Провадження № 2/185/533/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Врони А.О., за участю секретаря - Антощенка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

16 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики розмірі 3000 грн., три проценти річних в сумі 36 грн. 24коп., інфляційні втрати у сумі 195 грн. та судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.. Позов мотивовано тим, що у січні 2013 року ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_2 договір позики, згідно якого передала їй речі на суму 3000 грн. з умовою повернення коштів до березня 2013 року. 12 березня 2014 року позивач звернулась до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів, на що останньою у присутності свідка було написано розписку, відповідно до якої ОСОБА_2 зобов'язалась повернути позивачу кошти у сумі 3000 грн. з квітня до липня 2014 року у рівних частинах щомісяця до 29 числа. Свої зобов'язання згідно розписки відповідач не виконала, таким чином у останньої перед позивачем виникла заборгованість у сумі 3231 грн. 59 коп., з яких 3000 грн. - заборгованість за договором позики, 36 грн. 24 коп. - три проценти річних від суми заборгованості, та 195 грн. - інфляційні втрати.

У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги представник позивача підтримав в повному обсязі, відповідач визнав.

Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі виходячи з наступного.

12 березня 2014 року ОСОБА_2 склала розписку, згідно змісту якої взяла у борг 3000 (три тисячі) грн. у ОСОБА_1 у присутності свідка ОСОБА_3, при цьому зобов'язалась повернути гроші протягом чотирьох місяців з квітня по липень 2014 року щомісячно рівними частинами кожного 29-го числа.

Згідно з ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3000 грн. згідно розписки від 12 березня 2014 року (а.с.4).

З огляду на норми ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав, у зв'язку з чим утворилась сума боргу за позикою в розмірі 3000 грн., три проценти річних від суми заборгованості в розмірі 36 грн. 24 коп. та інфляційні втрати в розмірі 195 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З огляду на ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,11,131,174,208-210,212-215,218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 12 березня 2014 року в розмірі 3231 (три тисячі двісті тридцять одна) грн. 59 коп., яка складається з 3000 (три тисячі) грн. - сума боргу за позикою, 36 (тридцять шість) грн. 54 коп. - три проценти річних від простроченої суми, 195 (сто дев'яносто п'ять) грн. - інфляційні втрати за весь час прострочення.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя А. О. Врона