Провадження №2/761/314/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 січня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Паночко О.М.

за участю позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Кредитної спілки "Тринадцята зарплатня", третя особа - Головне управління юстиції в м.Києві про встановлення факту та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2014 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа - Головне управління юстиції в м.Києві про встановлення факту та визнання права власності.

Під час слухання справи було замінено відповідача Київську міську раду на ОСОБА_3 та Кредитну спілку "Тринадцята зарплатня".

В позовних вимогах позивачка просить: встановити факт проживання позивача і ОСОБА_7, 1924 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом часу з 1990 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім'єю; визнати за позивачем право власності на ? частину майна, набутого за час спільного проживання з ОСОБА_7, а саме: однокімнатної квартири АДРЕСА_1; житлового будинку та земельної ділянки площею 0,03 га, що розташовані по АДРЕСА_2, придбані в 1992 році; грошові кошти в сумі 60 000,00 грн. на депозитному рахунку в Публічному акціонерному товаристві "Міський комерційний банк" (Договір строкового банківського вкладу №2630/100/122454 від 25.06.2013 року) та нараховані відсотки; грошові кошти в сумі 20 000,00 грн. на депозитному рахунку в Публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Актив-Банк" (Договір №ДФО-04-145591 строкового вкладу "Активне літо" від 26.06.2013 року) та нараховані відсотки.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що понад 23 роки вона прожила в цивільному шлюбі з ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Проживали спільно в його квартирі АДРЕСА_1. ОСОБА_7 близьких родичів не мав. Після його смерті залишилось майно, яке набуте в період спільного проживання однією сім'єю, яке є предметом спору.

Як зазначає позивачка, так як майно за час спільного проживання збільшилось у вартості, вона звернулась до суду із зазначеним позовом. Так як половина майна належить позивачці, як співвласниці, тому ця частина безпідставно включена до спадкової маси.

В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала щодо заявлених вимог та просила відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що ОСОБА_1 не надала суду письмових доказів на підтвердження ведення спільного господарства разом із ОСОБА_8, підтримання подружніх стосунків, наявності спільного бюджету. ОСОБА_7 був гомосексуалістом і не сприймав жінок як співмешканок. Протягом останніх двадцяти років позивачка постійно проживає по АДРЕСА_3. При зверненні до Подільського районного суду м.Києва позивачка не зазначала як адресу для листування - місце проживання ОСОБА_7 Позивачка не знає коли ОСОБА_7 вийшов на пенсію та який розмір пенсії був, який розмір заробітку мав. Отже, позивачка не проживала з ОСОБА_8 однією сім'єю, а тому не може бути за нею визнано право власності на половину зазначеного в позовній заяві майна.

Представник відповідача Кредитної спілки "Тринадцята зарплатня" в судове засідання не з'явилася, доказів на підтвердження поважності неявки в судове засідання суду не надала. А тому суд продовжив слухання справи у відсутність представника Кредитної спілки "Тринадцята зарплатня".

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши думку представника позивача, відповідача та його представника, вислухавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, за договором купівлі-продажу від 18.03.1991 року ОСОБА_7 придбав жилий будинок, дерев'яно-валькований, покритий руберойдом, жила площа 22 кв.м. без господарських будівель в АДРЕСА_2 та розташований на колгоспному масиві. Продаж вчинено за 300 крб. (а.с.212-213 т.1). З довідки від 16.06.2014 року за №718, що видана Комунальним підприємством "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" вбачається, що право власності на зазначений будинок не зареєстровано станом на 31.12.2012 року (а.с. 1 т.3).

Право власності ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,3000 га, що розташована на території с.Макарівка Макарівської сільської ради підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю від 07.08.1997 року (а.с.214 т.1).

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло, яке 27.01.1994 року видане на підставі розпорядження (наказу) від 27.01.1994 року №4064, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_7 (а.с.9 т.1). Зазначену квартиру ОСОБА_7 було надано замість квартири АДРЕСА_4 (будинок був знесений), що підтверджується гарантійним зобов'язанням (а.с.7 т.3).

25.06.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк" та ОСОБА_7 (далі - Вкладник) був підписаний Договір строкового банківського вкладу "Ваш святковий" №2630/100/122454, за яким ОСОБА_7 вклав кошти на строковий депозитний рахунок в сумі 60 000,00 грн. зі сплатою 20,3% річних (а.с.14-16 т.1).

Позивачка надала суду копію заповідального розпорядження на зазначений вклад, за яким ОСОБА_7 заповів свій вклад ОСОБА_1 (а.с.18 т.1). Проте, на запит нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори в межах спадкової справи, ПАТ "Міський комерційний банк" повідомив про відсутність такого розпорядження (а.с. 221 т.1).

25.06.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Актив-Банк" та ОСОБА_7 (далі - Вкладник) був підписаний Договір №ДФО-04-145591 строкового вкладу "Активне літо", за яким ОСОБА_7 вклав кошти на депозитний рахунок в сумі 20 000,00 грн. зі сплатою 21,75% річних (а.с.19 т.1).

17.12.2013 року ОСОБА_7 на випадок своєї смерті зробив розпорядження: все його майно яке на день смерті буде йому належати де б воно не знаходилось та з чого воно не складалося заповідає ОСОБА_3 (а.с.30-31 т.1).

ОСОБА_7, як вбачається з копії свідоцтва про смерть помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.191 т.1).

18 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_7, як особа, яка проживала з померлим однією сім'єю не менш як п'ять років до дня його смерті (а.с.178 т.1).

31.03.2014 року ОСОБА_3 звернувся до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_7, як особа, яка має право на отримання спадкового майна за заповітом (а.с.190 т.1).

Як було встановлено в судовому засіданні, витрати на поховання ОСОБА_7 сплачував ОСОБА_3 (а.с.39-43 т.2).

Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу, 23.11.1978 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с.240 т.2).

В судовому засіданні не було встановлено, що після розірвання шлюбу ОСОБА_1 реєструвала інший шлюб.

При наданні особистих пояснень в суді Позивачка в судовому засіданні путалась із датою, коли вона почала спільно проживати з ОСОБА_8, але пояснила суду, що коли їй виповнилось 42 роки, вона почала проживати з ОСОБА_8 (враховуючи, що позивачка 1947 року народження, то це було в 1989 році). Також позивачка пояснила, що подружні стосунки підтримувались між ними з 1989 року. В той же час позивачка пояснила, що ОСОБА_7 спочатку купив будинок та землю а потім вони почали спільно проживати. Також позивачка пояснила, що вона допомагала обробляти земельну ділянку, в будиночку в с.Макарівка робили там невеличкий ремонт, років 5 назад робили ремонт на кухні квартири. З того часу, коли стали проживати разом святкували дні народження ОСОБА_7 на які приходили знайомі і ОСОБА_7 і ОСОБА_1 Позивач, пояснила, що кошти, які вона отримувала як дохід, витрачались на купівлю продуктів харчування, утримання будинку, а кошти ОСОБА_7 "йшли на вклади".

Крім того, позивачка на запитання суду не змогла повідомити яка група крові в ОСОБА_7

В судовому засіданні позивачка не могла пояснити чи перебував ОСОБА_7 на пенсійному забезпеченні, проте представник відповідача надала в судовому засіданні копію пенсійного посвідчення з якого вбачається, що ОСОБА_7 перебував на пенсійному забезпеченні з 24.02.1984 року (а.с.10 т.3).

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона з 1997 року знайома з ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_7 Заходила до ОСОБА_7 та бачила там ОСОБА_1, яка допомагала ОСОБА_7 на городі та разом з ним готували заготовки. Тричі на рік свідок бувала в квартирі ОСОБА_7, він разом з ОСОБА_1 жив та вів спільне господарство.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що на прохання ОСОБА_7 вона знайшла хату, яку він потім купив. Після купівлі хати, свідок познайомилась з позивачкою, яка там робила ремонт, обробляла город, сад. Після 2002 року спілкувалась з позивачкою та ОСОБА_8 лише в Києві, бувала на днях народження, зустрічались АДРЕСА_1. Також свідок пояснила, що вона була в квартирі позивача на АДРЕСА_6, але на питання суду не змогла пояснити коли саме це було. Крім того, пояснила, що вони з ОСОБА_1 зустрічались в кафе на АДРЕСА_6.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що вона як сусідка (проживає в АДРЕСА_5) знає ОСОБА_1 з 1997 року, знає, що вона за ОСОБА_8 доглядала, з ним їздила на дачу, дещо купувала йому. Інколи ОСОБА_1 в своїй квартирі запрошувала свідка на чай.

ОСОБА_15 в судовому засіданні як свідок пояснив, що з 1960 року знав ОСОБА_7 ОСОБА_7 отримав квартиру, коли він ще не знав ОСОБА_1 В листопаді 2013 року ОСОБА_7 передав йому документи на квартиру і сказав, що у випадку, якщо з ним щось трапиться передати ОСОБА_1. До 2002 року, як пояснив свідок, вони зустрічались своєю компанією, то ОСОБА_1 бачив лише один раз.

В судовому засіданні ОСОБА_16 як свідок суду пояснила, що на початку 90-х вона познайомилась з ОСОБА_8 та ОСОБА_1 Але після заміжжя свідка в 1995 році вона не заїжджала в гості на АДРЕСА_1, а лише телефонувала, але потім пояснила, що в 2004 році заходила в гості. Також свідок пояснила, що вона приходила на день народження ОСОБА_7, а на день народження ОСОБА_1 не запрошували і не знає коли в неї день народження.

ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1, яка є матір'ю свідка, проживала разом з ОСОБА_8 та вели спільне господарство, вона (свідок) в цей час жила окремо. ОСОБА_7 не приходив на батьківські збори в школу.

ОСОБА_18 в судовому засіданні, як свідок, суду пояснила, що вона знає позивачку років 15, вона була цивільною дружиною ОСОБА_7, вони вели спільне господарство, разом обробляли земельну ділянку. В той же час свідок пояснила, що вона також їздила до будиночка в с.Макарівка в основному з ОСОБА_8, а ОСОБА_1 не бачила там. Свідок приходила на дні народження до ОСОБА_7, до ОСОБА_1 не приходила та не знає коли в неї день народження.

ОСОБА_19 в судовому засіданні як свідок пояснила, що в той час, коли вона бувала в квартирі ОСОБА_7 вона нікого з жінок не бачила та не бачила жіночих речей.

ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що в будинку АДРЕСА_1 проживає з 1973 року, але з ОСОБА_8 познайомився десь років 10 тому, років 4-5 приносив йому пошту, жінок в квартирі, зокрема ОСОБА_1 не бачив.

ОСОБА_21, як свідок в судовому засіданні пояснив, що він з 2005 року працює дільничним інспектором міліції і його кабінет знаходиться в будинку, в якому проживав ОСОБА_7, а ОСОБА_1 ніколи не бачив, вперше її побачив весною 2014 року. За весь цей час один раз був в квартирі ОСОБА_7 в 2007-2008 роках, точно дату не пам'ятає, але жінку не бачив, не було і жіночих речей, квартира була в незадовільному стані.

В судовому засіданні, як свідок ОСОБА_22 пояснив, що він був лікарем ОСОБА_7 та спостерігав за ним з 1996 року. Свідок суду пояснив, що ОСОБА_7 здійснював статеві контакти лише з чоловіками про що записано і в його медичній картці. І хвороби відповідні мав. ОСОБА_7 дуже захоплювався препаратами, які підвищували потенцію. Також свідок пояснив, що він приходив додому до ОСОБА_7 для проведення певних процедур та в той час в квартирі нікого не було, квартира була не прибрана. Декілька раз бачив якихось чоловіків в квартирі.

Також з копії медичної документації вбачається, що ОСОБА_7 мав статеві контакти з чоловіками.

З копії висновку від 10.05.2013 року, що складений старшим дільничним інспектором Подільського РУ ГУ МВС України в м.Києві (а.с.90-91 т.1), копії позовної заяви ОСОБА_1 (а.с. 146-148 т.2); особистих пояснень ОСОБА_1 від 08.05.2013 року (як зазначила ОСОБА_1 вона за адресою проживає одна) (а.с.96 т.1); листа Святошинського РУ ГУМВС України в м.Києві (а.с.158 т.1), , копії Свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.152-153 т.2), копії конверту (а.с.154 т.2), ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_3.

В межах кримінального провадження №0004570 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України (щодо заволодіння невстановленими особами квартирою померлого ОСОБА_7.) слідчому СВ 4-го ВМ Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві Труш В.А. з попередженням про кримінальну відповідальність надали свідчення наступні свідки та пояснили:

- ОСОБА_23 пояснила, що приблизно 13 років тому познайомилась з ОСОБА_8 та допомагала йому на городі, так як він був один. В с.Макарівка він приїжджав один, ОСОБА_1 побачила лише влітку 2014 року, яка назвалася цивільною дружиною ОСОБА_7 (а.с.98-102 т.1);

- ОСОБА_24 пояснив, що приблизно в 2004 році познайомився з ОСОБА_8 та проживав тимчасово у його будинку в с.Макарівка, ОСОБА_7 приїжджав до будинку один, про цивільну дружину ніколи не розповідав так як пояснював, що в м.Києві проживає один, ОСОБА_1 не знає (а.с.103-106 т.1);

- ОСОБА_25 слідчому пояснив, що ОСОБА_7 в с.Макарівка проживав самостійно будь-яких жінок з ним не бачив (а.с. 111-115);

- ОСОБА_26 слідчому пояснив, що з ОСОБА_8 його познайомила ОСОБА_27, він особисто з ним не спілкувався, бачив як ОСОБА_7 допомагали люди з їх села, коли він приїжджав влітку та на вихідні. ОСОБА_1 ніколи не бачив та не знав (а.с.116-119);

- ОСОБА_28 слідчому пояснила, що протягом всього часу, що ОСОБА_7 приїжджав в с.Макарівка самостійно без жінки; з ОСОБА_1 познайомилась після смерті ОСОБА_7 (а.с.120-123 т.1);

- ОСОБА_27 пояснила, що познайомилася з ОСОБА_8 під час купівлі будинку, так як є сусідкою. Після того як ОСОБА_7 придбав будинок, через рік познайомилась з ОСОБА_1, яка приїжджала з ОСОБА_8 та проживала з ним в Києві; допомагала обробляти город; ОСОБА_1 у будинку ОСОБА_7 в с.Макарівка не прибирала, їсти не готувала (а.с.124-128 т.1);

- ОСОБА_29 пояснив, що з ОСОБА_1 він познайомився в березні-квітні 2014 року (а.с.129-132 т.1);

- ОСОБА_30, який проживає за адресою: АДРЕСА_6 (сусід ОСОБА_1) слідчому пояснив, що ОСОБА_1 постійно проживає у власній квартирі АДРЕСА_2 (а.с.139-146 т.1);

- ОСОБА_31 пояснила, що вона знає ОСОБА_1 як сусідку давно так як також має собаку та разом вигулювали їх та спілкувалися на різні теми; ОСОБА_1 на тривалий час не відлучалась так як свідок її бачила постійно (а.с.147-150 т.1).

Суд не може взяти до уваги опитування свідків ОСОБА_19, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_21, ОСОБА_22, які були здійснені адвокатом ОСОБА_4 на підставі ст.20 ч.1 п.7 Закону України "Про адвокатуру", так як дані свідки повинні бути опитані в порядку, передбаченому ЦПК України.

Квитанції про сплату за надання телекомунікаційних послуг та житлово-комунальні послуги в судовому засіданні були надані представником ОСОБА_3 Проте позивачка не могла надати квитанції про сплату за утримання будинку та прибудинкової території за квартиру АДРЕСА_1 за період, який вона зазначає у позовній заяві, як період спільного проживання.

На підтвердження спільного проживання позивачка надала фотокартку зроблену біля будинку та пояснила, що це сфотографовано біля будинку в с.Макарівка (а.с.26 т.3) проте, як вбачається з договору купівлі-продажу будинку, в день купівлі будинок був покритий руберойдом та позивачем не було надано докази, що будинок був покритий соломою та в якому році це було. Крім того, позивачка в судовому засіданні не наполягала, що ця фотокартка зроблена в с.Макарівка.

Позивачка в судовому засіданні надала фотокартку, де не зазначено рік фотографування разом з ОСОБА_8 (позивач, посилаючись на погану пам'ять на дати пояснила, що вона не пам'ятає в якому році це було). Представник відповідача не заперечувала, що це саме ОСОБА_7 проте пояснила, що свідок ОСОБА_15 повідомив, що ОСОБА_1 була один раз в квартирі ОСОБА_7 та напевне в цей час і зроблено фото.

Інших фотокарток позивачка суду не надала.

Також позивачка на підтвердження факту спільного проживання надала в судовому засіданні завірену копію свідоцтва про народження ОСОБА_7, свідоцтва про смерть ОСОБА_34 та свідоцтва про шлюб ОСОБА_35 та ОСОБА_36 (а.с.27-29 т.3), але суд не може взяти до уваги зазначені документи, так як вони не свідчать про перебування у фактичних шлюбних відносинах.

Крім того, суд не може взяти до уваги посилання позивача на довіреність від 01.04.2008 року та заповідальне розпорядження від 30.11.2007 року (а.с.31, 32 т.3), як на підтвердження факту проживання однією сім'єю позивача та ОСОБА_37, так як вона лише свідчить про наявність довіри ОСОБА_7 ОСОБА_1 на розпорядження вкладом.

Суд не може взяти до уваги як доказ спільного проживання копії чеків про купівлю ліків, які надані позивачем, так як їх неможливо ідентифікувати, що вони куплялись саме позивачем та для ОСОБА_7, оскільки в судовому запсіданні не було надано доказів, що саме такі ліки були приписані ОСОБА_7

Статтею 256 ч.2 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Стаття 58 Конституції України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, статтею 5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи (ч.2).

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (ч.3 ст.5 ЦК України).

Розділ VII "Прикінцеві положення" СК України передбачає, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01.01.2004 року.

Враховуючи всі обставини встановлені в судовому засіданні, суперечність у свідченнях свідків та позивача, відсутність належних письмових доказів на підтвердження проживання однією сім'єю, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог позивача про встановлення факту проживання сім'єю ОСОБА_1 з ОСОБА_8 без реєстрації шлюбу з 1990 року.

Частиною 1 статті 74 СК України передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (ч.2 ст.74 СК України).

Частиною 1 статті 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Позивачка в позовних вимогах не просила визнати зазначене в позовній заяві майно спільним сумісним майном, спірне майно набуте до 2004 року і на той час діюче законодавство не передбачало проживання чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу (цивільний шлюб), закон не має зворотної дії та не поширюється на правовідносини, які виникли до набрання чинності СК України 01.01.2004 року, тому суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині визнання права власності на спірне майно.

На підставі вищевикладеного та керуючись 58 Конституції України, ст.ст. 60, 74 СК України, ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 212, 215, 256 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Кредитної спілки "Тринадцята зарплатня", третя особа - Головне управління юстиції в м.Києві про встановлення факту та визнання права власності - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Сторона, яка не була присутня при проголошенні рішення може його оскаржити протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Н.Г.Притула