Номер провадження: 22-ц/785/46/15
Головуючий у першій інстанції Целух А.П.
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О. Д., Станкевича В. А.,

при секретарі Стадніченко А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за законом, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, представника ОСОБА_2, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09. 04. 2012 р.,

в с т а н о в и л а:

14. 12. 2009 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту, складеного 03. 10. 2007 р. ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_3 і визнати за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частину АДРЕСА_1. Вказала, що ОСОБА_5 - її батько, вона проживала окремо від нього, але постійно провідувала його і підтримувала з ним нормальні стосунки батька і доньки, батько казав, що вона як єдина донька успадкує все його майно. ОСОБА_6 - друга дружина її батька, у 2007 р. батьку зробили складну операцію, через те, що стан його здоров'я був дуже важким і до операції батько дуже хворів. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько помер. При зверненні до нотаріальної контори позивачу було відмовлено у прийнятті спадщини через те, що є заповіт на ім'я відповідачки. На день складення заповіту батько сильно хворів і тому позивач вважає, що він не усвідомлював те, що підписує.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09. 04. 2012 р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності у порядку спадкування за законом відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в особі її представника ОСОБА_4 ставиться питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про задоволення позову з підстав, викладених у позові, а також з посиланням на те, що у 2007 р. заповідачу була зроблена складна операція після якої він поводив себе неадекватно та потребував постійної допомоги і у зв'язку з цим ОСОБА_2, як його донька, постійно опікувалася про нього, купляла медичні препарати. З посиланням на ст. 215 ч. 1 ЦК України вважає, що оскільки на момент підписання заповіту ОСОБА_5 хворів на тяжкі захворювання, вживав медичні препарати, які могли впливати на стан його свідомості, відповідно не міг в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій в момент підписання заповіту відповідач, користуючись безпорадним станом хворого, понудила його скласти заповіт на свою користь. Вказує, що посилання суду першої інстанції на акт комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи, акт 23 від 14. 01. 2011 р., згідно якого комісія не змогла надати відповідь про психічний стан ОСОБА_5 та його можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними на час підписання заповіту 03. 10. 2007 р., є необґрунтованим тому, що в дійсності це не висновок експертизи, а лист-акт 23 Одеської обласної клінічної психіатричної лікарні № 1 від 14. 01. 2011 р. Оскільки призначена судом посмертна судово-психіатрична експертиза не була проведена вважає необхідним її призначення в подальшому. Зазначалось, що позивач не мала можливості особисто приймати участь у судовому процесі та надати пояснення по справі і про ухвалене рішення стало відомо лише під час розгляду іншої спадкової справи у зв'язку зі смертю ОСОБА_3

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09. 09. 2014 р. залучено ОСОБА_7 і ОСОБА_8 до участі у справі в якості відповідачів -- правонаступників відповідача ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що її представник не буде приймати участь у справі, і підтримала доводи апеляційної скарги, а ОСОБА_9, представник ОСОБА_7, і ОСОБА_10, представник ОСОБА_8, вважають рішення суду правильним.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка в судове засідання інших осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і перевіривши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позову, в тому числі з посиланням на показання свідків, які підтвердили той факт, що ОСОБА_5 під час свого життя був адекватним, розумів значення своїх дій, вільно висловлював свої думки, алкогольними напоями не зловживав і на акт комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи № 23 від 14. 01. 2011 р., згідно якого комісія не змогла надати відповідь про психічний стан ОСОБА_5 та його можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними на час підписання заповіту 03. 10. 2007 р.

Проте з таким висновком суду в повному обсягу погодитися не можна з таких підстав.

Згідно зі ст. ст. 1233, 1234, 1235, 1247 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті; право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, право на заповіт здійснюється особисто; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кількох фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин; заповіт складається у письмовій формі, має бути особисто підписаний заповідачем і має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

За положеннями ст. 1257 ч. ч. 2,4 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_3, є донькою ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_3 згідно з витягом від 06. 08. 2009 р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб знаходилася у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 19. 06. 1976 р. по 09. 03. 1993 р. і за свідоцтвом про укладення шлюбу від 05. 05. 1993 р. - з 05. 05. 1993 р. і даних про розірвання цього шлюбу у справі немає.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07. 11. 2007 р., яке набрало чинності 19. 11. 2007 р., визнано дійсним договір купівлі-продажу АДРЕСА_1, укладений 12. 12. 1996 р. на Одеській товарній біржі під № 12623 від 12. 12. 1996 р. між ОСОБА_5, ОСОБА_3 з однієї сторони і ОСОБА_11 з іншої; визнано право власності за ОСОБА_5 і ОСОБА_3 на 1/2 частині цієї квартири за кожним.

Згідно витягів №№ 17231163, 17231184 від 27. 12. 2007 р. про реєстрацію права власності на нерухоме майно комунального підприємства "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" за ОСОБА_5 і ОСОБА_3 зареєстровано 26. 12. 2007 р. право власності по 1/2 частки за кожним АДРЕСА_1 на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07. 11. 2007 р.

За заповітом від 03. 10. 2007 р., посвідченим державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори, ОСОБА_5, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, за яким належну йому квартиру під АДРЕСА_1 заповідав дружині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зміст ст. ст. 1241, 1254, 1307 ЦК України йому нотаріусом роз'яснено, заповіт складено та підписано в двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких залишається в справах нотаріальної контори, а другий видається заповідачеві. В заповіті є рукописний текст "Текст заповіту мною прочитано уголос та підписано особисто" з підписом "ОСОБА_5" і державним нотаріусом вказано, що "Заповіт записаний нотаріусом зі слів ОСОБА_5. Заповіт до підписання прочитаний вголос заповідачем ОСОБА_5 і власноручно підписаний ним", а також вказано, що це відбулося в присутності нотаріуса і особу заповідача встановлено, дієздатність його перевірено, заповіт зареєстровано в реєстрі за № 1-946.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, причина смерті - ракова інтоксикація, злоякісне новоутворення простати.

За витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно КП "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" від 25. 12. 2009 р. (за заявою ОСОБА_3.) ОСОБА_5 є власником 1/2 частки однокімнатної АДРЕСА_1 і ОСОБА_3 є власником 1/2 частки цієї ж однокімнатної квартири, житловою площею 19,3 кв. м., загальною площею 33,4 кв. м. на підставі вищевказаного рішення суду з приміткою, що по заяві успадковується 1/2 квартири вартістю 15590 грн.

За довідкою з місця проживання від 28. 01. 2010 р. у спірній квартирі постійно проживає і зареєстрована лише ОСОБА_3, а ОСОБА_5, на якого був відкритий особовий рахунок помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Вказані фактичні обставини у справі підтверджені матеріалами справи та сторонами не спростовані.

Апеляційний суд на підставі матеріалів справи, в тому числі показань свідків, приходить до висновку, що у справі відсутні дані, що ОСОБА_5 на час укладення нотаріально посвідченого заповіту від 03. 10. 2007 р. на користь ОСОБА_3 не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними і, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Разом з тим, апеляційний суд відмічає наявність в описовій рішенні суду першої інстанції речень: "Так, судом було отримано акт комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи, акт № 23 від 14. 01. 2011 р., згідно якого комісія не змогла надати відповідь про психічний стан ОСОБА_5 та його можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними на час підписання заповіту 03. 10. 2007 р, в зв'язку з відсутністю документально підтвердженого факту психічного розладу ОСОБА_5 та наявністю суперечливих показань свідків. Вказаний висновок судово-психіатричної експертизи оцінюється судом з іншими зібраними по справі доказами."

Зазначені речення не відповідають матеріалам справи і спростовуються ними тому, що у даній справі була призначена, але не була проведена комісійна посмертна судово-психіатрична експертиза і відповідно у справі відсутні вказаний у рішенні суду акт цієї експертизи та відсутні висновки експертизи щодо поставленого перед нею питання чи здатний був ОСОБА_5 керувати своїми діями та усвідомлено приймати рішення на момент вчинення заповіту від 03. 10. 2007 р.

У справі є лише лист-акт № 23 від 14. 01. 2011 р. № 42 комісії лікарів судово-психіатричних експертів Одеської обласної клінічної психіатричної лікарні № 1 про повернення матеріалів цивільної справи з доданими матеріалами без виконання призначеної посмертної судово-психіатричної експертизи з клопотанням перед судом щодо надання медичної документації стосовно ОСОБА_5, у тому числі історії хвороби з різних медичних установ, з вказівкою, що при отриманні відповідних матеріалів комісія лікарів судово-психіатричних експертів буде готова повернутися до відповідей на поставлені судом питання.

Але суд першої інстанції ніякого рішення щодо цього клопотання не прийняв і розглянув справу не лише на підставі наявних у справі доказів, але й з посиланням на акт та висновки комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи, яка у справі не проводилася

З урахуванням викладеного і наявного у справі клопотання судово-психіатричних експертів від 14. 01. 2011 р. і клопотання з боку апелянта щодо проведення відповідної експертизи на підставі ст. ст. 137, 145, 303 ч. 2, 304 ЦПК України апеляційним судом було витребувано і досліджено медичну документацію стосовно ОСОБА_5 (у тому числі амбулаторну карту, історії хвороби і т. д.) з відповідних медичних установ за його місцем проживання та лікування та призначено обов'язкову у даному випадку судову-психіатричну (посмертну) експертизу, проведення якої було доручено експертам Одеської обласної клінічної психіатричної лікарні № 1 (на теперішній час - Комунальна установа "Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я") і на вирішення якої було поставлено питання чи усвідомлював значення своїх дій та (або) міг керувати ними ОСОБА_5 під час укладення ним заповіту 03. 10. 2007 р., який посвідчено державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори, з наданням експертам матеріалів цивільної справи та отриманої медичної документації стосовно ОСОБА_5

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 640 від 03. 12. 2014 р., проведеної комісією судово-психіатричних експертів Комунальної установи "Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я" на підставі наданої медичної документації, в тому числі стосовно його лікування та проведення операції з приводу раку, та матеріалів справи, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований в АДРЕСА_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_1, не страждав хронічним психічним розладом і не знаходився в тимчасовому стані, при якому внаслідок функціональних розладів психіки, порушення фізіологічних процесів в організмі чи інших болючих явищ тимчасово не міг розуміти значення своїх дій або не міг керувати ними, а тому усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними під час складення ним заповіту 03. 10. 2007 р., який посвідчено державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори.

Сторони у справі ознайомлені з вказаним висновком судово-психіатричної експертизи, який досліджено і прийнято апеляційним судом, оскільки експертиза проводилася компетентними особами на основі матеріалів справи та медичної документації стосовно ОСОБА_5, узгоджується з іншими доказами у справі і у суду не має підстав сумніватися в її обґрунтованості.

З урахуванням вказаного висновку судової експертизи і матеріалів справи, аналізуючи обставини справи на підставі наведених правових положень у сукупності апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що ОСОБА_5 при складенні заповіту усвідомлював значення своїх дій, міг ними керувати, а його волевиявлення щодо складання заповіту було вільним та відповідало його волі, а з боку позивача не доведено обставини, на які вона посилалася в обґрунтування заявлених вимог і доводи апеляційної скарги зазначене не спростовують.

Тому є обґрунтованою відмова суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності у порядку спадкування за законом, але рішення суду першої інстанції підлягає зміні з наведених вище підстав в частині щодо висновку судово-психіатричної експертизи.

З урахуванням зазначених обставин на підставі вимог ст. ст. 11, 303 ЦПК України щодо розгляду справи в межах заявлених позивачем вимог та апеляційної скарги і відповідно до вимог ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції у даній справі підлягає зміні з ухваленням нового рішення з підстав викладених вище з вилученням з його описової частини наступних речень: "Так, судом було отримано акт комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи, акт № 23 від 14. 01. 2011 р., згідно якого комісія не змогла надати відповідь про психічний стан ОСОБА_5 та його можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними на час підписання заповіту 03. 10. 2007 р, в зв'язку з відсутністю документально підтвердженого факту психічного розладу ОСОБА_5 та наявністю суперечливих показань свідків. Вказаний висновок судово-психіатричної експертизи оцінюється судом з іншими зібраними по справі доказами.", а в іншій частині рішення суду належить залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 304, 307 ч. 1 п. 3, 313-316, 317, 318, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Змінити рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09. 04. 2012 р., вилучивши з нього з підстав, викладених у даному судовому рішенні наступні речення: "Так, судом було отримано акт комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи, акт № 23 від 14. 01. 2011 р., згідно якого комісія не змогла надати відповідь про психічний стан ОСОБА_5 та його можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними на час підписання заповіту 03. 10. 2007 р, в зв'язку з відсутністю документально підтвердженого факту психічного розладу ОСОБА_5 та наявністю суперечливих показань свідків. Вказаний висновок судово-психіатричної експертизи оцінюється судом з іншими зібраними по справі доказами.".

В іншій частині рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09. 04. 2012 р. залишити без змін з наведених у даному рішенні підстав.

Судове рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області А. П. Бабій

О. Д. Варикаша

В. А. Станкевич