Провадження №2-о/761/9/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 січня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Панасенко Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Головне управління юстиції у м. Києві (далі - Заінтересована особа), про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Заявник) 22 травня 2014 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою, заінтересована особа: Головне управління юстиції у м. Києві, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Заявник свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер її батько ОСОБА_2. Зазначає, що після смерті батька вона успадкувала, у тому числі будинок АДРЕСА_1 у м. Житомирі. Однак, при оформлені спадкових прав виникли труднощі в отриманні свідоцтва про право на спадщину, оскільки вказаний будинок зареєстровано на ім`я бабусі Заявника (матері батька) ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 року. Зауважує, що у зв'язку з тим, що свідоцтво про смерть ОСОБА_3 не збереглося, відсутні відомості про місце смерті останньої та існують розбіжності в деяких документах щодо написання прізвища та імені бабусі: ОСОБА_3, вона змушена звернутися до суду з метою встановлення фактів смерті особи в певному місці та ідентичності особи, що необхідно їй для оформлення спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину на будинок АДРЕСА_1 у м. Житомирі. Просить суд ухвалити судове рішення, яким встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є однією особою; встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла у місті Житомирі ІНФОРМАЦІЯ_7 року у віці 83 роки, на момент смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1

В ході судового розгляду справи, Заявник уточнила вимоги заяви та просила суд встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, є однією особою. Решта вимог, зазначених в первинній заяві, залишилася незмінною.

У судовому засіданні представники Заявника вимоги, зазначені у заяві, підтримали, просила суд заяву задовольнити у повному обсязі.

Представник Заінтересованої особи у судове засідання не з'явився. Про місце, день та час судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Від останнього на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши думку представників Заявника, які не заперечували щодо розгляду справи у відсутність представника Заінтересованої особи, вбачає за можливе розглядати справу у відсутність останнього.

Заслухавши пояснення представників Заявника, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Відповідно до пункту п'ятого частини четвертої статті 234 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом частини другої статті 256 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що Заявник 30 травня 2012 року звернулася до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_2 (а.с. 43).

Однак, при оформлені спадкових прав, виявилося, що будинок АДРЕСА_1 в м. Житомирі зареєстровано на ім'я бабусі Заявника (матері батька) ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Судом також встановлено, що на підставі Свідоцтва № 3-232 про право особистої власності на жилий будинок, виданого 14 травня 1969 року Житомирським Міським відділом комунального господарства, ОСОБА_3 належав жилий будинок АДРЕСА_1 в м. Житомирі (а.с. 12).

Із матеріалів справи вбачається, що 25 червня 1974 року мати ОСОБА_2 ОСОБА_3 заповіла останньому все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, що підтверджується заповітом, нотаріально посвідченим Єлисеєвою Раїсою Володимирівною, старшим нотаріусом Другої Житомирської державної нотаріальної контори 25 червня 1974 року за р. № 1883 (а.с. 56).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2014 року, встановлено факт, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року та була бабусею ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 4).

Вказане судове рішення є чинним.

У свідоцтві про народження батька Заявника ОСОБА_2, серії НОМЕР_1, виданого Житомирським міським відділом ЗАГС 16 лютого 1993 року, у графі мати зазначена ОСОБА_3 (а.с. 152).

Крім того, у Свідоцтві про народження самої бабусі Заявника, виданого Відділом (бюро) запису актів громадянського стану м. Житомира 22 червня 1983 року, її ім`я зазначено «ОСОБА_3» (а.с. 20).

Судом встановлено, що наявність розбіжностей щодо написання прізвища та імені бабусі Заявника, у останньої виникли труднощі при оформленні спадкових прав за законом на будинок АДРЕСА_1

Як вбачається із матеріалів справи, згідно експертного висновку № 056/268-а від 04 червня 2014 року, складеного Українським бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України, прізвища ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 є ідентичними. Розбіжності між українськими документальними записами вказаного прізвища виникли внаслідок відхилення від орфографічних норм при його міжмовних перетвореннях та внаслідок непрозорості мотиванта антропоніма. Крім того, особові імена ОСОБА_3 (рос. ОСОБА_3) та ОСОБА_3 є ідентичними. Розбіжності в записах виникли внаслідок документальної фіксації розмовних варіантів особового імені ОСОБА_3-ОСОБА_3/ОСОБА_3 (рос. ОСОБА_3) (а.с. 29).

Аналізуючи вищенаведене та беручи до уваги ту обставину, що встановлення факту ідентичності особи має для Заявника юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, дозволить їй отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, встановлення факту ідентичності особи в позасудовому порядку не можливе, суд дійшов висновку, що заява в цій частині підлягає задоволенню і вважає за можливе встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року у місті Житомирі у віці 83 роки, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, є однією і тією ж особою.

Крім того, Заявник просила суд ухвалити рішення, яким встановити факт про місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на момент смерті. Заява в цій частині задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до Запису акта про смерть № 12 від 02 січня 1993 року, наданого на запит суду Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції Житомирської області від 05 вересня 2014 року, ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року у м. Житомирі з 1909 року постійно проживала в АДРЕСА_1 (а.с. 39).

Беручи до уваги ту обставину, що у вищевказаному Записі акта про смерть зазначено місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на момент смерті, суд приходить до висновку, що заява в частині щодо встановлення факту проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на момент смерті у певному місці, задоволенню не підлягає.

.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 212-215, 256-259 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Головне управління юстиції у м. Києві, про встановлення фактів, що мають юридичне значення - з а д о в о л ь н и т и частково.

Встановити, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року у місті Житомирі у віці 83 роки, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, є однією і тією ж особою.

У задоволенні заяви в частині щодо встановлення факту про місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на момент смерті - в і д м о в и т и.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :