Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/419/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Бойко П. М.
Спори, що виникають із договорів надання послуг Доповідач Кодрул М. А.
УХВАЛА

Іменем України

17.02.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Кодрула М.А.

суддів: Потапенко В. І., Чорнобривець О.С.

за участю секретаря: Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Долинські об'єднані мережі» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Долинські об'єднані мережі» на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

13 червня 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Долинські об'єднані мережі» (далі ТОВ «Долинські об'єднані мережі») звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за надані послуги з централізованого опалення.

В обґрунтування позову зазначало, що ТОВ «Долинські об'єднані мережі» надає послуги з теплопостачання багатоповерхових житлових будинків в м. Долинська. Власник квартири АДРЕСА_1, опалювальною площею 64,10 м. кв., не уклав договір на теплопостачання , чим порушив вимоги закону Закон України «Про теплопостачання», а також не виконував зобов'язання передбачені ЖК України, щодо вчасного внесення плати за комунальні послуги.

Просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Долинські об'єднані мережі» борг за надані послуги з централізованого опалення, який виник за період листопада 2008 року по грудень 2013 року у сумі 10005, 76 грн. та судові витрати.

08.12.2014 року судом першої інстанції залучено як співвідповідача ОСОБА_3.

26 грудня 2014 року представник ТОВ «Долинські мережі». Авшарян С.В. подав заяву про уточнення позовних вимог та не змінюючи підстави позову, а посилаючись на те, що співвідповідач, у зв'язку з одруженням, змінила прізвище на «ОСОБА_3», просив стягнути з ОСОБА_3. борг за надані послуги, який виник у період з листопада 2008 року по 25 березня 2011 року у сумі 5081,22 грн, а з ОСОБА_2 стягнути борг за період з 23 березня 2011 року по грудень 2013 року у сумі 4924,54 грн..

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2014 року позов задоволено в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Долинські об'єднані мережі» боргу за надані послуги з централізованого опалення, який виник за період з березня 2011 року по грудень 2013 року у сумі 4924,54 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Долинські об'єднані мережі» просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги, з урахуванням уточнення до позовної заяви, задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що суд не звернув увагу на надані представником позивача довідки по особовому рахунку НОМЕР_1, станом на 01.01.2014 року та ксерокопії квитанцій про оплату по особовому рахунку НОМЕР_1, по яким були здійснені оплати, що прямо свідчить про визнання боргу відповідачем та унеможливлює застосування положень ЦК України про перебіг позовної давності. Вважає вказане рішення суду незаконним та необґрунтованим, зазначає, що суд першої інстанції не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися для участі у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, з підстав передбачених ст. 308 ЦПК України.

За положеннями ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду в частині задоволення позову до ОСОБА_2 та стягнення з нього на користь ТОВ «Долинські об'єднані мережі» боргу за надані послуги з централізованого опалення, який виник за період з березня 2011 року по грудень 2013 року у сумі 4924,54 грн. та судового збору в розмірі 243,60 грн. не оскаржується, тому апеляційний суд в цій частині не робить будь яких висновків.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_3. боргу за надані послуги, який виник у період з листопада 2008 року по 25 березня 2011 року у сумі 5081,22 грн, суд першої інстанції виходив з встановленого, що ОСОБА_3 була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 з 10.11.1995 року по 25.03.2011 року, проте у квартирі не проживала з 2007 року, послугами з централізованого опалення не користувалася, крім того позов заявлений за межами позовної давності.

Колегія суддів вважає, що покладені в основу рішення висновки узгоджуються з нормами матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини, ґрунтуються на доказах та відповідають обставинам справи.

Згідно ст.ст. 64, 68 ЖК України наймач та члени його сім"ї зобов'язані вчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно п.3, п.п. 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями» в редакції, затвердженій постановою KM України № 45 від 24.01.2006 року, - власник, наймач (орендар) квартири зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до Типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» від 2 червня 2005 року передбачено, що одним із основних обов'язків споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Відповідно до ст.19 зазначеного Закону споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що рішенням виконавчого комітету Долинської міської ради від 19 вересня 2007 року № 306 ТОВ «Долинські об'єднані мережі» визначено виконавцем послуг з теплопостачання в м. Долинська.

З 12.05.2014 року власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, до цього часу квартира знаходилась у комунальній власності.

З витягу із будинкової книги, адресної картки вбачається, що у квартири АДРЕСА_1 були зареєстровані: наймач ОСОБА_2 з 10.11.1995 року по 15.12.1995 року, дружина наймача ОСОБА_6 з 10.11.1995 року по 26.01.2010 року, син ОСОБА_7 з 10.11.1995 року по 11.08.2004 року, дочка ОСОБА_3 з 10.11.1995 року по 25.03.2011 року, з 23.03.2011 року по теперішній час зареєстрований ОСОБА_2

Договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії не укладався.

Відповідно копії виписки зі зворотної відомості по даній квартирі відкрито особовий рахунок на ім'я ОСОБА_3, та зазначено, що станом на листопад 2008 року борг складає 1127,53 грн., за період з листопада 2008 року по березень 2011 року нарахована заборгованість в сумі 5081,22 грн.(а.с.50)

Відповідно копії виписки зі зворотної відомості по даній квартирі відкрито особовий рахунок на ім'я ОСОБА_2, та за період з березня 2011 року по грудень 2013 року нарахована заборгованість в сумі 4924,54 грн.(а.с.51)

Відповідно до копій платіжних квитанцій про оплату послуг з теплопостачання в грудні 2008 року борг в сумі 1127,53 грн. сплачений та платником зазначена ОСОБА_8, в січні, травні, серпні та вересні 2011 року проводилася оплата послуг з теплопостачання, платником зазначено ОСОБА_7

Таким чином, оплата послуг з теплопостачання в період з грудня 2008 року по вересень 2011 року здійсновалася не відповідачами по справі, а іншими особами, які проживали в квартирі.

В акті про фактичне проживання в жилому приміщенні від 05.12.2014 року, який складений комісією в складі майстра КП «Центр» та трьох сусідів зазначено, що ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 з 2007 року по теперішній час фактично не проживає, хоча була зареєстрована до 25.03.2011 року.

Оцінивши надані докази відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, суд першої інстанції з урахуванням того, що позов пред'ялений до окремих відповідачів та за окремі проміжки часу, дійшов обгрунтованого висновку про те, що позовні вимоги до ОСОБА_3. про стягнення боргу за надані послуги, який виник у період з листопада 2008 року по 25 березня 2011 року у сумі 5081,22 грн, задоволенню не підлягають, оскільки вона в цей період в квартирі не проживала, послугами з теплопостачання не користувалася, а тому не повинна їх оплачувати.

Посилання суду в мотивувальній частині рішення на те, що позивач заявив вимоги до ОСОБА_3 за межами позовної давності є зайвими, але вони не впливають на законність рішення суду, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду відповідно до ч.2 ст. 308 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що часткова оплата за надані послуги з теплопостачання свідчать про визнання боргу відповідачами і таким чином перериває строк позовної давності, колегією суддів на можуть бути взяті до уваги, оскільки судом установлено, що оплата проводилася не відповідачами, а іншими особами, які проживали в квартирі.

Не спростовують висновків суду і посилання в апеляційній скарзі на те, що реєстрація відповідача ОСОБА_3 у квартирі є підставою для стягнення з неї боргу за наданні послуги з теплопостачання.

Статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законнихпідставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. (ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні")

Таким чином, реєстрація є лише інформацією про адресу, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції, в той же час ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Особа, яка не проживає в квартирі, не може отримувати послугу з теплопостачання, а тому, не будучи власником квартири, не зобовязана оплачувати її.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та на їх правильність не впливають, у зв'язку з цим підстав для задоволення апеляційної скарги колегією суддів не убачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 312, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Долинські об'єднані мережі» - відхилити.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: