АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє як опікун в інтересах ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за невиконання грошового зобов'язання.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 р. ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_2, яка діє як опікун в інтересах ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за невиконання грошового зобов'язання.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що недієздатна ОСОБА_3 в інтересах якої діє опікун ОСОБА_2 судове рішення про стягнення на її користь грошових коштів, в сумі 186 400 грн. не виконують.

Посилаючись на викладені обставини, просила суд стягнути з відповідачів солідарно за період невиконання грошового зобов'язання, що виникло на підставі судового рішення з 01 серпня 2013 р. по 31 серпня 2014 р інфляційні втрати в сумі 24 977 грн. 60 коп., 6 066 грн. 85 коп. - три проценти річних, а також витрати пов'язані з оплатою судового збору та понесені витрати на правову допомогу.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 р. позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за невиконання грошового зобов'язання за період з 01 серпня 2013 року по 31 серпня 2014 року інфляційні втрати, в сумі 24 977 грн. 60 коп. та 3% річних, в сумі 6 066 грн. 85 коп., а всього стягнути - 31 044 грн. 45 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на неправильне застосування та порушення норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити по справі нове рішення про солідарне стягнення грошових коштів з відповідачів.

Колегія суддів, заслухавши представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представника відповідачки, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог сторонами не оскаржено, тому у відповідності до положень ч.1 ст.303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27 листопада 2006 р. постановлено визнати ОСОБА_3 недієздатною та призначено її опікуном ОСОБА_2 /а.с.59-60/.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 лютого 2013 р., з урахуванням змін, внесених рішенням колегії суддів з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 31липня 2013 р., постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти, в сумі 184 555 грн. та 1 845 грн. судового збору /а.с.11-23/.

На виконання судового рішення 21 серпня 2013 р. районним судом видано виконавчі листи, й 27 серпня 2013 р. та 28 січня 2014 р. старшим державним виконавцем органу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції Хільченко Р.В. винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів, в сумі 184 555 грн. та 1 845 грн. судового збору /а.с.28, 29/.

Відповідно до постанови державного виконавця від 30 грудня 2013 р. по виконавчому провадженню №ВП39521093 про стягнення грошах коштів на корись позивачки, в сумі 184 555 грн. виконавчий документ, на підставі п.2 ч.1 ст.47, 50 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з відсутністю у боржника на праві власності майна та неотриманням нею коштів, повернуто стягувачу /а.с.55/.

Ухвалюючи рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних з ОСОБА_2 районний суд виходив з того, що рішенням суду постановлено стягнути грошові кошти з ОСОБА_3, а тому саме остання несе тягар відповідальності за його невиконання, а на ОСОБА_2 покладено майновий обов'язок недієздатної ОСОБА_3 за рахунок саме коштів останньої, й окрім того шкода завдана позивачці не є шкодою, в розумінні положень ст.1184 ЦК України.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Доводи апеляційної скарги щодо покладення обов'язку по відшкодуванню збитків, завданих внаслідок невиконання грошового зобов'язання в тому числі і на опікуна ОСОБА_3 - ОСОБА_2 є безпідставними.

Так, судом встановлено, що зобов'язання на підставі судового рішення виникло у недієздатної особи - ОСОБА_3

Положеннями ч.2 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки.

Згідно із ч.4 ст.67 ЦК України опікун зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Частиною 1 ст.72 ЦК України опікун зобов'язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах.

Відповідно до положень ст.15 СК України майновий обов'язок недієздатної особи за її рахунок виконує опікун.

Відтак, оскільки грошове зобов'язання за невиконання якого позивачкою заявлено вимогу про стягнення збитків покладено саме на недієздатну ОСОБА_3, повернення грошових коштів має бути опікуном здійснено ОСОБА_2 за рахунок виключно майна недієздатної, а тому відсутні підстави до притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за його невиконання у зв'язку з відсутністю у останньої такого.

Посилання апеляційної скарги про покладення на ОСОБА_2 солідарного обов'язку по відшкодуванню шкоди, на підставі ст.1184 ЦК України, ретельно перевірялися судом першої інстанції, отримали належну оцінку в рішенні суду та обґрунтовано визнані безпідставними.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав до часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з положеннями ст.ст.29, 30 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді має фізична особа, які досягли повноліття та є дієздатною - усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.

Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Матеріалами справи доведено, що відповідачку по справі - ОСОБА_3, рішенням суду визнана недієздатною.

Встановлено, що опікуном ОСОБА_3 визнано ОСОБА_2

Отже, за станом здоров'я ОСОБА_3 неспроможна самостійно нести відповідальність за невиконання цивільних обов'язків, передбачених рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 лютого 2013 р., зі змінами, внесеними рішенням Апеляційного суду м. Києва від 31липня 2013 р.

Між тим, ухвалюючи рішення, районний суд вимоги ст. ст.29, 30 ЦПК України не врахував й необґрунтовано прийшов до висновку про стягнення боргу за невиконання грошового зобов'язання з недієздатної особи.

За таких обставин, рішення районного суду підлягає зміні, а його резолютивна частина - викладенню в новій редакції та вказівкою про стягнення грошових коштів з ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року змінити.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 за невиконання грошового зобов'язання за період з 01 серпня 2013 року по 31 серпня 2014 року інфляційні втрати, в сумі 24 977 грн. 60 коп. та 3% річних, в сумі 6 066 грн. 85 коп., а всього стягнути 31 044 грн. 45 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, опікуном якої є ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору, в сумі 310 грн. та наданням правової допомоги, в сумі 1 400 грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 754/15298/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2651/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Мальченко О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.