З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"15" січня 2015 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Заярного А.М.,
за участі секретаря Буга Р.М.,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринці справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,
Позивач звернувся в суд з цим позовом, в якому вказав, що 30.12.2013 ОСОБА_4, керуючи належним йому автомобілем марки «Форд Транзит», д.н.з. НОМЕР_1, на автодорозі Житомир - Могилів-Подільський, 153 км + 835 м, поворот на смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області, порушив вимоги п. 11.2 ПДР України при виконанні маневру обгону на перехресті доріг. Скоїв зіткнення з належним позивачу транспортним засобом «Форд транзит», д.н.з. НОМЕР_2, під його керуванням, в результаті чого його автомобілю спричинені механічні пошкодження.
За вчинення вищевказаного правопорушення ОСОБА_4 постановою Барського районного суду Вінницької області від 14.02.2014 визнано винним у вчиненні адмінстратин6ого правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Внаслідок цього ДТП, позивачу також заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з ушкодженням автомобіля, та неможливості протягом тривалого часу користуватись ним, оскільки він зі своєю сім'єю проживає у сільській місцевості і саме в зимовий період виникли великі незручності добиратись на роботу, синові до школи, до міста за продуктами харчування тощо), тобто були порушені його нормальні життєві зв'язки. Також був змушений неодноразово виїжджати на авто базар до м. Вінниці, відвідувати магазини та майстерні у пошуках необхідних для ремонту авто запчастин. Розмір моральної шкоди оцінює в 3000 грн.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована Національною акціонерною страховою компанією «Оранта» (надалі - НАСК «Оранта»).
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду направив заперечення проти позову. Вказав на безпідставність та необґрунтованість заявлених до нього вимог щодо відшкодування моральної шкоди. А також просив розглянути справу у його відсутність, про що зазначив в запереченнях та додатково направив суду електронне повідомлення, що відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.
Представник відповідача НАСК «Оранта» будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 5 ст. 75 ЦПК України, в судове засідання не з'явився.
Суд, вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність представника відповідача НАСК «Оранта», виходив з наступного: 11.12.2014 ухвалою судді було відкрито провадження у цій справі та призначено судове засідання на 05.01.2015. Представник відповідача в особі Вінницької обласної дирекції ВАТ НАСК «Оранта» за довіреністю в особі Дзюби Ю.А. в судове засідання не з'явився, натомість направив клопотання про відкладення справи, в зв'язку з тим, що матеріали страхової справи з головного офісу м. Києва йому ще не надішли, а тому він не має можливості підготувати обґрунтовані заперечення проти позову (а.с.48-49). Розгляд справи було відкладено. 15.01.2015 представник відповідача Дзюба Ю.А. в судове засідання не з'явився, натомість направив клопотання про відкладення розгляду справи, в зв'язку з його участю в іншому судовому засіданні. А також через те, що йому ще не були надіслані матеріали страхової справи з головного офісу.
Позивач та його представник заперечували проти відкладення розгляду справи.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі: першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними; згідно з ч. 2 цієї Статті, неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. За клопотанням сторони та з урахуванням обставин справи суд може відкласти її розгляд.
Таким чином, з огляду на вищевказане, в суду немає законних підстав, передбачених в ст. 169 ЦПК України, на відкладення розгляду справи за заявою представника відповідача Дзюби Ю.А., оскільки відповідач НАСК «Оранта» є юридичною особою, а тому не позбавлений можливості направити іншого представника за довіреністю чи за цивільно-правовою угодою, також в обґрунтування свого клопотання про відсутність у нього страхової справи для підготовки заперечень Дзюба Ю.А. належних доказів не надав, а тому у суду немає підстав для визнання його неявки поважною. Крім того, суд також, враховує вимоги ч. 1 ст. 157 ЦПК України про розумні строки розгляду справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, на підставі ст.ст. 169, 224, 225 КПК України, зі згоди позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зважаючи на таке.
Відповідно до постанови Барського районного суду Вінницької області від 14.02.2014 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за те, що 30.12.2013 ОСОБА_4, керуючи належним йому автомобілем марки «Форд Транзит», д.н.з. НОМЕР_1, на автодорозі Житомир - Могилів-Подільський, 153 км + 835 м, поворот на смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області, порушив вимоги п. 11.2 ПДР України при виконанні маневру обгону на перехресті доріг. Скоїв зіткнення з належним позивачу транспортним засобом «Форд транзит», д.н.з. НОМЕР_2, під його керуванням, в результаті чого його автомобілю спричинені механічні пошкодження (а.с.9). Вищевказані обставини не підлягають доказуванню у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України.
Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 28.10.2014 №1191 вартість експертизи складає 600 грн. (а.с.24).
Відповідно до довідки виконавчого комітету Людаської сільської ради від 17.11.2014, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає разом з дружиною та двома дітьми в АДРЕСА_1 (а.с.26).
Згідно з п. 36.2. ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засовів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Згідно з п. 36.5. цієї Статті закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Згідно з п. 36.7. цієї Статті закону, рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.
Згідно зі ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Такий же порядок і умови здійснення страхових виплат та страхового відшкодування закріплений в ст. 25 ЗУ «Про страхування».
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не припускається, зобов'язання має бути виконано належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Страховий акт від 05.03.2014 №ОЦВ-14-47/1 позивач не оскаржує, а питання про відповідальність страховика на підставі ст. 992 ЦК України, п.36.5. ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засовів», позивач не порушував.
Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і виплатою (страховим відшкодуванням).
Таким чином, позивач не позбавлений права звернутись до ОСОБА_4 з вимогою про відшкодування шкоди в порядку ст. 1194 ЦК України, яку він в даному судовому засіданні не ставив.
За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. При призначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
За змістом роз'яснень, наданих у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Як убачається з матеріалів справи, позивач в обґрунтування своїх вимог про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди зазначив, що завдана йому моральна шкода полягає в душевних стражданнях, завданих неможливістю експлуатувати автомобіль та неотриманням відшкодування заподіяної йому шкоди вчасно від страховика НАСК «Оранта».
Будь-які підтвердження факту заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, він не надав. Позивач, заявивши про відшкодування йому моральної шкоди в грошовій сумі - 3000 грн. не вказав при цьому з чого він виходив. Тим більше своє звернення до суду з цим позовом він пов'язує саме з діями (бездіяльністю) НАСК «Оранта», пов'язаною з невиплатою йому страхового відшкодування, а не діями ОСОБА_4. Тому у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_4 слід відмовити.
Суд при ухваленні рішення виходив із засад статей 10, 11 УПК України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у справі.
На підставі ст. 88 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позову судові витрати слід присудити позивачеві пропорційно до задоволених вимог, в сумі 243,60 грн.
Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засовів», ст. 25 ЗУ «Про страхування». ст.ст. 23, 525, 526, 530, 610, 990 ЦК України, п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», керуючись ст.ст. 3, 6, 8, 10, 11, 27, 57, 60, 61, 88, 158, 169, 208, 209, 212-215, 218, 222, 224, 225 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп..
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий А.М. Заярний