Справа № 355/521/14-ц
Провадження № 2/355/2/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року Баришівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Коваленко К.В.

з участю секретаря Старенької С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Баришівка справу за позовом ОСОБА_1 до Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно набуте під час спільного сумісного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, свої вимоги мотивує тим, що він з 1981 року проживав однією сім'єю з ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 померла.

За час спільного проживання позивач та ОСОБА_4 проживали та були зареєстровані в будинку який розташований по АДРЕСА_1. За цей час за рахунок спільної праці та за спільні кошти позивач та ОСОБА_4 побудували житловий будинок та сарай які розташовані за адресою АДРЕСА_1 для сумісного (спільного) користування, який зареєстрували на ОСОБА_4, що підтверджується копією технічного паспорту на житловий будинок та довідкою виданою Дернівською сільською радою Баришівського району Київської області. Позивач вважає зазначене майно спільним майном подружжя та просить визнати його право власності на 1/2 частину в спільному сумісному майні подружжя. Крім того, ОСОБА_4 отримала право власності на земельну ділянку загальною площею 0,2500 га., кадастровий номер :06::015:0018, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1, оскільки дана земельна ділянка надавалась для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд які є спільною сумісною власністю подружжя, позивач вважає, що має право на 1/2 частину вказаної земельної ділянки.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_5 заявлений позов підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області в судове засідання не з'явився, до суду надійшов лист в якому відповідач позов визнає в повному обсязі, просить розглянути справу за відсутності їх представника.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлена своєчасно та належним чином. До суду надійшло клопотання відповідача в якому вона просить відмовити в прийнятті заяви про збільшення позовних вимог, яке не підлягає до задоволення. Так як збільшення позовних вимог є правом позивача, заява про збільшення позовних вимог відповідає вимогам закону та була прийнята судом. Також надійшло письмове заперечення до позову. В своєму запереченні відповідач посилається на те, що рішенням Баришівського районного суду Київської області від 19 березня 2014 року визнано факт проживання однією сім'єю з 1981 року по 11.05.2013 року не позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_4, а ОСОБА_6. Тому у позивача немає правових підстав для заявлених позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач та ОСОБА_4 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року з 1981 року проживали однією сім'єю без укладення шлюбу. Даний факт встановлено рішенням Баришівського районного суду Київської області від 19 березня 2014 року, заперечення відповідача ОСОБА_3 про те, що в рішенні зазначений не позивач, а інша особа судом не приймаються, оскільки представник позивача надала суду копію ухвали Баришівського районного суду Київської області від 22.01.2015 року про виправлення описки, в якій зазначено, що в рішенні Баришівського районного суду Київської області від 19 березня 2014 року помилково було зазначено заявника не ОСОБА_1, а ОСОБА_6 та виправлена дана описка.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 1981 року проживали в будинку, що належав померлій ОСОБА_4, проте за час проживання в 1988 році будинок по суті було перебудовано, побудовано два сараї та вбиральня. Факт збільшення будинку та домоволодіння підтверджується як письмовими доказами так і показами свідків допитаних в судовому засіданні.

З копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1, власник ОСОБА_4 вбачається, що будинок , 1 сарай та вбиральня були побудовані в 1988 році, а інший сарай побудований в 2004 році. Тобто під час проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім'єю.

Будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснила суду, що працює сільським головою в с. Дернівка Баришівського району Київської області. Та їй відомо що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім'єю з початку 80 років минулого століття. Проживали в будинку ОСОБА_4. За цей час вони значною мірою перебудували домоволодіння, добудували будинок, сарай. Позивач до смерті доглядав ОСОБА_4.

Аналогічні покази дали суду свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, допитані в судовому засіданні окремо один від одного.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Сімейного кодексу України, у разі, якщо чоловік та жінка не перебувають у шлюбних відносинах між собою, або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання , належить їм на праві спільної сумісної власності . На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 Сімейного кодексу України - «Право спільної сумісної власності подружжя». Розмір часток в майні, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2 ст. 70 Сімейного кодексу України).

На підставі ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

Таким чином вимога позивача про визнання за ним права власності на 1/2 частину в спільному сумісному майні подружжя підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що під час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 спільною працею значною мірою збільшили даний обсяг майна, власником якого була ОСОБА_4.

Також до задоволення підлягає вимога позивача про визнання за ним права власності на 1/2 частину земельної ділянки.

Суд не приймає до уваги доводи викладені в клопотанні відповідача ОСОБА_3 яка мотивуючи необхідність відмовити в прийнятті заяві про збільшення позовних вимог посилається на ч.1 п. 18-2 Постанови ПВСУ №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», в якій зазначено , що окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя. Разом з тим ч.2 зазначеного пункту зазначає, що якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК

Таким чином оскільки задоволена вимога про визнання права позивача на 1/2 частину житлового будинку та надвірних будівель та споруд, підлягає до задоволення і вимога про поділ земельної ділянки, оскільки остання була надана саме для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Встановлене судом підтверджується :

-Копією паспорту та ідентифікаційного коду позивача;

- Копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 НОМЕР_2

- Довідкою №55 від 13.03.2014 року виданою виконавчим комітетом Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області;

- Копією спадкової справи № 211/2013 до майна померлої 11.05.2013 року ОСОБА_4;

-Копією спадкової справи № 17/2014 СР №56110872 заведеної після смерті ОСОБА_10;

- Копією листа Баришівської районної державної нотаріальної контори;

- Копією рішення Баришівського районного суду Київської області від 19 березня 2014 року;

-Копією ухвали Баришівського районного суду Київської області від 22.01.2015 року,

-Копією технічного паспорту на житловий будинок;

Іншими матеріалами справи.

На підставі вищевикладеного та керуючись , ст.3,10,15,60,213-218 ЦПК України, 60,70,74 СК України, ст. ст.328,355ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно набуте під час спільного сумісного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, картка фізичної особи платника податків - НОМЕР_1 проживаючим та зареєстрованим АДРЕСА_1, право власності на 1/2 частку житлового будинку загальною площею 33,5 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами що розташовані по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, картка фізичної особи платника податків - НОМЕР_1 проживаючим та зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1, право власності на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,2500 га., кадастровий номер :06::015:0018, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Баришівського районного суду К. В. Коваленко