АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Садівничого товариства «Оболонь-2» на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 6 червня 2013р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства «Оболонь-2»

про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

у лютому 2013р. позивач звернулася до суду з позовом, який уточнювала під час судового розгляду, про поновлення її на попередньому місці роботи, стягненні з відповідача 10 976,98грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу та 11 470грн. моральної шкоди.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що з 27 червня 2012р. незаконно звільнена з посади бухгалтера СТ «Оболонь-2» новим головою правління без пояснення будь яких причин та не маючи правових підстав.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення моральної шкоди, позивач зазначала, що її було позбавлено можливості працювати, а відтак, забезпечувати свою сім'ю, що завдало моральних страждань.

Заочним рішенням суду від 6 червня 2013р. позов задоволено частково. Стягнуто з Садового товариства «Оболонь-2» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу у розмірі 15 476грн. 86коп., моральну шкоду у сумі 2000грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою суду від 9 жовтня 2014р. заява відповідача про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

Додатковим рішенням суду від 19 листопада 2014р. стягнуто із Садівничого товариства «Оболонь-2» судовий збір у сумі 243грн. 60коп.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Апелянт посилається на неповно встановлені судом обставини справи, ухвалення рішення суду тільки на поясненнях позивача, без оцінки відсутності доказів у їх підтвердження, та неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав апеляційну скаргу в частині скасування рішення суду про задоволення позовних вимог, пояснення позивача, яка просила залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/565/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Скрипник О.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наказу

- 2 -

голови правління СТ «Оболонь-2» від 24 квітня 2012р. позивач прийнята на посаду бухгалтера-касира з 24 квітня 2012р. за сумісництвом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів про її звільнення з роботи.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд керувався положеннями ст. 236 КЗпП України.

Проте, повністю погодитися з таким рішенням суду не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційна скарга не містить доводів незаконності або неправильності рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про поновлення позивача на роботі. Представник апелянта під час апеляційного розгляду підтвердив, що рішення суду в цій части не оскаржується відповідачем.

Погодилася з даним рішенням і позивач.

За таких обставин, колегія суддів не має правових підстав для перегляду рішення суду в цій частині.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду від 6 червня 2013р. в частині задоволення позовних вимог вказаній нормі процесуального права не відповідає.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Застосувавши вказану норму матеріального права, суд першої інстанції не навів відповідного обґрунтування, а оскільки матеріали справи не містять даних, що позивач рішенням суду вже була поновлена на роботі і дане рішення не було виконано відповідачем, не заявлялися такі вимоги позивачем і при розгляді даної справи, суд не мав правових підстав вирішувати спір на підставі вказаної норми матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просила поновити її на посаді і у зв'язку із цим стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

За таких обставин, прийшовши до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про поновлення позивача на роботі, суд першої інстанції не мав законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Також суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем не було надано доказів тверджень про те, що її не було допущено до виконання своїх трудових обов'язків. Розглянувши справу у відсутність відповідача, який не був належним чином повідомленим

- 3 -

про день та час розгляду справи, суд не з'ясував даних обставин у відповідача, при цьому незаконно відмовивши у перегляді заочного рішення за заявою відповідача.

Ні у заяві про перегляд заочного рішення, ні у апеляційній скарзі відповідач не зазначав, що позивач була відсторонена від виконання своїх обов'язків, не надала таких доказів і позивач під час апеляційного розгляду, відтак відсутні законні підстави для стягнення заробітної плати за час відсторонення.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Під час розгляду даного спору не було доведено порушення відповідачем законних прав позивача, тому підстав для стягнення моральної шкоди не має.

Судом першої інстанції неповно встановлені обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права, допущені порушення норм процесуального права при ухваленні рішення в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, тому колегія суддів скасовує рішення суду в цій частині та ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку із їх недоведеністю.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу Садівничого товариства «Оболонь-2» задовольнити.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 6 червня 2013р. скасувати в частині задоволення поовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні зазначених позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: