З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа №377/1404/14-ц
Провадження №2/377/42/15
19 лютого 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., при секретарі - Прокопенко Р.О., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
25 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 з вимогами розірвати шлюб, зареєстрований 14 вересня 2010 року виконкомом Ведильцівської сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області, актовий запис № 05.
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що за час перебування у шлюбі з вини відповідача постійно виникали непорозуміння, що призвело до фактичного припинення між подружжям шлюбних відносин з серпня 2014 року.
У судове засідання позивачка не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання за правилами ч.5 ст. 74 ЦПК України, клопотання про відкладення розгляду справи та заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надав, причини неявки суд не повідомив. Тому за згодою позивачки суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів у справі відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України
Суд, дослідивши матеріали справи, підстави позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 14 вересня 2010 року виконкомом Ведильцівської сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області, копія якого долучена до справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 14 вересня 2010 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 05. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_2, дружині ОСОБА_1.
У сторін народилася дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи, і яка залишається проживати разом з позивачкою.
Як вбачається із змісту позовної заяви, спільне сімейне життя у позивачки та відповідача не склалося. З вини відповідача постійно виникали непорозуміння. З часом позивачка усвідомила, що у неї з чоловіком різні погляди на життя, тому з серпня 2014 року шлюбні відносини припинились.
Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.
Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім'ї неможливо.
За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки та відповідача.
Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.
Як вбачається з позовної заяви, спору щодо розподілу сумісно нажитого майна у сторін немає. Спір щодо матеріального утримання дитини вирішується в судовому порядку.
У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Як встановлено в судовому засіданні, позивачка у зв'язку з реєстрацією шлюбу своє прізвище не змінювала.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 213 - 215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 14 вересня 2010 року у виконкомі Ведильцівської сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області, Україна, актовий запис № 05.
Прізвище дружини після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Н. Ф. Теремецька