АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 лютого 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Котули Л.Г.,

при секретарі: Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою Державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Красноштан ІнниЛеонідівни на ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 21 листопада 2014 року у справі за поданням Державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві КрасноштанІнни Леонідівни про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, стягувач: ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року Державний виконавець Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві КрасноштанІ.Л. звернулася до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_3.

Справа № 761/34625/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/916/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Гуменюк А.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
Подання обґрунтовувала тим, що на виконанні у відділі Державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у м. Києві перебуває виконавчий лист № 2-1128 від 28 лютого 2003 року виданий Ленінським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частин всіх видів доходу щомісячно починаючи з 5 лютого 2003 року та до повноліття дитини. 16 серпня 2012 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено боржнику для виконання та стягувану для відома.

У встановлений строк на добровільне виконання, рішення суду не виконане та не надано будь-яких пояснень з приводу неможливості такого виконання. Боржник з 2003 року ухиляється від сплати аліментів, на неодноразові виклики державного виконавця боржник не реагує.

Виходом державного виконавця встановлено, що за вказаною у виконавчому документі адресою - боржник не проживає.

11 серпня 2014 року постановою державного виконавця накладено арешт на все майно боржника. Згідно відповіді УДАІ у м. Києві за боржником немає зареєстрованих транспортних засобів. Згідно відповідей ДПС та ПФУ інформація стосовно місця роботи боржника відсутня. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що за боржником нерухомого майна не зареєстровано. ОСОБА_3 зареєстрованим по місту Києву та Київській області не значиться, що підтверджується відповіддю адресного бюро.

Заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів станом на 1 листопада 2014 року становить 86 161, 91 грн.

В зв'язку з тим, що боржник добровільно не виконує рішення суду, заборгованість не сплачує, майна, на яке можна звернути стягнення немає, вважає за необхідне з метою забезпечення виконання рішення суду, обмежити боржнику ОСОБА_3 право виїзду за межі України.

УхвалоюШевченківського районного суду м. Києва від 21 листопада 2014 року відмовлено у задоволенні подання Державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Красноштан І.Л. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, державний виконавець Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві КрасноштанІ.Л. подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити подання, посилаючись на неправильне застосування норм законодавства, на неповне з'ясування судом обставин справи, які мають суттєве значення для правильного її вирішення, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі не з'явилися, про день та час розгляду повідомлені у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, у зв»язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої у справі ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з такого.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив із того, що суду не надано доказів ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, доказів щодо отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження. Крім того, вважав, що встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду для громадянина ОСОБА_3 є прямим та грубим порушенням його конституційних прав та свобод.

Проте з такими висновками суду повністю погодитись не можна, оскільки до таких суд дійшов не повністю з'ясувавши всі обставини справи, не перевіривши доводів державного виконавця щодо ухилення боржника від виконання обов'язків покладених на нього рішенням суду.

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві знаходиться виконавче провадження за виконавчим листом виданим 28 лютого 2003 року Ленінським районним судом м. Харкова на виконання рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частин всіх видів доходу щомісячно починаючи з 5 лютого 2003 року та до повноліття дитини.

На момент звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3, рішення суду не виконується.

Відповідно до ст..11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Отже, Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків передбачених ч.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або у інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

На зазначені вимоги закону суд першої інстанції уваги не звернув, обставини, на які посилався державний виконавець у подання не перевірив і передчасного дійшов висновку про відсутність підстав для обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3

Крім того, за правилами ч.2 ст.377-1 ЦПК України суд розглядає подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України за участю державного виконавця.

Даних про повідомлення державного виконавця про розгляд подання матеріали справи не містять.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції з огляду на вимоги п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 303, 311-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Красноштан Інни Леонідівни - задовольнити частково..

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 21 листопада 2014 року - скасувати. Питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає..

Головуючий:

Судді: