Справа № 727/5677/15-ц
Провадження № 2/727/1738/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року. Шевченківський районний суд м.Чернівці

в складі: головуючого судді - Дудакова С.Є.

при секретарі - Никорчук Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецьке облуправління ТВБВ про захист прав споживачів, повернення безпідставно утриманих коштів, стягнення неустойки, -

встановив:

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що 2 жовтня 2014 року між ним та Банком був укладений договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. За умовами цього договору відповідач зобов»язався відкрити йому поточний рахунок в гривнях на умовах тарифного пакету «Стандартний» та надати платіжну картку типу «МастерКард Електронік». Також відповідач прийняв на себе зобов»язання приймати зараховувати на рахунок кошти, проводити розрахунки за операціями, в тому числі здійснених з використанням платіжної картки, а він (позивач) прийняв на себе зобов»язання здійснювати оплату послуг ПАТ «Державний ощадний банку України» за проведення операцій з рахунком у розмірі встановленому тарифами, що є невід»ємною частиною договору, а також доручив відповідачу в порядку договірного списання списувати з рахунку вартість послуг наведених в тарифах, платежі, які пред»явлені міжнародними платіжними системами на підставі платіжних повідомлень, еквайрів, тощо.

Крім того вказував, що станом на момент укладання договору з відповідачем відносини емісії банками спеціальних платіжних засобів (платіжних карт) визначення порядку здійснення операцій з їх використанням, крім умов договорів між банками та споживачами, також регламентувалися приписами Постанови Правління Національного Банку України від 30 квітня 2010 року №223, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 6 липня 2010 року за №474/17769, «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів».

Посилаючись на п.п 1.4, 2.3-2.5, 9.3, 9.4, зазначеної вище Постанови НБУ, ст.ст. 14, 28 ЗУ «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні», ЗУ «Про захист прав споживачів», вказував, що в період часу з 31 грудня 2014 року по 4 січня 2015 року ним проводилися безготівкові розрахунки з використанням емітованої відповідачем платіжної картки «МастерКард Електронік» на території Угорщини, Австрії та України і згідно виписки по картковому рахунку за період з 31 грудня 2014 року по 9 січня 2015 року транзакції по всіх проведених платежах здійснено 6 січня 2015 року, крім однієї за 3 січня 2015 року на суму 66 Євро, закритої 8 січня 2015 року. У зв»язку з тим, що рахунок був відкритий у гривнях, а платіжні операції здійснювалися в країні Єврозони, суми операції повинні бути конвертовані і цей курс повинен визначатися із звичайних курсів, які діяли на той момент. В період проведення транзакцій з використанням його платіжної картки курс НБУ та курс придбання Євро на міжбанківському валютному ринку України складав 1 євро 19, 232908 грн.

Вказував, що відповідач без будь-яких законних підстав, що своїм одноосібним рішенням списав з його рахунку грошові кошти, виходячи з курсу 23,5 грн. з 1 Євро замість курсу 18.750787 грн. за 1 Євро. 9 січня 2015 року ним було відповідачу надіслано вимогу про проведення зарахування на його картковий рахунок безпідставно списаних коштів в перерахунку по курсу встановленого платіжною системою МастерКард на момент закриття операції і 12 лютого 2015 року він отримав з банку повідомлення про відмову в проведенні зарахування безпідставно списаних коштів і при цьому підставою для відмови у поверненні коштів зазначено те, що конвертація проведена за комерційним курсом, який розміщується на офіційному сайті відповідача.

Вказував, що фактичний курс конвертації, за яким відповідач проводив закриття операції, значно перевищує курс платіжної системи МастерКард та курс встановлений НБУ. Такі односторонні дії відповідача призвели до безпідставного списання коштів позивача в сумі 17957,51 грн.

Також вказував, що відповідач самостійно списав з його рахунку комісію у розмірі 3% з операцій, які проводилися в торговельній мережі. Списання відповідачем з кожної проведеної операції 3% від її суми є неправомірними, а отже відповідач зобов»заний повернути на його рахунок безпідставно списані кошти у розмірі 1762,38 грн., і одностороння зміна відповідачем тарифів за обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки, одностороннє встановлення завищеного курсу конвертації по платіжній картці є неправомірними, порушують його права та завдали йому збитки в сумі 19719,89 грн.

Просив стягнути з відповідача на його користь 19719,89 грн. безпідставно списаних коштів.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві і просив його задоволити, пояснивши, що його намагання вирішити дане питання в позасудовому порядку позитивного результату не дали.

Представник відповідача позов не визнав, подавши суду письмові заперечення, якими обґрунтував правову позицію Банку, які свідчать про те, що ним (банком) не було допущено порушень вимог законодавства, якими врегульовуються дані правовідносини.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показала, що ОСОБА_1 укладав договір з банком 2 жовтня 2014 року. 25 жовтня 2014 року тарифи були змінені, позивач в цей час виїхав закордон і тому не знав про ці зміни. Завершення операції здійснювалося 6 січня 2015 року, оскільки були вихідні дні і банк проводив розрахунок по курсу комерційного банку. Якщо змінюються тарифи, то вони розміщуються на сайтах, дошках об»яв. Вона робила розрахунок для списання коштів, договір з клієнтом вона особисто не укладала, а правила розрахунків встановлюють у Києві. Всі операції, які здійснюються, в банку бачать і списують.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що ОСОБА_1 була відкрита картка пакету «Стандартний». Яку комісію і за яку операцію він не пам»ятає, але все є на сайті банку і в будь-який час з цим можна ознайомитись. Серед різних курсів банку є і комерційний курс. Договір з ОСОБА_1 укладений 2 жовтня 2014 року, а тарифи вступили в дію 25 жовтня 2014 року і коли проводилася конвертація курс встановлювався комерційним банком. Договір між банком та ОСОБА_1 ж стандартним (типовим)і в договорі є посилання на сайт банку, на який виставляються всі зміни по конвертації.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що дійсно мали та мають місце обставини, вказані позивачем в позовній заяві, що стверджено копіями договору №187109 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної карти від 2 жовтня 2014 року, з якого вбачається, що між сторонами був укладений даний договір, яким встановлені визначення та скорочення, предмет договору, проведення операцій за рахунком та надання послуг «мобільні заощадження», умови дистанційного обслуговування, заключні положення та реквізити сторін; додатку до цього договору тарифи за обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки відкритого за пакетом «Стандартний», додатку №2 до договору правила користування платіжними картками емітованими АТ «Ощадбанк», виписки по картковому рахунку позивача, розрахунків безпідставно списаних коштів,

Відповідно до вимог ст..526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд вважає, що в даному випадку позов може бути задоволений з тих міркувань, що позивачем доведена ціна позову, що стверджено його розрахунками, проти яких представник відповідача не заперечував.

Відповідно до ч.2 п.14.10 ст. 14 ЗУ «Про платіжні системи та перекази коштів в України» банк зобов»язаний надіслати користувачу не пізніше ніж за 30 календарних днів до дати, з якої застосовуватимуться зміни правил користування електронним платіжним засобом, або тарифів на обслуговування електронного платіжного засобу, повідомлення про такі зміни. Банк у повідомлені зобов»язаний визначити, що користувач маж право до дати, з якої застосовуватимуться зміни, розірвати договір без сплати додаткової комісійної винагороди за його розірвання. Зміни до правил використання платіжного засобу або тарифів є погодженими користувачем, якщо до дати, з якої вони застосовуватимуться, користувач не повідомить банк про розірвання договору.

Керуючись статтями п.п 1.4, 2.3-2.5, 9.3, 9.4, Постанови Правління Національного Банку України від 30 квітня 2010 року №223, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 6 липня 2010 року за №474/17769, «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», ст.ст. 14, 28 ЗУ «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні», ст..ст. 526, 530, 610, 612, 625, 1058 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України суд, -

вирішив:

позов задовільнити. Стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» ідентифікаційний код 09356307, на користь ОСОБА_1 (ІПН) - 19719,89 грн. безпідставно списаних коштів.

Рішення може бути оскаржене до палати в цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський райсуд м.Чернівці на протязі 10 днів, починаючи з наступного, після його проголошення.

СУДДЯ: