г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4259/14-ц
Номер провадження 2/213/239/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року Інгулецький районний суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Макарової Т.Ю.

при секретарі Купрієнко А.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу, Виконавчого комітету Криворізької міської ради, треті особи - Реєстраційна служба Криворізького міського управління юстиції, Публічне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат"

Про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з вищезазначеним позовом, який неодноразово уточнювали, останній раз 22.01.2015 року, та просять суд, факт належності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 правоустановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло за адресою: АДРЕСА_1, виданого 20 січня 1994 року органом приватизації - "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", згідно з розпорядженням від 23 листопада 1993 року № 1/611, зареєстрованого Криворізьким бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі - запис за № 7ПВШ-18-2381, на прізвище ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6; встановити, що кожному з позивачів належить по 1/3 частці нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1; та визнати за кожним з позивачів право спільної часткової власності на 1/3 частку вищезазначеної квартири.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду не з,явилися, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримують у повному обсязі, та просять їх задовольнити /а.с. 103,112/.

Представники відповідачів - Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу, Виконавчого комітету Криворізької міської ради, до суду не з,явилися, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, ніяких претензій за предметом спору не мають, покладаються на розсуд суду/а.с.106,115/.

Представники третіх осіб - Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції, Публічного акціонерного товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" /далі ПАТ "ІнГЗК"/ в судове засідання не з,явились, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно, заперечень не надали. Представник ПАТ "ІнГЗК" надав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, при винесені рішення покладається на розсуд суду /а.с.113,124/.

За вищезазначених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за участю позивача ОСОБА_1, за відсутності позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за відсутності представників відповідачів та третіх осіб, на підставі наявних у справі доказів.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, та суду пояснив, що з позивачем ОСОБА_2 вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.11.1985 року, а позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - їх син.

23.11.1993 року позивачі приватизували двохкімнатну квартиру загальною площею 48,3 кв.м, житловою площею 26,9 кв.м за АДРЕСА_1.

Органом приватизації Інгулецьким гірничо-збагачувальним комбінатом, позивачам було видано свідоцтво про право власності на житло від 20.01.1994 року. Право власності на вищезазначене нерухоме майно було зареєстровано у Криворізькому бюро технічної інвентаризації, та було здійснено у реєстровій книзі відповідний запис №7ПВШ-18-2381.

З 20.01.1994 року позивачі не звертали уваги на зміст вищезазначеного свідоцтва про право власності на житло. В 2014 році, оскільки постало питання, відчуження вищезазначеного майна позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь сина - ОСОБА_3, вони звернулися до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції з заявою про реєстрацію вищезазначеного нерухомого майна в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, посадові особи відділу повідомили, що не можуть вчинити жодних реєстраційних дій, оскільки прізвища в свідоцтві про право власності на житло від 20.01.1994 року не співпадають з прізвищами позивачів, зазначених в паспортах заявників.

Так, в свідоцтві про право власності на житло від 20.01.1994 року вказано, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6. Насправді, згідно паспортів правильні прізвища позивачів " ОСОБА_1, а не " ОСОБА_1". Крім того, у вищезазначеному свідоцтві про право власності на житло від 20.01.1994 року, не вказаний вид права власності (спільна сумісна, спільна часткова власність). Позивачі вважають, що їх частки в спільній власності є рівними. Та кожному на праві спільної часткової власності належить 1/3 частка вищезазначеної квартири.

Фактично різниця у написані прізвищ у одну літеру, є наслідком помилки посадової особи органу приватизації, яка виписувала свідоцтво про право власності на житло від 20.01.1994 року, яка неправильно зробила переклад прізвища позивачів, оскільки паспорти та інші документи були виготовлені російською мовою. Для вирішення питання, щодо внесення виправлень у свідоцтво про право власності на житло, позивачі зверталися до ПАТ "ІнГЗК", що є правонаступником ДП "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", виконавчого комітету Інгулецької районної в м. Кривий Ріг ради, виконавчого комітету Криворізької міської ради, але у вирішенні зазначеного питання їм було відмовлено, та рекомендовано звернутися до суду.

В квартирі АДРЕСА_1, позивачі проживають з 1993 року, регулярно вносять плату за користування жилим приміщенням та комунальні послуги, несуть інші витрати по утриманню квартири та приймають участь у спільному побуті. Між позивачами не укладалось ніяких письмових договорів, не існувало ніяких усних домовленостей, щодо розподілу житла, а тому частка кожного із співвласників квартири є рівною, тобто дорівнює 1/3 частці. Крім того, посадові особи відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції роз'яснили їм, що згідно діючому законодавству вони уповноважені проводити державну реєстрацію часток нерухомого майна тільки за рішенням суду.

Внаслідок помилки в правовстановлюючому документі позивачі, по теперішній час не можуть реалізувати своє законне право власності на вищезазначену квартиру, тому позивач ОСОБА_1 і просить задовольнити їх уточнені позовні вимоги, встановивши факт належності позивачам квартири АДРЕСА_1, та просить визначити частку кожного зі співвласників в спільному нерухомому майні - по 1/3 частці, та визнати за кожним з позивачів право спільної часткової власності на 1/3 частку вищезазначеної квартири.

Вислухавши позивача ОСОБА_1, ознайомившись з письмовими матеріалами справи, судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -є подружжям, а позивач ОСОБА_3 - є їх сином /а.с.8,10-11/.

Згідно наданих суду документів, які посвідчують особи позивачів, а саме, їх паспортів, правильне прізвище позивачів - "ОСОБА_1 /а.с.8,10,11/, а не "ОСОБА_1", як помилково зазначено у свідоцтві про право власності на житло від 20.01.1994 року /а.с.13/.

Встановлено, що 20.01.1994 року органом приватизації - "Інгулецьким гірничо-збагачувальним комбінатом" згідно з розпорядженням від 23.11.1993 року № 1/611, видано свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 на ім,я ОСОБА_4, та членів його сім,ї: ОСОБА_5, ОСОБА_6 /а.с.13/, тобто встановлено, що у вищезазначеному свідоцтві припущено помилки в прізвищі співвласників.

Відповідно до довідки КП ДОР "Криворізьке БТІ" від 17.01.2015 року, станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано в реєстровій книзі №7ПВШ-18-2381 також на ім,я: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 /а.с.81/, тобто на прізвище позивачів, яке зазначено в свідоцтві про право власності на житло.

Таким чином, судом встановлено, що свідоцтво про право власності на житло від 20.01.1994 року дійсно належить позивачам.

Встановлено, що позивачі зверталися до ПАТ "ІнГЗК", що є правонаступником "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", яке було органом приватизації, але у внесенні виправлень у свідоцтво про право власності на житло їм було відмолено у зв'язку з тим, що приватизаційний орган на даному підприємстві було ліквідовано в 2004 році при передачі житлового фонду в комунальну власність, та архівні дані відсутні /а.с.14/. Листом від 08.08.2014 року виконавчого комітету Інгулецької районної в місті ради м.Кривого Рогу та листом від 13.08.2014 року виконавчого комітету Криворізької міської ради/а.с.15-16/ позивачам відмовлено у виправленні вищезазначеної помилки, за відсутності повноважень, та рекомендовано звернутися до суду.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на цей час мають намір розпорядитися своїми частками у спільному нерухомому майні - квартирі, а тому встановлення факту належності позивачам правовстановлюючого документу, мають для них юридичне значення. Вищезазначені вимоги, суд вважає обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст.ст.356, 357 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

В судовому засіданні встановлено, що в свідоцтві про право власності на житло від 20.01.1994 року не визначені частки в спільній власності на вищезазначену квартиру. Оскільки при приватизації майна не було враховано бажання співвласників щодо визначення частки кожного у спільному майні, суд вважає за можливе визначити частки у спільному майні, а саме по 1/3 частці квартири, які належать кожному з позивачів на праві спільної часткової власності. При цьому суд враховує, що ніяких домовленостей, угод між позивачами стосовно іншого розміру їх часток у спільній власності не було, вони разом приватизували квартиру, однаково володіли та користувалися житлом.

Згідно висновку про вартість майна від 06.01.2015 року, вартість квартири АДРЕСА_1 складає 179743,00грн., вартість 1/3 частки об,єкта оцінки складає - 59914 грн./а.с.39/.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають з права учасника спільної власності на визначення частки у спільному майні, при цьому частки кожного із співвласників у праві спільної, як сумісної, так і часткової власності, вважаються рівними.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості щодо реєстрації об,єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, відсутні. Також відсутня інформація щодо вищезазначеного нерухомого майна і в Єдиному реєстрі заборон відчуження об,єктів нерухомого майна /а.с. 125-126/.

Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" від 17.10.2013 року № 868 органи реєстрації уповноважені проводити державну реєстрацію часток нерухомого майна також за рішенням суду. З врахуванням вищезазначеного, для створення належних умов позивачам для реєстрації часток нерухомого майна в Державному реєстрі, суд вважає, що їх вимоги щодо визнання права власності на відповідну частку у спільному майні за кожним з позивачем, також обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що уточнені позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи до уваги специфіку позовних вимог, та заяви позивачів, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 11,16, 325, 328, 355- 357 ЦК України, ст.ст. 212-215, 256-259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради міста ОСОБА_7, Виконавчого комітету Криворізької міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності, задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 правоустановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, виданого 20 січня 1994 року органом приватизації - "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", згідно з розпорядженням від 23 листопада 1993 року № 1/611, зареєстрованого Криворізьким бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі - запис за № 7ПВШ-18-2381, на прізвище ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Встановити, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 належить по 1/3 частці (кожному) спільного нерухомого майна - двохкімнатної квартири АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 1/3 частку двохкімнатної квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на 1/3 частку двохкімнатної квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право спільної часткової власності на 1/3 частину двохкімнатної квартири АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу на протязі 10 днів з дня його проголошення

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не подано, або якщо апеляційну скаргу подано, то після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя: