Провадження № 4-с/202/21/2015
УХВАЛА

Іменем України

25 червня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Зосименко С.Г.

при секретарі Журавльов А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за скаргою Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району на постанову державного виконавця Індустріального відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся у лютому 2015 року до суду із скаргою на дії державного виконавця Індустріального відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції, посилаючись на те, що постановою державного виконавця від 06.02.2015 року було відмолено у відкритті виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.10.2014 року через відсутність у виконавчому документі ідентифікаційного номеру боржника. Вважає дану постанову незаконною. Просив визнати дії державного виконавця Індустріального відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1 з винесення постанови 06.02.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження за судовий наказом від 10.10.2014 року, № 2-/0202/526/2014, вданим Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь КВЖРП заборгованості в сумі 1383,37 грн. неправомірними, скасувати постанову державного виконавця Індустріального відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 06.02.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобовязати Індустріальний відділ ДВС Дніпропетровського міського управління відкрити виконавче провадження щодо виконання судового наказу , виданого Індустріальним районним судом 30.01.2015 року у справі № 2-н/0202/526/2014.

Представник заявника підтримав вимоги та просив задовольнити.

Представник Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у судове засідання не зявився.

Суд, заслухавши думку представника заявника, вивчивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Так в судовому засіданні встановлено, що 05 лютого 2015 року на виконання до Індустріального відділу ДВС ДМУЮ надійшов виконавчий лист № 2-н/0202/526/2014, виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь КВЖРП заборгованості у розмірі 1383,37 грн. 06 лютого 2015 року державним виконавцем Січкар Т.М. було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження за судовий наказом № н/0202/526/2014 на підставі того, що у виконавчому документі відсутній ідентифікаційний номер боржника. Дана постанова була отримана заявником 20.02.2015 року, тому суд вважає, що заявником не пропущено строк для звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, власне імя та по батькові для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код субєкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб-платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб-громадян країни, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню , зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Відповідно до ст. 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Дії державного виконавця щодо відмови у відкритті виконавчого провадження на виконання виконавчого документу № н/0202/526/2014 були неправомірними, оскільки відсутність ідентифікаційного номеру боржника не є перешкодою у проведенні виконавчих дій, тому що Закону України «Про виконавче провадження» наділяє державного виконавця повноваженнями та надає йому можливість вжити всіх заходів стосовно витребування даної інформації.

В рішенні Європейського суду з прав людини за позовом Іванова Ю,М. проти Держава Україна від 15 січня 2010 року зазначено, що обовязковість судових рішень (яка передбачає і їх виконуваність) гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод, оскільки у протилежному випадку право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обовязкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін.

Тому суд вважає, що вимоги заявника щодо скасування постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження від 06.02.2015 року є обґрунтовані та підлягають задоволенню. В іншій частині скарги вимоги заявника не ґрунтуються на законі, тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 32 Конституції України, ст. ст. 11, 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження» ст. ст. 14, 383 - 387 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби ДМУЮ ОСОБА_1 щодо відмови у відкритті виконавчого провадження за судовим наказом № 2-н/0202/526/2014 від 30.01.2015 року неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби ДМУЮ ОСОБА_1 ВП № 46388030 про відмову у відкритті виконавчого провадження від 06.02.2015 року.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко