У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Житомирської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 2 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що 17 травня 2007 року згідно постанови Верховної Ради України № 1035-V його обрано на посаду судді апеляційного суду Житомирської області безстроково. Наказом голови апеляційного суду Житомирської області від 9 липня 2007 року № 90к його зараховано до складу апеляційного суду Житомирської області з 10 липня 2007 року. Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 9 серпня 2007 року № 593 його прийнято на квартирний облік у виконавчому комітеті Житомирської міської ради та включено в окремий список позачергового надання житлової площі за № 585. Вважав, що відповідач не виконав вимоги Закону України «Про статус суддів», Житлового кодексу України, Порядку забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів та не забезпечив його житлом у встановленому порядку. Крім того, в уточненнях від 12 травня 2014 року позивач підтримав свої вимоги про забезпечення житлом на підставі ч. 7 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» та виключив посилання на ст. 46 Житлового кодексу України як на правову підставу обґрунтування позову.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 12 червня 2014 року позов задоволено частково. Зобов'язано виконавчий комітет Житомирської міської ради надати ОСОБА_3 благоустроєне житло у вигляді окремої квартири у м. Житомирі у межах норми житлової площі, що відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам та видати ордер на заселення жилої площі.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 2 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

ОСОБА_3 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що районний суд не врахував, що черга позивача на отримання житла ще не настала, не звернув уваги на доводи порушення прав інших осіб, які перебувають на квартирному обліку.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 17 травня 2007 року ОСОБА_3 обрано безстроково суддею апеляційного суду Житомирської області та наказом голови апеляційного суду Житомирської області за № 90 к від 9 липня 2007 року його зараховано до складу апеляційного суду з 10 жовтня 2007 року.

У зв'язку з призначенням на дану посаду останній переїхав проживати із м. Малин Житомирської області до м. Житомира.

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 413 від 17 серпня 2007 року позивач поставлений на облік на покращення житлових умов, де перебуває з 9 серпня 2007 року на квартирному обліку в списку позачергового одержання житла за № 585, в складі сім'ї - одна особа.

У контрольних списках працівників апеляційного суду Житомирської області, які перебувають на обліку на покращення житлових умов у виконавчому комітеті Житомирської міської ради, позивач перебуває на черзі під № 6, після суддів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

За змістом ч. 7 ст. 44 Закону України «Про статус суддів», яка була чинною на час обрання ОСОБА_3 суддею апеляційного суду, не пізніш як через шість місяців після обрання суддя Конституційного Суду, Верховного Суду, вищого спеціалізованого суду, апеляційного та місцевого суду, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується благоустроєним житлом у вигляді окремої квартири чи будинку або службовим житлом за місцем знаходження суду.

Відповідно до Порядку забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2005 року № 707, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, суддям, які відповідно до житлового законодавства перебувають на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, надають окрему квартиру або будинок місцеві органи виконавчої влади не пізніше ніж через шість місяців після їх обрання на посаду.

Встановивши, що ОСОБА_9 не забезпечений житлом у м. Житомирі, у визначений ч. 7 ст. 44 Закону України «Про статус суддів», яка діяла на час обрання позивача суддею апеляційного суду, термін, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

При встановленні зазначених обставин судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права й скасоване апеляційним судом помилково.

При цьому суд касаційної інстанції виходить також із постанови Верховного Суду України, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення в порядку Глави 3 розділу V ЦПК України у справі № 6-157цс14 від 12 листопада 2014 року, згідно якої право судді на забезпечення житлом має регулюватись відповідно до законодавства, яке було чинним на момент виникнення у нього права на отримання житла, в т. ч. відповідно до ч. 7 ст. 44 Закону України «Про статус суддів».

Вказане рішення, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковим для застосування при вирішенні спорів.

Та обставина, що у черзі на отримання житла перебувають інші судді цього суду не може впливати на вирішення спору по суті, оскільки реалізація позивачем права на судовий захист не залежить від того, що вказані особи у разі порушення їх прав щодо забезпечення житлом, не звертались з позовом на їх захист.

Ураховуючи наведене погодитись з ухваленим судом апеляційної інстанції рішенням неможливо, воно підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, ухваленого згідно із законом, що було помилково скасовано апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 2 вересня 2014 року скасувати, залишити в силі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12 червня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова М.І. Наумчук А.С. Олійник