У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області у складі:

головуючого: судді Максимчук З.М.,

суддів: Григоренка М.П., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання: Шептицька С.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інкомстрах» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 18295 грн 77 коп завданих матеріальних збитків.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 500 грн 00 коп моральної шкоди та 1350 грн 00 коп витрат понесених на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що вважає рішення суду необгрунтованим і таким, що містить порушення норм матеріального і процесуального права.

Вказує, що у втановлені терміни після настання дорожньо-транспортної пригоди відразу повідомила про страховий випадок страхову компанію «Інкомстрах» в порядку, як того вимагали від неї працівники страхової компанії - електронною поштою, яку їй вказали на гарячій лінії страхової компанії.

Доводить, що поліс обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6028983, виданий ПрАТ «СК «Інкомстрах» відносно транспортного засобу «Chery Kimo», реєстраційний номер НОМЕР_1, станом на

__________________________________________________________________________

Справа № 569/5179/14-ц Головуючий у 1 інстанції - Крижова О.Г.

Провадження № 22-ц/787/335/2015 Суддя-доповідач - Максимчук З.М.

04.02.2014 року був діючим. А отже, в даному випадку шкоду, заподіяну майну позивача, повинна відшкодовувати ПрАТ «Страхова компанія «Інкомстрах».

Стверджує, що непред»явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Зазначає, що позивач не пред»явила вимог до ПрАТ «Страхова компанія «Інкомстрах», яке в даному випадку є належним відповідачем по справі, будь-якої відмови від страхової компанії в отриманні належного страхового відшкодування позивач до матеріалів справи також не надала, на що суд першої інстанції не звернув належної уваги.

Також вказує, що звіт № 012П/1 від 08 жовтня 2014 року, складений оцінювачем ОСОБА_4 з численними порушеннями, що свідчить про його неналежність та недопустимість.

Вважає, що позивачем не наведено передбачених ст.ст.23, 1167 ЦК України підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, зокрема матеріали справи не містять жодних свідчень та відповідних доказів про ступінь моральних чи фізичних страждань або шкоди завданої здоров»ю саме з вини відповідача.

Просить скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 грудня 2014 року та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, витрати по справі покласти на позивача.

У поданих на апеляційну скаргу запереченнях, ОСОБА_2 просить відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. А тому підлягають до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 18295 грн 77 коп завданих матеріальних збитків, 500 грн 00 коп моральної шкоди та 1350 грн 00 коп витрат понесених на правову допомогу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду про стягнення саме з відповідача завданих матеріальних збитків, оскільки він ґрунтується на зібраних у справі доказах і не суперечить вимогам законодавства.

З матеріалів справи вбачається, і це встановлено судом, що 04 лютого 2014 року о 08 год. 35 хв. в м. Рівне по вул. Макарова - Кн. Острозького водій ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_1) керувала автомобілем д.н.з. тр. НОМЕР_3, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції здійснила зіткнення з автомобілем д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, яка зупинилася попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Рівненського міського суду від 03 березня 2014 року ОСОБА_1 за вказаним фактом ДТП була притягнута до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та на неї було накладено адміністративне стягнення в сумі 340 грн 00 коп.

Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (частина 4 статті 61 ЦПК України).

Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Інкомстрах», що підтверджується полісом № АС/6028983 строком дії з 14 серпня 2013 року до 13 серпня 2014 року. Згідно вказаного полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 50000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Пунктом 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» закріплено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з висновком експерта від 08 жовтня 2014 року № 012П/1 вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає з ПДВ:17645, 77 грн.

Відповідно до змісту абзацу четвертого ст. 4 Закону України «Про страхування», а також ст.ст. 3, 5 Закону, предметом договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є захист майнових інтересів страхувальника, пов'язаний з відшкодуванням ним шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Разом з цим, статтею 33 Закону встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, крім іншого, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

При цьому Закон вимагає, що якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально (п.33.1.4 ст. 33 Закону).

Також слід зазначити, що Верховний Суд України у своїх висновках вказує, що статтею 33 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено зобов'язання учасника дорожньо-транспортної пригоди повідомити страховика про дорожньо-транспортну пригоду. У разі невиконання цього обов'язку страхувальник позбавляється права на відшкодування шкоди страховиком за його винні дії у порядку, передбаченому ст. 1194 ЦК (постанова ВСУ від 24.12.2010 у справі № 6-1цс10).

Крім того, у роз'ясненнях, які викладені у п. 16 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» викладено, що оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IVобов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту-майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IVобов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IVобов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Непред"явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Колегія суддів вважає, що відсутні підстави для стягнення шкоди зі страховика, з огляду на наступне.

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було невірно встановлено те, що ОСОБА_1 06 лютого 2014 року звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» із письмовим повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка.

Доводи ж апеляційної скарги про те, що вона у встановлені терміни після настання ДТП відразу повідомила ПрАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» в порядку, як того вимагали від неї працівники страхової компанії - електронною поштою не заслуговують на увагу, адже з наданого відповідачкою витягу (а.с. 31,32) не можна визначити, що саме міститься у файлі «Документи по ДТП» та «Інформація», а також не можна визначити кому ж адресовані дані файли. Повідомлення ОСОБА_1 про ДТП встановленого МТСБУ зразка ж в матеріалах справи немає.

В суді апеляційної інстанції відповідачка пояснила, що вона не зверталася до страхової компанії з повідомленням про дорожньо-транспортну пригодувстановленого МТСБУ зразка.

Що ж до стягнення моральної шкоди, то загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану моральну шкоду в деліктних (позадоговірних) відносинах передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до положень якої моральна шкода, завдана особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Згідно із зазначеними нормами обов'язковими умовами такої відповідальності є сукупність кількох умов, зокрема: наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою та вина заподіювача шкоди (п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

В зв"язку з тим, що позивачці в результаті ДТП завдано матеріальної шкоди, що полягає в завданні механічних пошкоджень автомобілю та моральної шкоди: пережитий стрес, що визвало душевні страждання, переживання, яка підлягає стягненню, на думку колегії, в розмірі 500 гривень з відповідачки на її користь.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що звіт № 012П/1 від 08 жовтня 2014 року, складений оцінювачем ОСОБА_4 з численними порушеннями, що свідчить про його неналежність та недопустимість, адже спеціаліст - оцінювач у судовому засіданні був повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та відмову від дачі показань.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

В матеріалах справи наявна квитанція до прибуткового касового ордеру та додаткова угода до договору-доручення від 11 лютого 2014 року про оплату ОСОБА_2 послуг адвоката на загальну суму 1350 грн. ( а.с.49,50).

З врахуванням вимог ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 понесені останньою витрати на правову допомогу, що складають - 1350 грн.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: З.М.Максимчук

Судді: М.П.Григоренко

Н.М.Ковальчук