УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Колодійчук В.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 04 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» в особі Харківського відділення № 15 публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» про захист прав споживача, стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

У січні 2015 року ОСОБА_2 пред'явив до Дзержинського районного суду м. Харкова позовну заяву до ПАТ «ДельтаБанк» в особі Харківського відділення № 15 ПАТ «ДельтаБанк» про захист прав споживача та стягнення коштів.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04 березня 2015 року, подану позовну заяву повернуто позивачу, у зв'язку з порушенням територіальної підсудності.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Чинним цивільним процесуальним законодавством передбачено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (ст. 109 ЦПК України) і правилом альтернативної підсудності (ст. 110 ЦПК України) підсудна справа, належить виключно позивачеві (ч. 14 ст. 110 ЦПК України).

Якщо позивач при пред'явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Територіальна підсудність справи за участю філії або представництва юридичної особи визначається відповідно до вимог частини сьомої статті 110 ЦПК України також за їх місцезнаходженням, якщо їм надано право здійснювати повноваження сторони від імені юридичної особи (ст. 95 ЦК України).

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що філією банку є відокремлений структурний підрозділ банку, що не має статусу юридичної особи і здійснює банківську діяльність від імені банку.

Оскільки філія або представництво юридичної особи діють у межах наданих їм повноважень, то пред'явлення позову за їх місцезнаходженням можливе лише тоді, коли спір випливає саме з їх діяльності.

У разі відсутності у філії або представництва юридичної особи відповідних повноважень та/або коли спір не пов'язаний з їх діяльністю, позовна заява повертається позивачеві для подання до належного суду (ст. 115 ЦПК України) або якщо провадження у справі відкрито - передається судом до належного суду (ст. 116 ЦПК України).

Таким чином, оскільки даний цивільний спір виник не з діяльності філії банку, то правило територіальної підсудності, визначене у частині сьомій статті 110 ЦПК України, у даному випадку не поширюється, у зв'язку з чим висновок суду першої інстанції щодо порушення позивачем правил територіальної підсудності є вірним.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» в особі Харківського відділення № 15 публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» про захист прав споживача, стягнення коштів.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути, особі яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук