АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Махлай Л.Д., Мазурик О.Ф.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про поділ майна подружжя та визнання недійсним договору іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року позивачка звернулася із позовом, на обґрунтування якого зазначила, що із 17 березня 1995 року перебуває із відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, за час шлюбу і за спільні кошти була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_1 № об'єкта інвестування 16 відповідно до договору № 2- 2005 від 03 жовтня 2005 року, за квартиру було сплачено 793 675 грн., що підтверджується свідоцтвом про участь у ФФБ від 18 грудня 2006 року.

15 грудня 2006 року між ОСОБА_2 і ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений іпотечний договір щодо передачі майнових прав на вищевказану квартиру на забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_2 перед Банком. Будівництво об'єкта інвестування триває.

Зазначала, що укладеним договором порушено право власності позивачки на її майно, оскільки вона не може ним розпорядитись на власний розсуд через накладену заборону на відчуження.

Посилаючись на порушення ст.ст. 60, 65, 74 СК України, ст.ст. 203, 215, 321 ЦК України, просила провести поділ спільного майна подружжя - визнати право власності позивачки на Ѕ частки незакінченої будівництвом трьохкімнатної квартири № 16, що розташована на 4 поверсі в житловому будинку, будівництво якого здійснюється за адресою: АДРЕСА_1, та визнати недійсним договір іпотеки № 42.02-11/979 від 15 грудня 2006 року. (а.с.1-4)

Представник відповідача проти позову заперечував. (а.с.33-35, 43-45)

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19 листопада 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ «Укрсоцбанк» про поділ майна подружжя та визнання недійсним договору іпотеки відмовлено. (а.с.46, 48-51)

В апеляційній скарзі позивачка посилалася на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати із ухваленням нового про задоволення позовних вимог. На обґрунтування скарги зазначила, що суд не врахував вимог законодавства, обставин та доказів, якими обґрунтовані заявлені вимоги і дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.(а.с.53-54)

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали скаргу і просили її задовольнити, представники Банку - Білецький М.О., Євтодьєв А.О. заперечували проти скарги і просили її відхилити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Закон України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати" (у редакції Закону України від 15.12.2005 р. N 3201-IV чинного на час укладення договору іпотеки) встановлює відносини у системі іпотечного кредитування, а також перетворення платежів за іпотечними активами у виплати за іпотечними сертифікатами із застосуванням механізмів управління майном.

Статтею першою вищевказаного Закону, іпотечне кредитування визначено як правовідносини, що виникають з приводу набуття права вимоги іпотечного боргу за правочинами та іншими документами; іпотечний борг - основне зобов'язання за будь-яким правочином, виконання якого забезпечене іпотекою.

Відповідно до положень ст. 5 вищезазначеного Закону, в редакції Закону України від 15.12.2005 р. N 3201-IV, іпотека виникає відповідно до цього Закону та Закону України "Про іпотеку" щодо нерухомого майна, об'єктів незавершеного будівництва та майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено.

Іпотекодавцем за іпотечним договором, предметом іпотеки за яким є майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, може бути забудовник - особа, яка організовує спорудження нерухомості для власних потреб чи для передачі її у власність іншим особам, або особа, власністю якої стане ця нерухомість після завершення будівництва.(ч. 7 ст. 5 вищевказаного Закону)

Вказаний закон містить спеціальні норми щодо умов укладання договору, предметом іпотеки за яким є майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено.

Майновими правами визнаються будь-які права, які є складовими права власності (право володіння, користування, розпорядження), а також право вимоги особи по зобов`язанням, за яким він є кредитором.

Судом встановлено, що із 17 березня 1995 року ОСОБА_1 перебуває із відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі.(а.с. 5)

15 грудня 2006 року між ОСОБА_2 і Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» був укладений і нотаріально посвідчений іпотечний договір № 42.02-11/979 із Додатковим Договором № 1 від 08 жовтня 2007 року за яким ОСОБА_2 передав в іпотеку Банку у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за Договором кредиту № 42.06-07/565 від 15 грудня 2006 року майнові права на незакінчену будівництвом трьохкімнатну квартиру № 126 загальною проектною площею 122.67 кв.м., що розташована на 4 поверсі в житловому будинку, будівництво якого здійснюється за адресою: АДРЕСА_1.

За п. 1.1.1 Договору, предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підстав Договору № 07А/12-03 про участь у фонді фінансування будівництва від 05 грудня 2006 року, що укладений між Іпотекодавцем та ТОВ «Фінансова компанія Інвестбуд» та Договору уступки майнових прав на нерухомість № 07А/14у від 11 грудня 2006 року. (а.с.7-9)

15 грудня 2006 року ОСОБА_1 дала згоду на укладення вищевказаного договору іпотеки, яка посвідчена нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5(а.с. 19)

За таких обставин, оспорюваний ОСОБА_1 іпотечний договір відповідає договорам даного виду.

Будівництво об'єкта інвестування на час розгляду справи судом не завершено.

Враховуючи вищевикладені вимоги законодавства та обставини справи в їх сукупності суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

Л.Д.Махлай

О.Ф.Мазурик

Справа № 22-ц/796/1169/2015

Унікальний номер 752/8925/14-ц

Головуючий у першій інстанції - Шевченко Т.М.

Доповідач Левенець Б.Б.