Справа № 265/6518/14-ц
Провадження № 2/265/107/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т. С.,

при секретарі Федоровій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення незадоволених вимог кредитора спадкодавця, -

В С Т А Н О В И В :

07 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення незадоволених вимог кредитора та стягнення грошової суми у розмірі 12109,13 гривень. В обгрунтування заявлених вимог посилалася на те, що 07 травня 2013 року між нею та ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого нею було надано ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 1400 гривень, 9000 російських рублів та 600 доларів США. Зазначені обставини підтверджуються складеною нею та ОСОБА_3 розпискою від 07 травня 2013 року, згідно якої остання зобов'язалася повернути гроші у строк до 25 червня 2013 року. Зазначені грошові кошти передавалися в момент підписання розписки у присутності двох свідків. ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3 померла.24 грудня 2013 року нею в порядку та строки передбачені ст.. 1281 ЦК України на адресу Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори було надіслано вимогу до спадкоємця ОСОБА_3 31 січня 2014 року Четвертою Маріупольською державною нотаріальною конторою зазначена вимога була направлена до приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за місцем заведення 15 січня 2014 року спадкової справи № 4/2014. Згідно відповіді приватного нотаріусу ОСОБА_4 № 95/01-16 від 10 лютого 2014 року після смерті ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_2 15 січня 2014 року відкрито спадкову справу № 4/2014 та 16 січня 2014 року йому видане свідоцтво про право на спадщину за законом. Таким чином, єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 є ОСОБА_2, і саме ним підлягає погашенню надані нею у борг ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 1400 гривень, 9000 російських рублів та 600 доларів США. Листом від 27 березня 2014 року вона звернулася безпосередньо до відповідача з вимогою про повернення їй боргу, однак відповідач ухилився від виконання її вимоги, у зв'язку з чим вона була змушена звернутися до суду із зазначеним позовом. Просила суд стягнути з відповідача 1400 гривень, 7764,24 гривень, що еквівалентно 600 доларів США по офіційному курсу НБУ на день подачі позову та 2944,89 гривень, що еквівалентно 9000 російських рублів по офіційному курсу НБУ на дату подання позову.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково зазначила, що 07 травня 2014 року вона відзначала свій день народження з двома подругами: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, вони пили чай. Раптом прийшла до неї ОСОБА_3 - мати відповідача. В процесі розмови остання розповіла, що хворіє, тільки вийшла із лікарні, і попросила зайняти їй гроші. У зв'язку з тим, що вона збиралася їхати на узбережжя підробляти, вона віддала усі гроші, що в неї були, а саме: 1400 гривень, 9000 російських рублів та 600 доларів США. ОСОБА_3 пообіцяла віддати гроші через місяць з процентами, але вона сказала, що їй проценти не потрібні, щоб вона тільки повернула те, що взяла. Гроші передавалися та писалася розписка у присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Вона написала суми грошових коштів та дату, а ОСОБА_3 написала прізвище та розписалася, а також зазначила проценти та до якого часу вона зобов'язалася повернути їх, на зворотному боку розписалися свідки. Після спливу одного місяця, коли ОСОБА_3 не повернула гроші, вона почала їй дзвонити, вона не брала трубку, а потім син повідомив, що в неї стався інсульт. Після її смерті вона звернулася до сина ОСОБА_3 з проханням повернути борг, на що останній грубо відмовив їй, сказав: «попробуй, докажи». Зазначила, що з ОСОБА_3 вона була знайома дуже тривалий час, раніше вона проживала з нею в одному будинку, потім ОСОБА_3 працювала в Москві, доглядала чоловіка похилого віку. Просила суд стягнути з відповідача грошову суму у розмірі 1400 гривень, 600 доларів США в гривневому еквіваленті на момент постановлення рішення, та 9000 російських рублів в гривневому еквіваленті на момент постановлення рішення, тому як з моменту подачі позову до суду значно змінився офіційний курс НБУ як долара США, так і російських рубів.

Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив, що він проживав зі своєю матір'ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 в цьому же будинку проживала позивачка. Потім вони з матір'ю переїхали на інше місце проживання. Після смерті його матері ОСОБА_1 його розшукала та повідомила, що він повинен їй повернути гроші у розмірі 1000 доларів з процентами, які начебто позичала в неї його матір. Він попросив надати йому відповідні документи, які би свідчили про те, що його мати дійсно брала в неї позику, однак ніяких документів позивачка йому не надала. Зазначив, що після продажу квартири у 2009 році, його мати поїхала до Москви доглядати чоловіка похилого віку. Вважає, що його мати була заможною жінкою та грошів не потребувала. Надана позивачкою розписка викликає в нього великі сумніви, тому як розписка в такій формі не оформлюється. Зазначив, що підпис у розписці схожий на підпис його матері, однак вважає, що його мати не позичала грошів у позивачки. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_7, діючий на підставі нотаріально посвідченої довіреності, підтримав пояснення, надані відповідачем. Заперечував проти позовних вимог, тому як не вважає розписку письмовою формою договору позики. У судове засідання, призначене на 12 лютого 2015 року представник позивача, будучи повідомленим про день та час розгляду справи, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди відповідача, розглянув справу у відсутності представника відповідача ОСОБА_7

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Тобто, як вбачається зі змісту ст. 1046 ЦК України предметом договору позики є передача позикодавцем позичальнику у власність грошових коштів або інших речей, а обов'язком позичальника - повернення позикодавцеві отриманого за таким договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З наданого позивачкою оригіналу письмового документу вбачається, що нею 07 травня 2013 року надані ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі: 1400 гривень, 9000 російських рублів та 600 доларів США, про що остання розписалася, вказала своє прізвище та зобов'язалася повернути гроші до 25 червня з виплатою процентів у розмірі 350 гривень. На зворотній сторінці розписалися присутні в момент передачі грошів свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с. 29).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підтвердили їх присутність в момент передачі грошових коштів ОСОБА_1 ОСОБА_3 та пояснили, що 07 травня 2013 року вони прийшли привітати позивачку з днем народження. Коли вони сиділи на кухні та пили чай з тортом, прийшла ОСОБА_3, принесла коробку цукерок позивачці. Під час розмови ОСОБА_3 стала розповідати, що в неї проблеми зі здоров'ям та попросила у борг у позивачці гроші, розповіла, що в Москві їй повинні виплатити за виконану роботу гроші, і вона одразу же поверне борг позивачці. ОСОБА_1 дала ОСОБА_3 гроші у розмірі 1400 гривень, 9000 російських рублів та 600 доларів США, та на аркуші паперу зазначила вказані суми, дату передачі, кому передавала, а нижче під цим поставила своє прізвище, розписалася та зазначила дату повернення грошів ОСОБА_3 Крім того, остання зазначила суму процентів, яку вона обіцяла виплатити, однак позивачка говорила, що проценти їй не потрібні, що їй необхідно повернути тільки ту суму грошів, яку вона передала у борг. ОСОБА_3 пообіцяла повернути гроші не пізніше ніж через місяць. Пізніше, коли настав час повернення грошів, позивачка говорила, що ОСОБА_3 досі не повернула їй гроші, а на її дзвоники не відповідає, а потім ОСОБА_1 стало відомо про те, що ОСОБА_3 знаходиться в лікарні з інсультом.

Таким чином, оцінюючи наданий позивачкою письмовий документ від 07 травня 2013 року та надані в ході судового засідання пояснення свідків, які є логічними, послідовними та повністю узгоджуються між сообою, в їх сукупності, суд приходе до висновку, що 07 травня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, внаслідок якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 1400 гривень, 9000 російських рублів та 600 доларів США, а остання зобов'язалася повернути вказану суму грошів в строк до 25 червня 2013 року

При цьому суд вважає за недоцільним надавати оцінку зазначеним в письмовому документі процентів, тому як позивачка не просить їх стягнути з відповідача.

Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень.

На підтвердження доводів відповідача про те, що його мати ОСОБА_3 не могла брати гроші у позивачки та взагалі знаходилася 07 травня 2013 року у Москві, останнім не надано жодного доказу.

Внаслідок сумнівів відповідача щодо того, чи є справжнім підпис його матері в наданому позивачкою документі, суд роз'яснював відповідачу його право клопотати про призначення почеркознавчої експертизи, однак останній зазначив, що не бажає проводити зазначену експертизу.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3 померла, про що ІНФОРМАЦІЯ_4 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області зроблений актовий запис № 880.

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцем щодо майна померлої ОСОБА_3 є її син ОСОБА_2, якому 16 січня 2014 року видане свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 7).

Відповідно до ст..ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що 24 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернулася з вимогою до спадкоємців померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3 (а.с. 5,6), тобто виконала вимоги ст.. 1281 ЦК України, відповідно до якої Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Таким чином, виходячи з наведеного, заборгованість за договором позики, укладеним 07 травня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, підлягає погашенню спадкоємцем останньої ОСОБА_2.

Відповідно до ст.. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Як вбачається з наданого відповідачем свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 січня 2014 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області, вартість спадкового майна у вигляді квартири АДРЕСА_1, становить 90000 гривень.

За даними НБУ, курс Національного банку України станом 12 лютого 2015 року, складає 2509,9142 гривень за 100 доларів США, та 3,7995 за 10 російських рублів. Таким чином, сума, що підлягає стягненню з відповідача становить 19879,03 гривень, виходячи з наступного: 1400 гривень + 3419,55 гривень (що еквівалентно 9000 російських рублів) + 15059,48 гривень (що еквівалентно 600 доларів США).

Отже, оскільки грошова сума, яка підлягає стягненню з відповідача у розмірі 19879,03 гривень, є значно меншою, ніж вартість спадкового майна після смерті ОСОБА_3, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, підлягають задоволенню, у повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги позивачки у повному обсязі, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені останньою судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень, які остання сплатила при подачі позову до суду.

Керуючись ст. ст. 88, 213-215 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення незадоволених вимог кредитора спадкодавця, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2, грошові кошти у розмірі 19879 гривень 03 копійки, а також витрати, пов'язані із сплатою судового збору у розмірі 243,60 гривень, а всього 20122 (двадцять тисяч сто двадцять дві) гривни 63 копійки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Т.С. Адамова