Провадження № 22-ц/780/1067/15 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв
Категорія 47 17.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

17 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про поділ майна подружжя та просив суд поділити майно, виділивши позивачу автомобіль «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 вартістю 19000 грн., 1/3 частину земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2, а відповідачу виділити: телевізор «SAMSUNG slim fit tv», фотоапарат «OLIMPYS M-mini», відеокамера «PANASONIC VDR-D51EE», акумулятор та зарядний пристрій до відеокамери «PANASONIC VDR-D51EE», мікрохвильова піч «SAMSUNG», пральна машина «SAMSUNG», кондиціонер «DELFA», радіотелефон «SIEMENS», механічні ваги «Beurer», електрична праска «Tefal», прилад для вимірювання артеріального тиску «AND», дівіді плеєр «PHILIPS», утеплення зовнішніх стін квартири за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 3000 грн., частину земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за час спільного проживання подружжя було набуте вище зазначене майно, а тому підлягає поділу відповідно до положень Сімейного кодексу України.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 грудня 2014 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину земельної ділянки із загальною площею 0,10 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер :04:004:0385. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить змінити рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог, а саме стягнути з відповідача на користь позивача вартість транспортного засобу придбаного в період шлюбу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не з'ясував усі обставини справи та прийшов до невірних висновків. Позивач в обґрунтування своїх вимог вказав, що всі документи на майно знаходяться у ОСОБА_2, яка не заперечувала у судовому засіданні щодо наявності транспортного засобу «ВАЗ 2107» та вказала, що в подальшому він був проданий після розірвання шлюбу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 14 жовтня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20.10.2011 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до тимчасового реєстраційного талону транспортного засобу на автомобіль «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 зазначено особу на ім'я ОСОБА_3.

Відповідно до облікової картки приватного АМТ від 28.08.2012 року - власником вище зазначеного транспортного засобу є ОСОБА_2, яка зняла вказаний автомобіль з обліку для реалізації.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведене факт, що зазначені ним речі у позові придбались під час шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя, а документи надані позивачем на автомобіль не підтверджують право власності ОСОБА_2 та що автомобіль був придбаний за спільні кошти подружжя.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Згідно п. п. 23-25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Заявляючи вимоги про визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, апелянт не звернув уваги, що зазначеного автомобіля немає в наявності у відповідача про причині його продажу. Зазначені обставини підтверджуються обліковою карткою про зняття автомобіля з обліку для реалізації та визнається сторонами.

За таких обставин, висновки суду, в частині відмови в задоволенні позову про поділ автомобіля, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на наявних у справі доказах та доводами апеляційної скарги про наявність доказів належності автомобіля відповідачу не спростовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів/ -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.