АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1263/15 Справа № 201/8563/14 Головуючий у 1 й інстанції - Антонюк О.А. Доповідач - Городнича В.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Куценко Т.Р.,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" до ОСОБА_2, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-транспортне підприємство "Будкомплект" про стягнення грошових коштів за кредитним договором та витрат,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ПАТ "Брокбізнесбанк" звернулося до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10 січня 2011 року між позивачем ПАТ "Брокбізнесбанк" та ТОВ виробничо-транспортне підприємство "Будкомплект" було укладено кредитний договір і встановлено відсотки за користуванням цим кредитом, кредитні кошти третій особі було надано, договір почав виконуватися. ОСОБА_2 уклав з позивачем договір поруки і зобов'язався погашати борг кредитонабувача. Але в порушення умов цього договору і закону третя особа і відповідач перестали виплачувати кредит, відсотки по договору, утворилася заборгованість, в добровільному порядку погашення заборгованості не відбулося. Позивач вважає вказане незаконним, а оскільки це право банку - до кого заявляти претензію і позов, просили стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору з урахуванням всіх передбачених законом штрафних санкцій у сумі 837715 грн. 94 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2014 року позов ПАТ "Брокбізнесбанк" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Брокбізнесбанк" загальний борг за договором від 10 січня 2011 року в сумі 837715 грн. 94 коп. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між позивачем ПАТ "Брокбізнебанк" та ТОВ ВТП "Будкомплект" договору № 01/2011Ю від 10 січня 2011 року тертій особі була відкрита поновлювальна кредитна лінія з лімітом заборгованості у розмірі 2000000, ТОВ ВТП "Будкомплект" отримала у позивача вказані кошти для своїх потреб зі сплатою відсотків за користування кредитом 26% з кінцевим терміном повернення кредиту - 10 січня 2013 року.

На забезпечення вказаного кредитного договору з ОСОБА_2 в той же день було укладено договір поруки, згідно якого відповідач зобов'язався погашати борг кредитонабувача.

В порушення зазначених норм закону та умов укладеного кредитного договору відповідач і третя особа свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконали, перестали своєчасно сплачувати сам кредит, відсотки по кредиту, утворилася заборгованість у сумі 837715 грн. 94 коп.

Позивач, кредитодавець, відповідно до умов договору відправив на ім'я відповідача, позичальника, претензію про припинення своїх обов'язків через невиконання відповідачем умов договору. Претензія відповідачем була отримана.На вимогу позивача погасити вказану заборгованість в добровільному порядку, відповідач відповів відмовою.

Як вбачається з матеріалів справи (насамперед додаткових угод до договору поруки) збільшення відповідальності поручителя не відбулося, змінився лише обсяг відповідальності кредитонабувача в бік незначного збільшення відсоткової ставки, але було і значне зменшення відсоткової ставки (значно більше чим збільшення), збільшення відбулося за згоди як ОСОБА_2, так і ТОВ ВТП "Будкомплект", про що свідчать їх особисті підписи на додаткових угодах, договір поруки не змінювався і обсяг відповідальності за ним - також.

Суд встановив, що банк без згоди відповідача як поручителя не підвищив відсоткову ставку за кредитним договором від 10 січня 2011 року, умови договору кредиту, поруки і додаткові угоди свідчать про обізнаність цього відповідача з підвищенням відсоткової ставки.

В кредитному договорі чітко визначені зобов'язання позичальника та строк їх виконання, отже, кредитний договір визначає, що відповідно до положень та умов цього договору банк надає позичальнику кредит з кінцевою датою погашення 24.04.2015 року.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд виходив з того, що позивач (банк) всі передбачені договором сторін умови виконав в повному обсязі, відповідач і третя особа укладали договори та приймали кошти і зобов'язувалися їх виконати у відповідності до норм чинного законодавства, тому відповідач мав можливість виконати умови договору і повернути кредит позивачу, але без поважних причин цього не зробив. Отже неправомірними діями відповідача, пов'язаними з невиконанням умов договору, позивачу було завдано майнової шкоди, які знаходяться в безпосередньому причинному зв'язку з вказаними діями відповідача.

Однак, з таким висновком суду погодитися не можна, враховуючи наступне.

10 січня 2013 року між ПАТ "Брокбізнебанк" та ТОВ ВТП "Будкомплект" було укладено додатковий договір до кредитного договору № 01/2011Ю від 10.01.2011 року.

Пунктом 2.4. вищевказаної додаткової угоди передбачено, що повернення кредиту здійснюється шляхом здійснення платежу на позичковий рахунок, відкритий банком позичальнику, в строки та в розмірах, передбачених графіком погашення кредиту (Додаток № 4), який є невід'ємною частиною цього договору.

Тобто, сторонами кредитного договору було чітко передбачено, що заборгованість у розмірі 1 716 176,50 грн. повинна бути погашена до 27.12.2013 року по графіку, який викладений у Додатку № 4 до кредитного договору від 10.01.2013 року. Після цього позивач та відповідач внесли відповідні зміни до договору поруки № 01/2011Ю/П-2 від 10.01.2011 року.

Пункт 5.1. договору поруки № 01/2011Ю/П-2 від 10.01.2011 року передбачає, що цей договір набирає чинності з дати його укладання сторонами та діє до повного виконання зобов'язання кредитним договором або до моменту припинення поруки з інших підстав, визначених чинним законодавством України.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка неминуче має настати (ст.ст. 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Згідно правової позиції Верховного Суду України в постанові від 19 березня 2014 року встановлено, якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Як вбачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі ТОВ ВТП "Будкомплект" повинно було здійснювати на користь ПАТ "Брокбізнесбанк" згідно Додатку № 4 до кредитного договору № 01/2011Ю від 10.01.2011 року.

Таким чином, з часу несплати кожного з платежів із погашення кредиту та процентів за користування ним починаючи з 01.06.2013 року по грудень 2013 року відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

Колегія суддів з урахуванням того, що строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, дійшов висновку про закінчення строків позовної давності для чергових платежів по кредитному договору, з наступних підстав.

Як вбачається, строк пред'явлення кредитором вимог за червень 2013 року закінчився в листопаді 2013 року; строк пред'явлення кредитором вимог за липень 2013 року закінчився в грудні 2013 року; строк пред'явлення кредитором вимог за серпень 2013 року закінчився в січні 2014 року; строк пред'явлення кредитором вимог за вересень 2013 року закінчився в лютому 2014 року; строк пред'явлення кредитором вимог за жовтень 2013 року закінчився в березні 2014 року; строк пред'явлення кредитором вимог за листопад 2013 року закінчився в квітні 2014 року; строк пред'явлення кредитором вимог за грудень 2013 року закінчився в травні 2014 року.

Враховуючи той факт, що позов було подано у липні 2014 року, ПАТ "Брокбізнесбанк" пропустив строк позовної давності щодо стягнення з поручителя грошових коштів по кредитному договору.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржуване рішення суду постановлене без додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду - скасувати.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2014 року - скасувати.

Відмовити публічному акціонерному товариству "Брокбізнесбанк" в задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_2, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-транспортне підприємство "Будкомплект" про стягнення грошових коштів за кредитним договором та витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

Т.Р. Куценко