АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/384/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Карпусь С.А.

суддів: Баса О.Г., Матковської Л.О.

при секретарі Бондарі О.В.

з участю: представників ТДВ «Хмельницький завод будівельних матеріалів", ОСОБА_1 його представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з додатковою відповідальністю «Хмельницький завод будівельних матеріалів» на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, товариства з додатковою відповідальністю «Хмельницький завод будівельних матеріалів» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої затопленням квартири.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, товариства з додатковою відповідальністю «Хмельницький завод будівельних матеріалів» (далі ТДВ «Хмельницький завод будівельних матеріалів») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Уточнивши під час розгляду справи позовні вимоги вказував, що є власником квартири АДРЕСА_1, розташованої в багатоквартирному будинку. Відповідачка ОСОБА_3 є власником квартири №9, розташованої у цьому ж будинку над його квартирою поверхом вище. 23 липня 2014 року сталося затоплення належної йому квартири внаслідок протікання води з квартири №9, про що 12.08.2014 року працівниками управління ВЖКГ ТДВ «Хмельницький завод будівельних матеріалів» складено відповідний акт. У зв'язку з затопленням квартири було пошкоджено стелю та шпалери у кухні та ванній кімнаті, чим йому завдана матеріальна та моральна шкода. Посилаючись на те, що в результаті залиття квартира потребує відновлювального ремонту, вартість якого складає 4578 грн., просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь завдану матеріальну шкоду, а також 7000 грн. на відшкодуванняморальної шкоди внаслідок перенесення моральних страждань та певних ________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Заворотна О.Л. Провадження № 22-ц/792/384/15

Доповідач - Карпусь С.А. Категорія 30,34

незручностей, пов'язаних з усуненням наслідків затоплення, а також судові витрати та витрати на правову допомогу.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22 грудня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Постановлено стягнути з ТДВ «Хмельницький завод будівельних матеріалів» на користь ОСОБА_1 4578 грн. майнової шкоди та 1000 грн. моральної шкоди завданої затопленням квартири, а також судові витрати в сумі 1350,60 грн.. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТДВ «Хмельницький завод будівельних матеріалів» вважає рішення суду незаконним, просить його скасувати та в задоволенні позову до ТДВ «Хмельницький заводбудівельних матеріалів» відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність його висновків обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими. Вказує, що під час розгляду справи судом неправильно встановлено заподіювача шкоди та помилково покладено відповідальність на товариство з додатковою відповідальністю «Хмельницький завод будівельних матеріалів», оскільки причиною затоплення квартири позивача стало протікання води із труби гарячого водопостачання, що знаходиться всередині квартири ОСОБА_3 і таке протікання могло бути усунено працівниками ВЖКГ лише у разі надання їм доступу для проведення робіт всередині квартири. Суд не врахував наявні в матеріалах справи докази щодо не допуску останньою працівників ВЖКГ для усунення наслідків аварії. Квартира, з якої відбулось протікання води, знаходиться у власності ОСОБА_3, тому саме вона повинна відшкодовувати позивачу завдану шкоду.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції встановив та правильно виходив з того, що товариство з додатковою відповідальністю «Хмельницький завод будівельних матеріалів», в складі якого є управління житлово-комунального господарства, надає послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території в житловому будинку по АДРЕСА_1. Бездіяльність ТДВ «Хмельницький завод будівельних матеріалів», яка полягає в неналежному наданні послуг з утримання цього будинку, в нездійсненні контролю за станом внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання будинку, несвоєчасному виявленню причини протікання в квартирі позивача та несвоєчасної ліквідації аварії в системі гарячого водопостачання, призвела до пошкодження майна позивача і завдання йому матеріальної та моральної шкоди. З цих підстав суд дійшов обґрунтованого висновку, що заподіювачем шкоди є ТДВ «Хмельницький завод будівельних матеріалів», з якого на користь позивача підлягає стягненню матеріальна та моральна шкода.

Такі висновки суду узгоджуються з матеріалами справи та відповідають вимогам закону.

Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до положень статей 1166 та 1167 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, необхідна сукупність таких обов'язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди.

Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, яка розташована на першому поверсі дев'ятиповерхового житлового будинку, ОСОБА_3 належить квартира №9 у цьому ж будинку, що розташована на другому поверсі над квартирою позивача. 23 липня 2014 року ОСОБА_1 виявив затоплення ванної кімнати в своїй квартирі, у зв'язку з чим звернувся до відділу ЖКГ ТДВ «Хмельницький завод будівельних матеріалів» про усунення протікання води і лише 11 серпня 2014 року працівниками цього товариства було усунено протікання води.

Ці обставини підтверджуються матеріалами справи і сторонами не оспорюються.

Згідно з висновком експертного дослідження 226/ед/014 від 12 вересня 2014 року вартість відновлювальних робіт у квартирі позивача у зв'язку з залиттям водою, що сталося 12.08.2014 року, складає 4578 грн..

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.9 Постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням цих вимог закону та дійсних обставин справи, суд першої інстанції об'єктивно визначив розмір морального відшкодування в сумі 1000 грн..

Посилання в апеляційній скарзі на те, що протікання було виявлено в квартирі ОСОБА_3, яка й повинна нести відповідальність за завдану позивачу шкоду, вона не надала також доступу працівникам для ремонту пошкодженої труби не заслуговують уваги, оскільки спростовуються перевіреними судом доказами та не ґрунтуються на законі.

Як встановлено судом, 23 липня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до відділу ЖКГ ТДВ «Хмельницький завод будівельних матеріалів» з усною заявою про усунення протікання води, яка була зареєстрована в журналі заяв 23 липня 2014 року. Проте цього дня працівниками товариства причини протікання встановлено не було та не усунено. 28 липня 2014 року ОСОБА_1 повторно звернувся до цього товариства на цей раз з письмовою заявою про прийняття мір по усуненню протікання води в його квартирі. 28 липня 2014 року та наступного дня 29 липня 2014 року працівники товариства з'ясували, що протікання в квартиру позивача відбувається через пошкодження стояка гарячого водопостачання, що знаходиться в сантехнічній ніші, розташованій між квартирами №9 та №10 на другому поверсі будинку, проте протікання не усунули. Лише 11 серпня 2014 року працівниками товариства шляхом демонтажу перегородки було відремонтовано стояк гарячого водопостачання, що розташований в сантехнічній ніші в квартирі ОСОБА_3.

ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що перешкод у доступі до санітарної ніші не чинила, 28 липня 2014 року пропонувала працівникам товариства самим здійснити демонтаж перегородки для проведення ремонту пошкодженої труби.

Свідок ОСОБА_5 працівник відділу ЖКГ підтвердила пояснення ОСОБА_3, показавши, що розмова щодо цих обставин відбулася між ними в телефонному режимі 28 липня 2014 року. Ці обставини також підтверджені роздруківкою телефонних розмов.

Згідно договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладеного 1 березня 2013 року між ТДВ «Хмельницький завод будівельних матеріалів» (виконавець) та ОСОБА_1 (споживач), на виконавця покладено обов'язок по утриманню внутрішньо будинкових мереж в належному технічному стані, здійснення їх технічного обслуговування та ремонту, вжиття своєчасних заходів до ліквідації аварійних ситуацій (а.с. 94,95), а ОСОБА_1 як споживач зобов'язаний оплатити ці послуги, які входять до структури тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій (а.с. 97).

Додатком 3 до п. 2.15 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 передбачено, що в разі течі в трубопроводах та їх сполученнях ліквідація виявленої несправності проводиться негайно.

Згідно п.7 ч.2 ст. 21 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" виконавець зобов'язаний утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством. Тобто, не на власника квартири ОСОБА_3 як споживача покладено обов'язок утримувати в належному стані внутрішньобудинкову мережу гарячого водопостачання, яка проходить за межами її квартири, а на ТДВ «Хмельницький завод будівельних матеріалів».

Таким чином, відповідачем ТДВ не доведено, що шкода позивачу заподіяна не з його вини, а тому суд обґрунтовано поклав на нього відповідальність по відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди, завданої позивачу.

Акт про залиття квартири від 12.08.2014 року, на який посилається апелянт в апеляційній скарзі, свідчить про затоплення квартири, і в ньому відсутні будь-які відомості про не допуск ОСОБА_3 до місця протікання працівників товариства. Не є достовірним доказом щодо цих обставин також витяг з журналу заявок.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильність висновку суду щодо недотримання періодичності проведення оглядів системи водопостачання в будинку позивача, не заявив клопотання про дослідження доказів на їх спростування і таких доказів не додав до скарги.

Не спростовують висновків суду першої інстанції і інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Хмельницький завод будівельних матеріалів» відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча /підпис/ Судді /підписи/

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду С.А. Карпусь