АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/7074/15 Головуючий 1 інстанції - Єрмак Н.В.
Справа № 643/3129/15-ц Доповідач - Кружиліна О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Кружиліної О.А.,

суддів колегії - Кіся П.В.,Макарова Г.О.,

за участю секретаря - Шалімової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Московського районного суду м.Харкова від 03 вересня 2015 року

за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а :

27 лютого 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення просила поновити її на посаді електромеханіка електрозв'язку технічної експлуатації станційних споруд № 2 Центру телекомунікаційних послуг Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (далі - ХФ ПАТ «Укртелеком»), стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 30.01.2015 року та по день ухвалення рішення судом.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 30.01.2015 року наказом № 35-03-220 вона була звільнена з ХФ ПАТ «Укртелеком», де працювала на посаді електромеханіка електрозв'язку технічної експлуатації станційних споруд № 2 Центру телекомунікаційних послуг, у зв'язку зі скороченням штату працівників, згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

Звільнення вважає незаконним, здійсненим з порушенням вимог чинного законодавства.

Вона є інвалідом 3 групи, має тривалий безперервний стаж - 29 років, проживає одна і не має членів сім'ї з самостійним заробітком.

Вважає, що має переважне право на залишення на роботі.

Первинна організація ЦТП профспілкового комітету ХФ ПАТ «Укртелеком» відмовила у наданні згоди на її звільнення, мотивуючи відмову порушенням процедури ознайомлення з наказом ПАТ «Укртелеком» від 31.10.2014 року № 583 «Про скорочення чисельності та штату ПАТ «Укртелеком» та наказом від 07.11.2014 року № 1110 «Про попередження працівників Харківської філії ПАТ «Укртелеком» про майбутнє звільнення», а також у зв'язку з порушенням органом, уповноваженим власником, вимог пункту 3 частини 2 статті 42 КЗпП України, порушенні вимоги статті 17 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів України».

Вважає, що рішення Президії Комітету профспілкової організації ХФ ПАТ «Укртелеком» від 27.01.2015 року, яким була надана згода на її звільнення, є незаконним, бо у відповідності до частини 1 статті 43 КЗпП України саме первинній організації, членом якої є працівник, надано право надавати згоду на його звільнення.

ХФ ПАТ «Укртелеком» наразі здійснює прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації, але в порушення вимог частини 1 статті 42-1 КЗпП України порушено її право на укладення трудового договору у разі повторного прийняття на роботу.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилалась на порушення судом норм матеріального і процесуального права та неповне з'ясування судом обставин справи, які мають значення при її вирішенні.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явились у судове засідання, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень статей 40 , 42, 43, 47, 49-2, 232, 233, 252 ч.3 КЗпП України, статей 10, 60 ЦПК України та вважав, що при звільнені позивача відповідачем були дотримані норми трудового законодавства, які регулюють порядок звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України і звільнення відбулось з дотриманням вимог статті 49-2 КЗпП України. Щодо посилання позивача на наявність в неї інвалідності як на підставу поновлення її на роботі,суд вважав, що ці обставини не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки підприємство виконало свій обов'язок щодо забезпечення працевлаштування позивача, а відмова від переведення на аналогічну посаду позивача свідчить про те, що позивач відмовилась реалізовувати свої трудові права.

З таким висновком суду першої інстанції, судова колегія погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України.

Та обставина, що комітет первинної профспілкової організації Центру телекомунікаційних послуг ХФ ПАТ «Укртелеком», розглянувши 18 грудня 2015 року подання директора про надання згоди на розірвання трудового договору за пунктом 1 статті 40 КЗпП України з ОСОБА_3, яка є членом профспілкової організації, не надав згоду на звільнення, не є підставою для поновлення позивачки на роботі, оскільки відповідно до частини 7 статті 43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 23 січня 2015 року директор ХФ ПАТ «Укртелеком» звернувся з до Голови профспілкової організації ХФ ПАТ «Укртелеком» з поданням на отримання згоди на розірвання трудового договору за пунктом 1 статті 40 КЗпП України і рішенням засідання Президії Комітету профспілкової організації ХФ ПАТ «Укртелеком» від 27 січня 2015 року надано згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_4Л.( а.с. 76, 77).

Матеріали справи свідчать, що відповідно до статті 49-2 КЗпП України позивачці було запропоновано для ознайомлення всі вакантні посади підприємства, де в списку знаходилась абсолютно аналогічна вакантна посада в межах м. Харкова, але ж ОСОБА_3 відмовилась від неї, мотивуючи тим, що до нового місця роботи їй прийдеться використовувати транспорт, а зараз вона працює у 10 хвилинах ходьби від дому і за станом здоров'я для неї це буде незручним .

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, оскільки місцевий суд правильно встановив, що звільнення позивача здійснено з дотриманням вимог чинного законодавства, то підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 у суду апеляційної інстанції не має.

Згідно з частиною 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України, судова колегія судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 03 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий-суддя-

Судді колегії-