Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/65/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Плахотніченко Л.І.
Доповідач Дьомич Л. М.
УХВАЛА

Іменем України

05.02.2015 Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Єгорової С.М.; Письменного О.А.

з участю секретаря: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м Кіровограда від 11 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства "Кіровоградський ливарний завод", відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кіровограді Кіровоградської області про визначення розміру відшкодування шкоди та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2009 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Кіровоградський ливарний завод» та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворюваннях у м. Кіровограді Кіровоградської області про зобов'язання вчинити певні дії, а саме встановити, що розмір втраченого заробітку внаслідок нещасного випадку на виробництві від 03 вересня 1985 року складає 117,42 грн. та здійснити перерахунок страхових виплат з 01 квітня 2001 року виходячи із розміру втраченого заробітку 117,42 грн. на 25% втрати професійної працездатності.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що у 1985 р., під час роботи землеробом на Кіровоградському чавуноливарному заводі (правонаступником якого є ВАТ «Кіровоградський ливарний завод»), вона отримала виробничу травму голови, внаслідок чого їй встановлено 25 % втрати професійної працездатності безстроково, що підтверджується актом про нещасний випадок та витягами із актів огляду МСЕК.

У зв'язку з втратою працездатності Відкритим акціонерним товариством «Кіровоградський ливарний завод» призначено ОСОБА_3 відшкодування втраченого заробітку. Проте, відшкодування шкоди у встановлених розмірах їй не здійснювалось.

Згідно ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який набрав чинності 01 квітня 2001 р., відшкодування шкоди працівникам, які отримали травму на виробництві, з 01 квітня 2001 р. покладається на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Підприємства, що здійснювали відшкодування шкоди працівникам, які отримали травму на виробництві, зобов'язанні з 01 квітня 2001 р. передати до Фонду справи на всіх зазначених потерпілих із визначеною сумою втраченого заробітку.

Відкритим акціонерним товариством «Кіровоградський ливарний завод» 01 квітня 2001 р. передано особову справу ОСОБА_3 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кіровограді.

Під час передачі особової справи ОСОБА_3 підприємством визначено втрачений заробіток не із заробітної плати, яку вона мала до виробничого ушкодження, а із мінімальної заробітної плати у сумі 33 грн. 10 коп.

Дані про заробітну плату зазначені у акті про нещасний випадок, де встановлено, що за 21 день непрацездатності виплачено 260,4 руб. Враховуючи, що на період тимчасової непрацездатності за працівником зберігається середня заробітна плата, то середньоденна заробітна плата позивача на день нещасного випадку складала 12,4 руб. (260,4 руб. / 21 днів лікарняного), а середньомісячна заробітна плата перед нещасним випадком складала - 272,8 руб. (12,4 руб. * 22 середньомісячні робочі дні).

З розрахунку позивача станом на 01 квітня 2001 р., тобто на момент передачі документів до Фонду, середньомісячна заробітна плата її складала 469,68 грн., а втрачений заробіток з урахуванням 25% втрати професійної працездатності повинен становити - 117,42 грн.

У лютому 2009 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовами до відкритого акціонерного товариства «Кіровоградський ливарний завод» та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворюваннях у м. Кіровограді Кіровоградської області про зобов'язання вчинити певні дії, а саме встановити, що розмір втраченого заробітку внаслідок нещасного випадку на виробництві від 03 липня 1989 року складає 123,45 та здійснити перерахунок страхових виплат з 01 квітня 2001 року виходячи із розміру втраченого заробітку 123,45 грн. на 25% втрати професійної працездатності.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що у липні 1989 року під час роботи столяром в Кіровоградському чавуноливарному заводі (правонаступник ВАТ «Кіровоградський ливарний завод») з ним стався нещасний випадок внаслідок якого йому встановлено 25 % втрати професійної працездатності на 1 рік, а пізніше 50 % безстроково, що підтверджується актом про нещасний випадок та витягом із актів огляду МСЕК.

У зв'язку із втратою працездатності відкритим акціонерним товариством «Кіровоградський ливарний завод» призначено ОСОБА_4 відшкодування втраченого заробітку.

Відкритим акціонерним товариством «Кіровоградський ливарний завод» 01 квітня 2001 р. передано особову справу ОСОБА_4 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кіровограді. Відповідач визначив його втрачений заробіток не із заробітної плати, яку він отримував до виробничого ушкодження, а із мінімальної заробітної плати у сумі 23 грн. 85 коп.

Дані про заробітну плату ОСОБА_4 зазначені у акті про нещасний випадок згідно якого, за 12 днів непрацездатності йому сплачено 198,36 руб. Оскільки на період тимчасової непрацездатності за працівником зберігається середня заробітна плата, то середньоденна заробітна плата ОСОБА_4 на день нещасного випадку складала 16,53 руб. (198,36 руб. / 12 днів лікарняного), а середньомісячна заробітна плата перед нещасним випадком складала - 363,66 руб. (16,53 руб. * 22 середніомісячні робочі дні). Вказує, що на момент передачі справи ОСОБА_4 до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань середньомісячна заробітна плата позивача складала 493,83 грн., а втрачений заробіток з урахуванням 25% втрати професійної працездатності повинен складати - 123,45 грн.

У лютому 2009 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовами до Відкритого акціонерного товариства «Кіровоградський ливарний завод» та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворюваннях у м. Кіровограді Кіровоградської області про зобов'язання вчинити певні дії, а саме встановити, що розмір втраченого заробітку внаслідок нещасного випадку на виробництві від 27 травня 1993 року складає 250,31 грн. та здійснити перерахунок страхових виплат станом на 01 квітня 2001 року з розрахунку 250,31 грн. на 50% втрати професійної працездатності.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 27 травня 1993 року під час роботи водієм у ВАТ «Кіровоградський ливарний завод» отримав виробничу травму руки у зв'язку з чим йому встановлено 60% втрати професійної працездатності на 1 рік, а згодом встановлено 50% втрати працездатності безстроково. Вказане підтверджується актом про нещасний випадок від 02 липня 1993 року, а також витягом із актів огляду МСЕК.

01 квітня 2001 року ВАТ «Кіровоградський ливарний завод» передав його особову справу відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кіровограді.

Під час передачі особової справи визначено втрачений заробіток не із заробітної плати, яку він отримував до виробничого ушкодження, а із мінімальної заробітної плати у сумі 60 грн. 14 коп.

Дані про заробітну плату зазначені у акті про нещасний випадок, де встановлено, що за 18 днів непрацездатності ОСОБА_2 сплачено 43223,94 крб. Враховуючи, що на період тимчасової непрацездатності за працівником зберігається середня заробітна плата, то середньоденна заробітна плата позивача на день нещасного випадку складала 2401,33 руб. (43223,94 крб. / 18 днів лікарняного), а середньомісячна заробітна плата перед нещасним випадком складала - 52829,26 крб. (2401,33 крб.. * 22 середніомісячні робочі дні).

За наданим ним розрахунком, на момент передачі справи до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань середньомісячна заробітна плата складала 500,62 грн., а втрачений заробіток з урахуванням 50% втрати професійної працездатності повинен складати - 250,31 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 квітня 2009 року цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства «Кіровоградський ливарний завод», відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кіровограді Кіровоградської області про визначення розміру відшкодування шкоди та зобов'язання вчинити дії, цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Відкритого акціонерного товариства «Кіровоградський ливарний завод», відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кіровограді Кіровоградської області про визначення розміру відшкодування шкоди та зобов'язання вчинити дії та цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Кіровоградський ливарний завод», відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кіровограді Кіровоградської області про визначення розміру відшкодування шкоди та зобов'язання вчинити дії - об'єднано для розгляду в одне провадженні (т. 1 а.с.24).

За даною справою ухвалено судове рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 квітня 2009 року, яке переглянуто за нововиявленими обставинами ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда 2014 року (а.с. т 1. 79-85; т.2 64-66).

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 липня 2014 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Позивачі звернулися з апеляційною скаргою, в якій просять про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог. Зазначають, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, дійшов помилкового висновку щодо невідповідності наданих документів, які підтверджують неправомірні дії відповідача стосовно визначення втраченого заробітку із мінімальної заробітної плати, а не із мінімальної заробітної плати, яку позивачі отримували до виробничого ушкодження. Крім того, судом взято до уваги висновки експерта в кримінальній справі, які не відповідають дійсним обставинам і не можуть слугувати беззаперечним доказом не відповідності розрахунку виплати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та пояснення представника відповідачів, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд застосовуючи положення ч.4 ст.61 ЦПК України, послався на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 листопада 2013 року у кримінальній справі №1111/3190/12, яким встановлено, що акти про нещасні випадки на виробництві, які сталися із ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 являються підробленими.

Так, судом встановлено, що згідно акту про нещасний випадок та витягу із актів огляду МСЕК у 1985 році під час роботи ОСОБА_3 землеробом на Кіровоградському чавуноливарному заводі (правонаступником якого є ВАТ «Кіровоградський ливарний завод»), остання отримала виробничу травму голови, внаслідок чого їй встановлено 25 % втрати професійної працездатності безстроково (т.1 а.с.6-8).

У зв'язку з втратою 25% працездатності відкритим акціонерним товариством «Кіровоградський ливарний завод» призначено ОСОБА_3 відшкодування втраченого заробітку, проте відшкодування шкоди у встановлених розмірах позивачу не здійснювалось через економічну кризу, що розпочалась та тривала 1990-ті роки.

Згідно ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який набрав чинності 01 квітня 2001 р. відшкодування шкоди працівникам, які отримали травму на виробництві, з 01.04.2001 р. покладається на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Підприємства, що здійснювали відшкодування шкоди працівникам, які отримали травму на виробництві, зобов'язанні з 01 квітня 2001 р. передати до Фонду справи на всіх зазначених потерпілих із визначеною сумою втраченого заробітку.

Відкритим акціонерним товариством «Кіровоградський ливарний завод» 01 квітня 2001 р. передано особову справу ОСОБА_3 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кіровограді та визначено втрачений заробіток позивача не із заробітної плати, яку вона мала до виробничого ушкодження, а із мінімальної заробітної плати у сумі 33 грн. 10 коп.

У акті про нещасний випадок ОСОБА_3, визначено, що за 21 день непрацездатності їй сплачено 260,4 руб (т. 1 а.с. 6). Враховуючи, що на період тимчасової непрацездатності за працівником зберігається середня заробітна плата, то її середньоденна заробітна плата на день нещасного випадку складала 12,4 руб. (260,4 руб./21 днів лікарняного), а середньомісячна заробітна плата перед нещасним випадком складала - 272,8 руб. (12,4 руб. * 22 середніомісячні робочі дні).

Згідно акту про нещасний випадок та витягу із актів огляду МСЕК У липні 1989 р. під час роботи ОСОБА_4 столяром на Кіровоградському чавуноливарному заводі (правонаступником якого є ВАТ «Кіровоградський ливарний завод») з ним стався нещасний випадок внаслідок якого йому встановлено 25 % втрати професійної працездатності на 1 рік, а згодом 50 % безстроково (т. 1 а.с. 30-32).

Відкритим акціонерним товариством «Кіровоградський ливарний завод» 01 квітня 2001 р. передано особову справу ОСОБА_4 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кіровограді та визначено втрачений заробіток позивача не із заробітної плати, яку він мав до виробничого ушкодження, а із мінімальної заробітної плати у сумі 23 грн. 85 коп.

У акті №26 про нещасний випадок ОСОБА_4, визначено, що за 12 днів непрацездатності йому сплачено 198,36 руб (т. 1а.с. 30). Враховуючи, що на період тимчасової непрацездатності за працівником зберігається середня заробітна плата, то його середньоденна заробітна плата на день нещасного випадку складала 16,53 руб. (198,36 руб./12 днів лікарняного), а середньомісячна заробітна плата перед нещасним випадком складала - 363,66 руб. (16,53 руб. * 22 середніомісячні робочі дні)

Згідно акту № 11 про нещасний випадок на виробництві та витягу із актів огляду МСЕК У травня 1993 року під час роботи ОСОБА_2 водієм у ВАТ «Кіровоградський ливарний завод» з ним стався нещасний випадок, в результаті чого він отримав травму руки у зв'язку з чим йому встановлено 60% втрати професійної працездатності на 1 рік, а згодом встановлено 50% втрати працездатності безстроково. (т. 1 а.с.58 ).

Відкритим акціонерним товариством «Кіровоградський ливарний завод» 01 квітня 2001 р. передано особову справу ОСОБА_2 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кіровограді та визначено втрачений заробіток позивача не із заробітної плати, яку він мав до виробничого ушкодження, а із мінімальної заробітної плати у сумі 60 грн. 14 коп.

У акті про нещасний випадок ОСОБА_2, визначено, що за 18 днів непрацездатності йому сплачено 43223,94 крб. (а.с. 58). Враховуючи, що на період тимчасової непрацездатності за працівником зберігається середня заробітна плата, то його середньоденна заробітна плата на день нещасного випадку складала 2401,33 крб. (43223,94 крб. / 18 днів лікарняного), а середньомісячна заробітна плата перед нещасним випадком складала - 52829,26 крб. (2401,33 крб. * 22 середніомісячні робочі дні).

07 листопада 2013 року вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 366 КК України встановлено, що п.17.1,17.2 в копії акту про нещасний випадок на виробництві, який стався 03 вересня 1985 року з ОСОБА_3, п.п. 17.1,17.2 в копії акту про нещасний випадок на виробництві, який стався 03 липня 1989 року з ОСОБА_4 та п.15.2 в копії акту про нещасний випадок на виробництві, який стався 27 травня 1993 року з ОСОБА_2 є підробленими та визнано винною ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України у підробленні документів ( т.2 а.с. 11-28).

Висновком судово-почерокознавчої експертизи НДЕКЦ при УМВС України в Кіровоградській області від 07.05.2010 року № 1694/02 проведеної в рамках кримінальної справи встановлено, що зображення рукописного запису в пунктах 17.1., 17.2 які перебувають в копії акта про нещасний випадок на виробництві що стався 03.09.1985 року з землеробом 2 розряду ОСОБА_3, рукописний запис в пункті акта 17.1., 17.2 які перебувають в акті № 26 про нещасний випадок на виробництві що стався 03.07.1989 року з столяром 5 розряду ОСОБА_4,а також рукописні записи в пункті 15.2. які перебувають в оригіналі акта №11 про нещасний випадок на виробництві що стався 27.05.1993 року з водієм ОСОБА_2 виконані однією особою.

Додатковою судово-економічної експертизою №121 по вказаній кримінальній справі, встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перерахунок щомісячної страхової виплати та доплати страхової виплати, проведеної за період 2008-2009 роки відділенням ВД ФСНВ у м. Кіровограді працівникам здійснено не у відповідності до норм та вимог чинного законодавства України.

Окремою постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 листопада 2013 року повідомлено Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про виявлення порушень закону, оскільки суми грошових коштів у вигляді перерахунку щомісячної страхової виплати та доплати страхової виплати проведеної за період 2008-2009 роки відділенням ВД ФСНВ у м. Кіровограді та здійсненої у період з 01.01.2008 року по 01.01.2010 року у розрізі постраждалих осіб та виплат ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 сплачені на підставі підроблених документів (т. 2 а.с. 5-10).

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивачів, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість заявленого, так як доказ на який сторона посилалась є неналежним. Вироком суду визнано підробленими пукти в копіях актів про нещасні випадки на виробництві, де зазначені суми виплат по тимчасовій непрацездатності сторін у справі на підставі проведеної в рамках кримінальної справи судово-почеркознавчої експертизи. В обгрунтування апеляційної скарги щодо розміру сум, які підлягають відшкодуванню позивачі посилалися на довідки про заробітну плату до настання страхового випадку. Проте, вказані довідки не беруться судом до уваги, оскільки не містять відомостей про суми виплат по тимчасовій непрацездатності та не підтверджують розмір втраченого заробітку станом на 01 квітня 2001 року, який встановлений рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 квітня 2009 року.

Крім того, при здійсненні розрахунку для встановлення середньомісячної заробітної плати станом на 01 квітня 2001 року позивачі посилались на п. 12 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим держаним соціальним страхуванням», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266. Даний Порядок обчислення набув чинності після виникнення спірних правовідносин.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо недоведеності позивачами заявлених вимог і правомірно відмовив у задоволенні позову.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м Кіровограда від 11 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: