127/15 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба
Категорія 1 09.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

09 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Журби С.О., Сержанюка А.С.,

При секретарі - Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно та земельну ділянку в порядку спадкування, -

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулась до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно та земельну ділянку в порядку спадкування.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона на підставі заповіту, посвідченого 29 березня 2004 року секретарем Чаплинської селищної ради Юр»ївського району Дніпропетровської області, є спадкоємцем ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вона прийняла спадщину, 16 квітня 2013 року їй було видано свідоцтво на право на спадщину за заповітом на грошові внески з належними до нього відсотками, нарахуваннями та компенсаціями, які зберігаються в ПАТ «Державний ощадний банк України».

Проте, постановою приватного нотаріуса Юр»ївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8 від 10 жовтня 2012 року № 74/02-14 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,0692 га кадастровий номер 310740102, розташовану по вул. Ю. Гагаріна в с.Нижча Дубечня, Вишгородського району, Київської області, у зв»язку з тим, що реєстрація права власності на житловий будинок та земельну ділянку не проведені.

Зазначене майно було набуто ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу, укладеного 16 грудня 2011 року між відповідачем та ОСОБА_4, яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_5

Згідно п. 6.2 Договору, продаж майна здійснювався за 532500 грн. із розстрочкою сплати та кінцевим терміном оплати за договором до 20 квітня 2012 року. Сторони здійснили повний розрахунок, а тому виконано всі обов»язки , покладені на покупця договором. Після виконання всіх обов»язків покупця за зазначеними договорами, ОСОБА_5 не встиг зареєструвати право власності на зазначене майно в установленому законом порядку відповідно до ст. 182 ЦК України, так як помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Просила визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_5, а сааме - на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11 жовтня 2013 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням Вишгородського районного суду Київської області від ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просила, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 жовтня 2013 року скасувати, ухвалити по справі нове рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог. Зазначила, що рішення суду першої інстанції порушує її права та інтереси, так як між нею та ОСОБА_3 було укладено попередній договір купівлі-продажу спірного будинку, а на момент розгляду даної цивільної справи, все майно, яке належить ОСОБА_3 було зарештовано, в тому числі і спірний будинок, що підтверджується постановою ВДВС Солом'янського районного управління юстиції м. Києва ВП 3 38695540 від 15 липня 2013 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 жовтня 2013 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі заповіту, посвідченого 29 березня 2004 року секретарем Чаплинської селищної ради Юр»ївського району Дніпропетровської області, є спадкоємцем ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона прийняла спадщину, і 16 квітня 2013 року їй було видано свідоцтво на право на спадщину за заповітом на грошові внески з належними до нього відсотками, нарахуваннями та компенсаціями, який зберігається в ПАТ «Державний ощадний банк України».

Постановою приватного нотаріуса Юр»ївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8 № 74/02-14 від 10 жовтня 2012 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, площею 0,0692 га. кадастровий номер 310740102, розташовану по АДРЕСА_1, у зв»язку з тим, що реєстрація права власності на житловий будинок та земельну ділянку не проведені.

Судом також встановлено, що зазначене майно було набуто ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу, укладеного 16 грудня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_5

Згідно п. 6.2 Договору, продаж майна здійснювався за 532500 грн. із розстрочкою сплати та кінцевим терміном оплати за договором до 20 квітня 2012 року.

Відповідачка ОСОБА_6, яка виступала за договорами подавцем вказаного майна, суду підтвердила, що сторони здійснили повний розрахунок по договорам купівлі-продажу, в тому числі, виконано всі обов»язки, покладені на покупця договором , а сааме, на ОСОБА_5 Матеріальних претензій за договорами вона не має.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про доведеність позивачем заявлених нею позовних вимог, а тому виснвок Вишгородського районного суду Київської області по задоволення позовних вимог ОСОБА_2 є правильним.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи ОСОБА_7 викладені в апеляційній скарзі про те. що суд першої інстанції розглядаючи вказану справу, порушив приписи ст. 209 ЦПК України та вирішив питання про її права та обовязки, а також те, що все майно, яке належить ОСОБА_3 на момент розгляду справи знаходилось під арештом, так як вони не грунтуються на законі та не підтверджуються належними доказами.

Так як суд першої інстанції розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив обставини справи, надані докази, правильно визначився з законом, який регулює спірні правовідносини, порушень закону при розгляді справи не допустив, тому, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, а рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 листопада 2013 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: