Справа № 344/2087/15-ц
Провадження № 2/344/2102/15
У Х В А Л А

16 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Бабій О.М., ознайомившись з матеріалами справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Рона» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки та упущеної вигоди, -

В С Т А Н О В И В:

ТзОВ «Компанія Рона» звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки та упущеної вигоди.

Як вбачається із тексту позовної заяви, відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_1

Частиною 1 ст. 109 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому суду.

Обгрунтовуючи подання позову до Івано-Франківського міського суду позивач посилається на ч.ч. 3, 6, 8 ст. 110 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, чи шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, або за місцем завдання шкоди.

Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ викладених в п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред'являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи - за її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року N 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", а щодо юридичної особи - за положеннями статті 93 ЦК.

Законодавець чітко розмежував три поняття:

місце проживання фізичної особи;

зареєстроване у встановленому законом порядку місце перебування фізичної особи;

місцезнаходження юридичної особи.

Отже, згідно вказаної статті позивач не може звертатись до Івано-Франківського міського суду з позовом, оскільки ч. 3 ст. 110 ЦПК України стосується фізичної особи, а не юридичної особи, оскільки у вказаній статті вживаються такі поняття як зареєстроване місце проживання чи перебування позивача, а не місцезнаходження юридичної особи.

Крім того, місцем завдання шкоди є Надвірнянський район Івано-Франківської області.

Відповідно до ч. 6 ст. 110 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, завданої майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред'являтися також за місцем завдання шкоди.

Вказана частина 6 ст. 110 ЦПК України також не може бути застосована, оскільки місцем завдання шкоди є Надвірнянський район Івано-Франківської області.

Відповідно до ч. 8 ст. 110 ЦПК України, позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

Зі змісту позовних вимог вбачається спір про відшкодування шкоди завданої ДТП та упущеної вигоди, а не стягнення страхового відшкодування згідно договору страхування. Також до матеріалів справи позивачем не долучено копію договору страхування з відповідачем.

Крім того, навіть якщо б позивач просив про відшкодування страхового відшкодування, то відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», правила визначення місця виконання зобов'язання передбачено статтею 532 ЦК. При цьому слід ураховувати, що правила цієї статті застосовуються до зобов'язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, пункт 4 частини першої статті 532 ЦК) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Рона» слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Керуючись ст. ст. 109, 110, 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Рона» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки та упущеної вигоди вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя Бабій О.М.