УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Кафідової О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 жовтня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 20 листопада 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним заповіт від 20 грудня 2012 року складений ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Мотивувала тим, що 3/5 частини будинку АДРЕСА_1 в якому проживала позивач із сім'єю належала вітчиму ОСОБА_8, на підставі рішення Уманського міськрайонного суду від 27 жовтня 1967 року. Після смерті матері - ОСОБА_9 та вітчима - ОСОБА_8 позивач фактично прийняла спадщину - 3/5 частини вказаного житлового будинку та присадибну земельну ділянку з господарськими спорудами. ОСОБА_4 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_9 та спадкоємцем четвертої черги після смерті вітчима ОСОБА_8 За життя ОСОБА_8 склав заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день його смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповів у рівних частках ОСОБА_5, ОСОБА_6 Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №715 від 08 листопада 2012 року ОСОБА_8 визнаний неосудним, на час складання заповіту, не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, а тому не мав цивільної дієздатності та не мав права на заповіт.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 20 листопада 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального права та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходив з того, що позивач з 1974 року не проживала з ОСОБА_8, не була пов'язана спільним побутом та не мала взаємних прав та обов'язків, а періодичне тимчасове проживання в будинку не підпадає під поняття проживання однією сім'єю. Зазначив, що оспорюваним заповітом право позивача не було порушено, оскільки позивач не довела, що вона є спадкоємцем померлого ОСОБА_8

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 жовтня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 20 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
О.В. Кафідова