У х в а л а

іменем україни

14 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Коротуна В.М.,

Штелик С.П.,-

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Черкаської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення способу участі батька у вихованні дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 24 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1. звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив зобов'язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною, визначити наступний спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з сином: з 14.00 год. п'ятниці до 17.00 год. понеділка у м. Києві з необов'язковою участю матері, у свята, які святкуються за віросповіданням позивача у м. Києві без обов'язкової присутності матері, необмежене спілкування позивача з сином шляхом телефонного, поштового, електронного зв'язку, що не передбачають безпосереднє фізичне спілкування, протягом святкових днів, які припадають на день побачення з батьком, або передують дню побачення, або є наступним за ним, половину державних святкових днів в Україні за узгодженням сторін до 1 лютого на поточний рік, на час відряджень відповідачки терміном більше 1 доби - за два дні до відрядження до дня повернення з відрядження.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2., шлюб розірвано 21 серпня 2012 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3., який народився ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказував, що після розірвання шлюбу виник спір щодо його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, рішенням органу опіки від 4 червня 2013 року № 682 визначений спосіб участі позивача у спілкуванні з сином - один раз на місяць за домовленістю батьків з 14.00 год. п'ятниці до 17.00 год. понеділка у м. Києві з необов'язковою участю матері, відповідачка дане рішення належним чином не виконує.

У грудні 2013 року ОСОБА_2. звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просила встановити наступний порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ‒ за домовленістю батьків, без обов'язкової присутності матері один раз на місяць в м. Черкаси з 10.00 год. до 19.00 год. суботи та неділі з поверненням дитини матері з 13.00 до 15.00 год. для денного сну, спілкування засобами телефонного, електронного та інших видів зв'язку на відстані ‒ без обмежень, посилаючись на те, що відмічається тенденція негативного впливу на дитину спілкування з батьком, визначеного рішенням комісії Служби у справах дітей, оскільки недотримання розпорядку дня призводить до порушень психоемоційного стану дитини.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 20 березня 2014 року, первісний та зустрічний позови задоволено частково.

Визначено ОСОБА_1. наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім сином ОСОБА_3., який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ‒ два рази на місяць, у перший та третій тиждень місяця з 16.00 год. п'ятниці до 17.00 год. неділі, без присутності матері, з урахуванням обставин, які можуть виникнути, у разі перебування дитини з батьком за межами м. Черкаси повернення дитини до 15.00 години понеділка, оздоровлення дитини протягом одного літнього місяця (серпень) під час відпустки батька, без присутності матері, з урахуванням обставин, які можуть виникнути, цілодобове спілкування засобами телефонного та електронного зв'язку із урахуванням занятості дитини в навчальних закладах.

Зобов'язано ОСОБА_2. не перешкоджати батькові ОСОБА_1. спілкуватись з неповнолітнім ОСОБА_3., який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, та брати участь у його вихованні.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1. та ОСОБА_2. відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року Касаційну скаргу ОСОБА_2. задоволено частково.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 20 березня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційного суду.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 24 вересня 2014 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 січня 2014 року змінено.

Визначено ОСОБА_1. наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, два рази на місяць, у перші та треті вихідні місяця з 13-00 п'ятниці до 17-00 неділі, без присутності матері, з урахуванням обставин, які можуть виникнути; оздоровлення дитини протягом одного літнього місяця під час відпустки батька, без присутності матері, з урахуванням обставин, які можуть виникнути.

В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2. просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі ст. 157 СК України <nau://ukr/2947-14|st157> питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ст.141 Сімейного Кодексу України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_602/ed_2013_07_04/pravo1/T022947.html?pravo=1> мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 150 СК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_638/ed_2013_07_04/pravo1/T022947.html?pravo=1>).

Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та має право на спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно ст. 6 СК України <nau://ukr/2947-14|st6> правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Відповідно до ст.159 СК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_680/ed_2013_07_04/pravo1/T022947.html?pravo=1> суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, інших обставин, що мають істотне значення, у тому числі психічного здоров'я одного з них, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір᾽ю.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду Черкаської області від 24 вересня 2014 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при її постановленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення апеляційного суду Черкаської області від 24 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: В.М. Коротун

С.П. Штелик