Справа № 189/2074/14-ц
У Х В А Л А

05.02.2015 року Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді: Лукінової К.С.

при секретарі Копиці С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Покровський сирзавод» про витребування майна з чужого незаконного володіння. Ухвалою Покровського районного суду від 12.11.2014 року провадження у зазначеній справі відкрито. Разом з позовною заявою позивачем надано заяву про забезпечення позову в якій ставиться питання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом передання на зберігання ОСОБА_2 за адресою: м. Харків, вул. Фісановича, 6-А спірного рухомого майна.

Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 12.11.2014 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Покладено на відділ державної виконавчої служби Покровського РУЮ Дніпропетровської області вжити заходів щодо передачі спірного рухомого майна ОСОБА_2В /а.с. 24/.

Колегією суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.01.2015 року ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 12.11.2014 року скасовано та передано питання на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування ухвали судом апеляційної інстанції зазначено, що при постановленні ухвали суддя першої інстанції не врахував вимоги ст.ст. 152, 153 ЦПК України та обрав спосіб забезпечення позову, яким фактично вирішив спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зі змісту ч. 5 ст. 153 ЦПК України слідує, що про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою про забезпечення позову, а саме шляхом витребування та передачі спірного рухомого майна на зберігання ОСОБА_2 за адресою: м. Харків, вул. Фісановича, 6-А спірного рухомого майна від відповідача ТОВ «Покровський сирзавод».

Позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідач має чіткі ознаки неплатоспроможності. Підприємство не сплачує вчасно податки та не перераховує платежі на користь Пенсійного фонду України. У звязку з великою заборгованістю по заробітній платі перед робітниками виникає загроза залишення його промислового обладнання взагалі без охорони, відповідач має змогу демонтувати придбане промислове обладнання та вивезти його. В результаті чого це значно може ускладнити у подальшому виконання рішення суду в разі задоволення його позовних вимог.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з п. 4 ППВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Разом з тим, з наданих позивачем документів у суду не має підстав вважати, що відповідач якимось чином буде ухилятись від виконання рішення суду в разі задоволення позову чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:

ОСОБА_3