У х в а л а

09 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Парінової І.К., Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Іпотечний центр у м. Києві та Київській області «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», Київська регіональна дирекція Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2014 року позов задоволено частково. В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_3 право власності на наступне майно: 23/100 частки квартири АДРЕСА_1, загальною площею 85,10 кв. м, житловою площею 50,30 кв. м; 3/10 частки машиномісця АДРЕСА_2.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на наступне майно: 77/100 частки квартири АДРЕСА_1, загальною площею 85,10 кв. м, житловою площею 50,30 кв. м; 7/10 частки машиномісця АДРЕСА_2.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2014 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за кожним право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 85,10 кв. м, житловою площею 50,30 кв. м; Ѕ частини машиномісця АДРЕСА_2.

Боргові зобов'язання у сумі 86 452 грн 85 коп. розділено в рівних частках між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за кредитним договором від 27 березня 2003 року № 11, укладеним між ОСОБА_2 та Регіональним відділенням у м. Києві Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву.

Боргові зобов'язання у сумі 22 649 грн 68 коп. розділено в рівних частках між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за кредитним договором від 22 вересня 2006 року № 014/1179/74/977, укладеним між ОСОБА_2 та Київською регіональною дирекцією (філією) АППБ «Аваль».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2014 року, касаційну скаргу ОСОБА_1, яка діє від імені ОСОБА_2, задоволено частково. Рішення апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2014 року в частині поділу боргових зобов'язань скасовано, залишено в цій частині в силі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2014 року. В іншій частині рішення апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2014 року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції ч. 1 ст. 60 ч. 2 ст. 70 СК України.

На підтвердження своїх доводів заявник долучив до заяви:

- ухвалу Верховного Суду України від 03 грудня 2009 року у справі за позовом про поділ майна подружжя;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 лютого 2013 року у справі за позовом про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом про поділ майна подружжя;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2014 року у справі за позовом про поділ майна подружжя.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 6 постанови від 30 вересня 2011 року № 11 «Про практику застосування статей 353 - 360 Цивільного процесуального кодексу України», заява про перегляд судових рішень у цивільних справах із підстав п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України може бути подана за сукупності таких умов: судом (судами) касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права; справи стосуються спорів, які виникли з подібних правовідносин; має місце ухвалення різних за змістом судових рішень судом (судами) касаційної інстанції. Неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права полягає, зокрема: у різному тлумаченні судами змісту і сутності правових норм, що призвело до різних висновків про наявність чи відсутність суб'єктивних прав та обов'язків учасників відповідних правовідносин; у різному застосуванні правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням юридичної сили цих правових норм, а також їх дії у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню; у різному визначенні предмета регулювання правових норм, зокрема застосуванні різних правових норм для регулювання одних і тих самих правовідносин або поширенні дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосуванні цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню; у різному застосуванні правил аналогії права чи закону у подібних правовідносинах. Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту доданої до заяви ухвал Верховного Суду України від 03 грудня 2009 року, ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 лютого 2013 року, від 25 червня 2014 року на які посилається заявник, не вбачається неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, оскільки вищевказані судові рішення касаційної інстанції ухвалені у справах, де предмет спору, зміст позовних вимог не є тотожними та ухвалені у справах за різних встановлених судами фактичних обставин, тому в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Іпотечний центр у м. Києві та Київській області «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», Київська регіональна дирекція Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», про поділ спільного майна подружжя, за заявою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун

М.В. Дем'яносов

І.К. Парінова

А.В. Маляренко