Справа № 324/1561/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2015 р. м.Пологи

Пологівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Мосейко Я.В., при секретарі Кузнєцовій О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пологи справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди у розмірі 30000 грн.

Позивач вказала, що в березні 2014 року вона домовилась з відповідачем про купівлю у неї житлового будинку АДРЕСА_1, який відповідач отримала в спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3 яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1. 20.03.2014 року позивач передала відповідачу в рахунок платежів за будинок, який мала намір придбати, 30000 грн. з умовою повного розрахунку до 20.08.2014 року., доплативши до вказаної суми ще 5000 грн., при цьому вказаний платіж не був завдатком. Передача коштів була оформлена простою письмовою розпискою в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Сторони також домовились, що витрати по оформленню спадщини мають бути сплачені ОСОБА_2, а витрати по договору купівлі-продажу будинку - навпіл. В липні 2014 року позивач звернулась до нотаріальної контори з питання оформлення договору купівлі-продажу і нотаріус повідомила їй, що відповідач свідоцтво про право на спадщину не отримала. При зверненні позивача з цього питання до відповідача, остання повідомила, що не бути оформляти на себе даний будинок, так як ті гроші, які за нього отримала від позивача вона витратила на інші потреби, крім того заявила, що має намір продати даний будинок під розбір. Тобто до сьогоднішнього часу даний будинок зареєстрований за ОСОБА_3. Позивач просить стягнути з відповідача 30000 грн., сплачених нею в рахунок платежів про придбанню будинку АДРЕСА_1, а також судові витрати.

В судовому засіданні позивач змінила позовні вимоги, просить стягнути з відповідача 60000 грн. з урахуванням інфляційних процесів у державі за період з березня 2014 року., крім того надала суду дві газети "Районка" від 08.10.2014 року та 15.10.104 року де в рубриці продаж нерухомості є об'ява, що терміново продається будинок в АДРЕСА_1, а також зазначений номер мобільного телефону.

Відповідач проти позову заперечує, пояснивши, що дійсно вона домовилась з позивачем про продаж будинку, який зостався після смерті її чоловіка за 35000 грн. В рахунок платежів за продаж цього будинку, вона отримала від позивача 30000 грн. і дана передача коштів була оформлена письмовою розпискою. Однак потім вона захворіла і переїхала проживати до свого сина. Спадщину на себе не переоформила, так як отримані кошти витратила на інші потреби, віддала їх сину. До теперішнього часу свідоцтва про право на спадщину вона не має. Не заперечує, що в жовтні 2014 року вона дала об'яву в газету "Районка" про продаж житлового будинку в АДРЕСА_1.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, давши оцінку наданим доказам, знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 домовилась з відповідачем ОСОБА_2 про купівлю у останньої житлового будинку № АДРЕСА_1 за 35000 грн. який їй дістався після смерті чоловіка ОСОБА_3 В рахунок платежів про придбанню даного будинку позивач передала відповідачу 30000 грн., по розписці від 20.03.2014 року., з остаточним розрахунком до 20.08.2014 року. За період з 20.03.2014 року і до 20.08.2014 року відповідач за свої кошти повинна була переоформити вказаний дім на себе. Однак в липні 2014 року позивач дізналась, що відповідач до цього часу не вирішила питання про переоформлення будинку, так як за твердженням відповідача, вона отримані від позивача кошти витратила на інші потреби і не має коштів для переоформлення спадщини. Крім того було встановлено, що відповідач в жовтні 2014 року в газеті "Районка" дала об'яву, що знову терміново продає вказаний будинок. Відповідач заперечує проти повернення позивачу отриманих коштів в сумі 30000 грн. оскільки купівля-продаж житлового будинку не відбулась не з її вини.

Згідно ч.1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Основною ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно ч.1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Частиною 2 ст. 570 ЦК України передбачена презумпцію авансу, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком.

Правила ст. 571 ЦК України щодо залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в тих випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися.

З огляду на викладене, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати із договору, укладеного сторонами.

На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. Законом не передбачено, що якщо аванс був переданий і зобов'язання не виконано, то він залишається у сторони, яка його отримала.

Оскільки договір купівлі-продажу будинку у встановленому Законом порядку між сторонами укладений не був, передана відповідачу на підставі розписки від 20.03.2014 року сума у розмірі 30000 грн. за своєю правовою природою є авансом, який і підлягає поверненню позивачу у повному обсязі.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача подвійної суми у розмірі 60000 грн. у зв'язку з інфляційними процесами в державі за період з березня 2014 року по теперішній час не можуть бути задоволені.

Згідно ч.2,3 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст. 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Зважаючи на те, що між сторонами відбувся правочин, який не є грошовим зобов'язанням, а позивач не надав суду розрахунку процентів, відповідно до ст. 693 ЦК України, то вимога позивача про стягнення попередньо сплачених коштів з врахуванням індексу інфляції задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220,536,570,571,657,693,1166 ЦК України, ст.ст. 15,57,212,215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн., а також судові витрати у розмірі 300 (триста) грн. , а всього у розмірі 30300 (тридцять тисяч триста) грн., в іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: