Номер провадження: 22-ц/785/805/15
Головуючий у першій інстанції Бобровська І. В.
Доповідач Суворов В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі :

головуючого судді - Суворова В.О.

судді - Черевко П.М.

судді - Артеменко І.А.

при секретарі -Фабіжевській Т.С.

з участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про стягнення боргу за оплату за електричну енергію в сумі 1 406 грн. 19 коп. та 8 916 грн. майнової шкоди,-

встановила:

21 жовтня 2014 року позивач звернувся з вказаним позовом. Обгрутовуючи свої вимоги позивач вказує, що 05 листопада 2013 року він, як фізична особа, уклав договір, відповідно до умов якого надав в користування відповідачу 3/100 частин адміністративного приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1, які складаються з торговельного залу площею 47,7 кв.м. 08 жовтня 2014 року договір було розірвано. Але в порушення умов договору відповідач не здійснив оплату за спожиту електроенергію, воду та водовідведення, газ. Крім того, відповідач не здійснив збереження приміщення, яке використовував, в наслідок чого воно було пошкоджено, чим позивачу була заподіяна матеріальна шкода.

Ухвалою суду першої інстанції від 27 жовтня 2014 року відмовлено ОСОБА_2 у відкритті провадження у справі за його позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за користування електричною енергією та майнової шкоди. Матеріали повернуті позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права та направлення справи для подальшого розгляду .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність ухвали суду в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції постановляючи оскаржену ухвалу виходив з того, що відповідно до відомостей показань розрахункових лічильників електричної енергії вбачається, що електрична енергія постачається у кафе-бар "ІНФОРМАЦІЯ_1", та на обліку у ВАТ "Одесаобленерго" ОСОБА_2 перебуває саме як фізична особа - підприємець. З огляду на це суд першої інстанції зробив висновок, що спір виник між юридичними особами - ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 Тому суд вважав, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що є підставою для відмови у відкритті провадження по справі.

Але судова колегія не може погодитися з вказаним висновком з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Пунктом 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року N 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" роз'яснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" спір фізичної особи, яка має статус суб'єкта підприємницької діяльності, у цивільно-правових, житлових чи інших правовідносинах, що не має ознак господарського та не пов'язаний з господарською діяльністю, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Наприклад, вирішуючи належність спору про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним до цивільної чи господарської юрисдикції, у разі виникнення такого спору між господарським товариством і фізичною особою, яка є приватним підприємцем, суду належить з урахуванням змісту договору та інших правовстановлюючих документів з'ясувати, з використанням якого правового статусу при укладенні такого договору діяла фізична особа: як фізична особа чи як фізична особа - підприємець, а також врахувати, які саме правовідносини між сторонами виникли.

Оскільки у разі припинення діяльності фізичної особи як суб'єкта господарювання відповідно до пункту 6 частини першої статті 80 ГПК провадження у господарській справі припиняється, то з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року N 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі пов'язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин, оскільки за загальним правилом громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями належним йому майном і після припинення своєї підприємницької діяльності. Після припинення провадження у господарській справі з підстави, наведеної вище, спори за участю таких осіб підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Суд першої інстанції закриваючи провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України не врахував, що позивач звернувся до суду, не як споживач електричної енергії, а як власник домоволодіння , частину якого він передав в оренду відповідачу, який не виконав умов договору щодо сплати вартості спожитої електроенергії газу та води. Крім того, позивач просить як власник домоволодіння відшкодувати завдану йому матеріальну шкоду, яка заподіяна відповідачем . Тобто суд передчасно, не з'ясувавши на яких правових підставах позивач володіє адміністративним приміщенням, відмовив у відкритті провадження по справі.

Крім того, суд постановляючи оскаржену ухвалу не з'ясував, що з 16 січня 2013 року позивач був знятий з обліку осіб-підприємців. Таким чином, на час звернення до суду позивач не був зареєстрований як особа, яка здійснює підприємницьку діяльність. Таким чином, суду першої інстанції необхідно було врахувати роз'яснення, які містяться у п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", відповідно до яких у разі припинення діяльності фізичної особи як суб'єкта господарювання, з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі пов'язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції постановляючи ухвалу, порушив норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що є підставою для скасування ухвали суду з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення по суті.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307 ч.2 п. 2, 311 ч.1 п.4, 313, 314, 315, 317, 318, ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2014 року - скасувати.

Справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження по справі .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною, оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області В.О. Суворов

І.А. Артеменко

П.М. Черевко