Категорія 47Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Сопруна В.В.,

суддів: Матківської М.В., Марчук В.С.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

за участю: позивача ОСОБА_2, -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Вінницької міської ради, управління дерземагенства у Вінницькому районі Вінницької області, управління дерземагенства у м. Вінниці Вінницької області про визнання державних актів на земельну ділянку та договору купівлі - продажу недійсними, знесення паркану та відшкодування шкоди,

за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2015 року та на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання державних актів на земельну ділянку та договору купівлі - продажу недійсними, знесення паркану та відшкодування шкоди.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 грудня 2014 року до участі в справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Вінницьку міську раду, управління держземагенства у Вінницькому районі Вінницької області, управління держземагенства у м. Вінниці Вінницької області.

ОСОБА_2 з урахуванням доповнень до позовної заяви просила визнати недійсними акти на земельну ділянку, які належать до будинку АДРЕСА_1 та до будинку АДРЕСА_2. Витребувати у відповідача акти за серіями ЯЛ 514753, ЯЛ 514754, ЯЛ 514755 від 27.05.2011 року та визнати їх недійсними. Договори купівлі - продажу земельних ділянок по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 в м. визнати нікчемними. Зобов'язати ОСОБА_3 знести паркан та відшкодувати матеріальну та моральну шкоду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2015 року провадження в частині позовних вимог про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та знесення паркану закрито.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2015 року в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухвалою та рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу та рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2015 року.

Колегія суддів, заслухавши осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали та рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, прийшла до висновку, що остання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Закриваючи провадження в частині позовних вимог про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та знесення паркану суд першої інстанції вірно врахував вимоги п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2013 року у справі №127/6999/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання договорів купівлі-продажу земельних ділянок недійсними, яке набуло законної сили згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 05.08.2013 року та рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2013 року у справі №127/20357/13 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа Вінницька міська рада про усуснення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення паркану, відшкодування матеріальної і моральної шкоди, яке набуло законної сили згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 20.01.2014 року у задоволені вказаних позовів ОСОБА_2 відмовлено.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали про закриття провадження в частині позовних вимог про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та знесення паркану, оскільки у вище зазначених рішеннях суду, які набрали законної сили, спір стосувався тих самих сторін, про той самий предмет і з тих самих підстав, а тому суд першої інстанції правомірно в цій частині закрив провадження.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на будинок ОСОБА_2 належить будинковолодіння по АДРЕСА_2 в м. Вінниці (т.1 а.с.9).

З договору купівлі - продажу від 24.09.2012 року вбачається, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,1000 га., яка розташована по АДРЕСА_1 (т1 а.с.11).

Відповідно до договору купівлі - продажу від 24.09.2012 року ОСОБА_3 є власником земельних ділянок площами відповідно 0,0060 га та 0,1000 га., які розташовані за адресою в АДРЕСА_1, земельні ділянки під №25 (т.1 а.с.45-46).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №514754 ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,0060га, що розташована по АДРЕСА_1 в м. Вінниці (т.2 а.с.36).

Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №514755 вказує, що ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,1000га, розташованої по АДРЕСА_1 (т.2 а.с.37)

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №514753 ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,1000га, розташованої по АДРЕСА_1 в м. Вінниці (т.2 а.с.38).

Рішенням Вінницької міської ради від 24.12.2010 року №71 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Передано ОСОБА_6 земельну ділянку загальною площею 1060 кв.м. за рахунок земель в межах будинковолодіння АДРЕСА_1 в тому числі: 1000 кв.м. безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; 60кв.м. безоплатно у власність для будівництва і обслуговування індивідуального гаража. Передано ОСОБА_5 земельну ділянку площею 1000 кв.м. безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель в межах будинковолодіння АДРЕСА_1, за умови знесення споруд (т.2 а.с.59-68).

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 25.11.2008 року, яке набрало законної сили згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 20.01.2009 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою позов задоволено. Усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_6 земельною ділянкою, що розташована в м. Вінниці по АДРЕСА_1 шляхом заборони ОСОБА_2 самовільно захвачувати та користуватись земельною ділянкою площею 577 кв.м. орати, копати її, садити та збирати огородні та інші культури (т.1 а.с.152-153).

За змістом ч.3 ст. 61 ЦК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 25.11.2008 року чітко встановлено, що права на земельну ділянку в м. Вінниці по АДРЕСА_1 має саме ОСОБА_4, ОСОБА_2 до земельної ділянки відношення не має.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом.

Відповідно до ст.ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов'язки сторін з доказування розподіляються таким чином: позивач повинен довести факти, що свідчать про існування правовідносин, з приводу яких виник спір, і про порушення відповідачем прав і законних інтересів позивача; відповідач повинен довести ті факти, на які він посилається, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову.

Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та не вбачає підстав для визнання державних актів на земельну ділянку недійсними, оскільки така вимога недоведена позивачем.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Спростовуються доводи апеляційної скарги, щодо задоволення вимог про стягнення майнової та моральної шкоди, оскільки позивачем в силу ст..60 ЦПК України не надано жодного об'єктивного доказу, які підтверджували спричинення їй такої шкоди відповідачем ОСОБА_3

Відповідно до ст..308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Колегія суддів, прийшла до висновку, що судом першої інстанції повно з'ясовано фактичні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам. Судові рішення відповідають матеріалам справи та вимогам закону і підстав для їх скасування немає, оскільки позивач свої позовні вимоги не довела.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 безпідставні, необґрунтовані і висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2015 року залишити без змін

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Матківська М.В.

Марчук В.С.

З оригіналом вірно: Сопрун В.В.