РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2015 року

Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючо госудді Нев'ядомського Д.В.

при секретарі Кузнецовій А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору даруванняна підставі ст.. 235 ЦК України, як удаваного.

В обґрунтування свого позову позивачі вказали, що у жовтні 2013 році їм стало відомо про те, що ОСОБА_4 подарив спірну кімнату ОСОБА_3 Зазначили про те, що вважають вказаний договір удаваним, таким, що суперечить закону, і порушує права позивачів на отримання вказаної квартири в порядку поліпшення житлових умов. Фактично, на їхню думку, мав місце договір купівлі-продажу квартири між відповідачами.

В судовому засіданні позивачі та їх представники позов підтримали.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4позов визнав та вказав, що він отримав від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 2000 доларів США і ще 4000 доларів США за належну йому кімнату, але обіцяні 4000 доларів США ОСОБА_6 йому так і не сплатив.

В судовому засіданніпредставник відповідача ОСОБА_6 позов не визнав, вказав, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений саме договір дарування. Доказів про інше ОСОБА_4 та позивачами не надано.

Вивчивши позовну заяву, вислухавши сторони, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 08.11.2004 року відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, ОСОБА_4набув права власності на 36/100 частин квартири АДРЕСА_1. Згідно договору дарування від 08.11.2004 року, ОСОБА_4 подарував дану частину квартири ОСОБА_3

Згідно ст. 203 ЦПК України - Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна матинеобхіднийобсягцивільноїдієздатності.Волевиявленняучасникаправочинумає бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 215 ЦПК України -Підставою не дійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостоюстатті203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст.. 235 ЦПК України - Удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони на справді вчинили, відносин сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Під час судового розгляду позивачі та відповідач ОСОБА_4не надали доказів, крім власних міркувань, про удаваність правочину - договору дарування, а саме підтвердження передачі покупцем ОСОБА_3 продавцю ОСОБА_4 будь-яких коштів за продаж спірної частини квартири, та зобов'язання про сплати таких коштів у наступному. ОСОБА_4., як сторона договору не оспорював вказану угоду, не звертався до суду або правоохоронних органів, щодо порушення його прав даною угодою, добровільно знявся з реєстрації у цій квартирі, тобто його дії свідчили про розуміння змісту та наслідків укладеної ним з ОСОБА_3 угоди. Позивачі також не довели суду, яким чином дана угода порушує їх законні права.

Згідно ст.. 60 ЦПК України - Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.. 717 ЦК України - За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Сторони оспорюваного договору дарування виконали свої обов'язки один перед іншим.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 235, 717 ЦК України, ст..ст. 10,11,27,31,57-60,209,212,215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я Д.В. Нев'ядомський