АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 598/814/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Гудима І.В.
Провадження № 22-ц/789/37/15 Доповідач - Ткач О.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бахметова В. Х., Гірський Б. О.,

при секретарі - Майка Р.Ю.

з участю - представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за апеляційною скаргою ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на рішення Збаразького районного суду від 11 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на нерухоме майно та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання недійсним договору іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулося з позовом до майнового поручителя - ОСОБА_2, про звернення стягнення на нерухоме майно, посилаючись на те, що 22.08.2007 року між Банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 014/0013/82/33339 , який забезпечений договором іпотеки з відповідачкою. Враховуючи те, що станом на 31 березня 2014 заборгованість за кредитним договором становить 100766, 90 грн , просить звернути стягнення на нерухоме майно.

В червні 2014 року ОСОБА_2 звернулась із зустрічним позовом про визнання договору іпотеки від 22.08.2007 року нікчемним, оскільки його укладено та посвідчено нотаріусом в порушення вимог про потребу дозволу Органу опіки та піклування на укладення такого правочину. Свої вимоги мотивує тим, що на час укладення договору іпотеки у вказаному житловому будинку проживали малолітні діти.

Рішенням Збаразького районного суду від 11 листопада 2014 року в задоволенні позову ПАТ "Райффайзен банк Аваль"до ОСОБА_2 про звернення стягнення на нерухоме майно - відмовлено.

Позов ОСОБА_2 до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання недійсним договору іпотеки -задоволено:

визнано недійсним договір іпотеки, який укладено 22 серпня 2007 року між ВАТ "Райффейзен банк Аваль" та ОСОБА_2 і посвідчено ОСОБА_4, приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу Тернопільської області, зареєстровано в реєстрі за № 2920.

В апеляційній скарзі ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їхні позовні вимоги та відмовити у зустрічному позові, посилаючись на те, що іпотекодавець діяла недобросовісно, свідомо приховавши факт проживання в будинку своїх внуків, про що свідчить пункт, 5.1 Договору. Окрім цього, лише з 2012 року нотаріусів зобов'язано вимагати у відчужувачів житлових приміщень довідку про склад сім'ї з органів з питань реєстрації місця проживання. При вказаних обставинах, суд невірно оцінив обставини справи в контексті права іпотекодержателя на дострокове виконання зобов'язання та відшкодування збитків.

В суді апеляційної інстанції представник Банку доводи скарги підтримав і додатково пояснив, що боржниця отримала кредит як працівник Банку. В 2012 році за взаємним погодженням сторін було змінено валюту виконання зобов'язань за кредитним договором на гривню та встановлено графік погашення кредиту за ануїтетною схемою погашення. Дані зміни було узгоджено і з майновим поручителем. Своїх зобов'язань боржник не виконує з серпня 2012 року.

Стосовно задоволення позовних вимог ОСОБА_2, представник апелянта підтримує доводи скарги і зазначив, що суд не дав належної оцінки недобросовісній поведінці іпотекодателя, яка приховала факт проживання в будинку своїх внуків. Укладаючи договір іпотеки ОСОБА_2 гарантувала, що в будинку не зареєстровані та не проживають малолітні діти, які мають право на користування предметом іпотеки.

Крім цього, права власника житлового будинку, іпотекодавця, вказаний договір іпотеки не порушує, а зацікавлені особи, уже дорослі діти, а в минулому і їх мати не оспорювали вказаний договір.

Представник відповідачки доводи скарги заперечила та суду пояснила, що на час укладення іпотечного договору в будинку проживала і проживає дочка ОСОБА_5 з дітьми. На даний час діти є дорослими. Будь-яких пояснень чому саме вона звернулась з позовом до суду не може дати.

Спірний кредитний договір укладено на забезпечення кредитного договору, який укладено іншою дочкою ОСОБА_3, яка має місце проживання за іншою адресою.

Третя особа ОСОБА_3 заперечує проти доводів апеляційної скарги та суду пояснила, що в даний час вона немає можливості оплачувати платежі за кредитним договором, оскільки дохід підприємця є невеликим. Вказаний кредит використала на ремонт вказаного будинку, хоча вона і є зареєстрованою в будинку своєї бабусі, але в даний час проживає в спірному будинку як і сестра ОСОБА_5 з уже дорослими дітьми.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, заслухавши пояснення представників сторін та третю сторону, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки недійсним, суд першої інстанції виходив з того, що порушено права малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користуванням житлом, оскільки відсутній дозвіл органу опіки та піклування на укладення вказаного правочину. При вказаних обставинах, відповідно є безпідставним позов ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про звернення стягнення на нерухоме майно.

Відповідно до ст.213 ЦПК рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим. Воно є таким, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, вирішить справу згідно з законом, що підлягає застосуванню до правовідносин сторін.

Однак з вказаним рішенням, суд апеляційної інстанції не може погодитись, оскільки суд в достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.08.2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 014/0011/82/33339, у вигляді відновлювальної кредитної лінії на суму 17 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 9,5% річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення кредиту 21.08.2017 р.

Додатковою угодою №014/0013/82/33339/81-1-0-00/1221 від 13 вересня 2012 року зменшено відсоткову ставку до 7% на час дії трудового договору між сторонами ( а.с.33).

Додатковою угодою №014/0013/82/33339/81-1-0-00/1220 від 13 вересня 2012 року змінено валюту виконання договору з доларів США на гривну і розмір заборгованості визначено в розмірі 93705,14 грн, зі сплатою 19%. Датою остаточного погашення кредиту визначено 13 грудня 2024 року і погашення кредиту та відсотків здійснюється у складі щомісячних ануїтетних платежів згідно графіка (а.с.134-135, 35-41).

На забезпечення вказаного кредитного договору, в той же день, між ВАТ "Райффайзен банк Аваль" та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, який посвідчено приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстром №2920. ( а.с. 107-109).

У зв'язку з укладенням додаткових угод до кредитного договору, 13 вересня 2012 року було доповнено та внесено зміни до вищевказаного іпотечного договору, які посвідчені приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстром №3089 ( а.с.124-126).

Станом на 31 березня 2014 року за кредитним договором утворилась заборгованість в сумі 10076,90 грн, яка складається з 88 994,19 грн - заборгованість за кредитом ( в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом - 1052,98 грн); 7 830,80 грн.- заборгованость за відсотками; 3 941,91 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків.

В порядку та з дотриманням положень глави 6 договору іпотеки, 25 квітня 2014 року, майновому поручителю - іпотекодавцю, направлена вимога про усунення порушення за кредитним договором, яку ОСОБА_2 отримала 20 квітня 2014 року ( а.с. 43, 100).

Із будинкової книги (а.с. 71-73) вбачається, що на час укладення договору іпотеки від 22.08.2007 року в житловому будинку, який було передано в іпотеку, проживали і були зареєстровані малолітні діти: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, їх мати ОСОБА_5 та ОСОБА_2

Згідно довідки Збаразької районної державної адміністрації Тернопільської області № 01-1524/01-17 від 16.09.2014 року вбачається, що органом опіки та піклування не надавався дозвіл на укладення між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2 договору іпотеки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в якому на той час проживали діти (а.с. 97).

В диспозиціях ч.6 ст. 203 ЦК, ст. 177 СК, ст. 17 Закону "Про охорону дитинства" (Закон №2402 від 26.04.2001р), ст.12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей" (Закон №2623 від 2.06.2005р.) законодавцем викладено вимоги щодо умов укладення правочинів, які стосуються майнових та житлових прав дітей, і в яких конкретно названі суб'єкти, які представляють дітей: батьки або особи, які їх замінюють.

Саме Законами "Про охорону дитинства" (ст. 18) та "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей" (ст.12), статтею 17 СК зобов'язано органи опіки та піклування здійснювати контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону.

З аналізу вищевказаних норм законів вбачається, що органи опіки та піклування зобов'язані контролювати лише батьків та осіб, які їх замінюють, при відчуженні приміщень право користування, якими мають діти. Категорія осіб, які є власниками жилих приміщень (будинків, квартир) і якими мають право користуватись діти, не охоплювались вищевказаними Законами; не зобов'язано було і нотаріусів вимагати документи про склад сім'ї іпотекодавців що сприяло недобросовісній поведінці іпотекодавців, майнових поручителів.

Статтею 13 ЦК передбачено межі здійснення цивільних прав, в силу яких при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Так, згідно част.3 ст. 6 Закону " Про іпотеку"- "Іпотекодавець зобов'язаний до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку. У разі порушення цього обов'язку іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання та відшкодування іпотекодавцем завданих збитків."

Підписуючи договір іпотеки ОСОБА_2 пунктом 5.1 підпункт "л" ствердила, -"що за адресою місцезнаходження Предмета Іпотеки не зареєстровані та не проживають малолітні та неповнолітні особи, а також відсутні малолітні та неповолітні діти, що мають право користування Предметом Іпотеки" (а.с.109).

Повторно вказана обставина стверджена ОСОБА_2 при внесенні змін та доповнень до договору іпотеки в пункті 3 від 13.09.2012 року (а.с.125).

Наслідком невиконання вказаного обов'язку, згідно вищезгаданої статті 6 Закону "Про іпотеку" є право іпотекодержателя вимагати дострокового виконання основного зобов'язання та відшкодування іпотекодавцем завданих збитків.

Аналогічне право іпотекодержателя узгоджено сторонами і в пункті 6.3 іпотечного договору (а.с.109).

Згідно част. 5 ст.12 ЦК -"Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом."

Аналізуючи в сукупності обставини справи, чинні в 2007 року законодавчі та нормативні акти, які містили прогалини щодо реального контролю за дотриманням житлових прав дітей у випадках відчуження жилих приміщень особами ,які не були батьками чи особами які їх замінювали, поведінку іпотекадателя, боржника за кредитним договором на момент укладення спірних договорів, які приховали факт проживання у спірному будинку малолітніх дітей дочки та сестри боржниці, суд приходить до висновку про недобросовісність поведінки позивачки ОСОБА_2

Адже, лише в 2012 року на нормативному рівні пунктами 1.9, 1.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595 передбачено, що "З метою перевірки відсутності прав малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних осіб на користування відчужуваними житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною нотаріус вимагає подачі йому довідки про склад сім'ї житлово-експлуатаційної організації, квартального комітету або іншого уповноваженого органу з питань реєстрації місця проживання.

У разі виявлення з поданих відчужувачем документів, що право власності або право користування відчужуваним житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною мають малолітні або неповнолітні діти або недієздатні чи обмежено дієздатні особи, нотаріус повинен витребувати у відчужувача дозвіл органу опіки та піклування на вчинення такого правочину у формі витягу з рішення відповідної районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, відповідного виконавчого органу міських, районних у містах, сільських, селищних рад."

Крім цього, слід зазначити, що згідно ст.3 ЦПК -"Кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси"

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що в спірному будинку проживали та проживають ОСОБА_5 з дочками ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н.

Згідно ч.2 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" )- "Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України".

В статті 14 СК законодавець зазначає, що якщо дитина не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника.

З часу укладення їхньою бабцею ОСОБА_2 договору іпотеки законний представник дітей, а також і діти до суду не звертались про захист порушеного права щодо користування спірним житловим будинком.

Оскільки ОСОБА_2 в порушення вимог ст.13 ЦК діяла недобросовісно, тому відсутні підстави для визнання договору іпотеки недійсним.

Відповідно до статті 572 ЦК в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Судом встановлено, що боржником ОСОБА_3 не виконуються обов'язки перед Банком за кредитним договором, в результаті виникла заборгованість на суму позову, яка не оскаржується сторонами в справі.

Оскільки виконання вказаного кредитного договору забезпечено майновим поручителем шляхом укладення вищезазначеного іпотечного договору, в якому прописано умови та порядок звернення стягнення на іпотечне майно ( глава 6) та дотримана прописана в договорі процедура звернення стягнення на іпотечне майно ( шляхом надіслання відповдного повідомлення ), тому підлягає захисту порушене право Банку способом, який викладено в позовній заяві ( а.с. 14,15, 43, 100).

Згідно статті 509 ЦК, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу: договорів та інших правочинів.

Тому, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" вправі вимагати від ОСОБА_2 виконання взятого на себе зобов'язання і в силу ст.6 Закону України " Про іпотеку та пункту 6.3 іпотечного договору ( а.с.14).

Згідно статті 309 ЦПК-"Підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

Таким чином, аналізуючи в сукупності встановлені обставини справи та виходячи системного логічного аналізу вищезазначених норм права суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги Банку, відмовивши в зустрічному позові.

Згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК- " Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат"

Оскільки рішення скасовано, а позивачем в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором сплачено судовий збір при подачі позовної заяви в сумі 1007,66 грн та за подачу апеляційної скарги в розмірі 625,80 грн, тому суму сплаченого збору слід стягнути з ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 307, 309, 88 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" - задовольнити.

Рішення Збаразького районного суду від 11 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов ПАТ"Райффайзен Банк Аваль": звернути стягнення заборгованості в розмірі 100 766,90 грн, яка складається: 88 994,19 грн - заборгованості за кредитом; 7 830,80 грн.- заборгованості за відсотками; 3 941,91 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків шляхом продажу на прилюдних торгах предмету іпотеки: житлового будинку АДРЕСА_1 Збаразького району Тернопільської області на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі її Тернопільської обласної дирекції (, МФО: 338501, р/р.: 290911787 в Тернопільській ОД ПАТ "Райффайзен Банк Аваль") з початковою ціною на рівні, не нижче за звичайну ціну на цей вид майна, на підставі оцінки, яка проведена суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом ) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій ;

стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі її Тернопільської обласної дирекції (, МФО: 338501, р/р.: 290911787 в Тернопільській ОД ПАТ "Райффайзен Банк Аваль") 1633,46 грн. судового збору;

відмовити з позові ОСОБА_2 до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"про визнання договору іпотеки недійсним

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.І. Ткач