Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/377/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Волошина Н. Л.
Доповідач Мурашко С. І.
УХВАЛА

Іменем України

11.02.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді - Мурашка С.І.

Суддів - Бубличенко В.П., Кривохижі В.І.

при секретарі - Зінов'євій Ю.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Світловодського міського комунального підприємства «Комбінат комунальних послуг» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2014 року і

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Світловодського міського комунального підприємства «Комбінат комунальних послуг» та просила визнати незаконним наказ № 89-к від 02 червня 2014 року про її звільнення, поновити її на роботі на посаду контролера ринку «Світанок» Світловодського міського комунального підприємства «Комбінат комунальних послуг» та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу з посиланням на викладені в ній обставини, представник Світловодського міського комунального підприємства «Комбінат комунальних послуг» в судове засідання не з'явився, надав письмове заперечення.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 01 січня 2005 року працювала контролером на ринку «Світанок», що підтверджується копією її трудової книжки (а.с. 6).

Наказом № 89-к від 02 червня 2014 року «Про звільнення» ОСОБА_2 02 червня 2014 року звільнена з роботи за згодою сторін, за п. 1 ст. 36 КЗпП України, на підставі поданої позивачкою заяви про звільнення її з роботи з 02 червня 2014 року, копія якої знаходиться в матеріалах справи (а.с.64).

З наказом про звільнення позивачку ознайомлено 02 червня 2014 року, що підтверджується її підписом в наказі (а.с. 70), і в цей же день вона отримала трудову книжку, що також підтверджується її підписом у особовій картці (а.с. 103).

Написанню ОСОБА_2 заяви та видачі наказу про її звільнення передувало проведення інвентаризації каси на дільниці з обслуговування торгівлі де вона працювала.

Так, на підставі наказу №36 «Про проведення інвентаризації дільниці по обслуговуванню торгівлі» 02 червня 2014 року проводилась раптова інвентаризація каси, роботи торгових точок, основних засобів і матеріальних цінностей на дільниці по обслуговуванню торгівлі (ринок «Світанок») (а.с. 67).

За результатами інвентаризації складено Акт № 1, про результати інвентаризації наявних коштів від 02 червня 2014 року, що зберігаються в касі підприємства, згідно якого, під час інвентаризації в касі, за яку матеріально відповідальною була ОСОБА_2 виявлено надлишок грошових коштів (а.с. 68).

В апеляційній скарзі позивачка вказує на відсутність її волевиявлення на звільнення, заяву від 02.06.2014 року про звільнення її за згодою сторін підписано нею заднім числом під примусом, про отримання трудової книжки також розписалася заднім числом під примусом.

На підтвердження своїх доводів позивачка вказує на те, що 02 червня 2014 року було видано наказ №89-к про її звільнення за п.2 ст.41 КЗпП, про що в її трудовій книжці зроблено запис і копію цього наказу їй направлено поштою.

Аналізуючи в сукупності всі обставини справи колегія суддів вважає, що підстав для поновлення позивачки на роботі немає.

Так, пунктом 1 ст.36 КЗпП України визначено, що підставою для припинення трудового договору є угода сторін.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз'яснено, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

В трудовій книжці позивачки є запис за №20 від 02.06.2014 року, що наказом № 89-к її звільнено з роботи за п.2 ст.41 КЗпП України, за втратою довір'я, але згідно запису за №21, зазначений запис вважається недійсним і згідно запису за №22 позивачку звільнено за згодою сторін, за п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.6).

Матеріалами справи підтверджується, що підставі наказу №36 «Про проведення інвентаризації дільниці по обслуговуванню торгівлі» 02 червня 2014 року проводилась раптова інвентаризація каси, роботи торгових точок, основних засобів і матеріальних цінностей на дільниці по обслуговуванню торгівлі (ринок «Світанок») (а.с. 67).

За результатами інвентаризації складено Акт № 1, про результати інвентаризації наявних коштів від 02 червня 2014 року, що зберігаються в касі підприємства, згідно якого, під час інвентаризації в касі, за яку матеріально відповідальною була ОСОБА_2 виявлено надлишок грошових коштів в сумі 21 грн. 65 коп. (а.с.68).

Доведення відповідачем до позивачки, що за виявлені порушення її може бути звільнено з роботи за п.2 ст.41 КЗпП України, не може вважатися, що таким чином її примусили підписати заяву про звільнення з роботи за згодою сторін.

В судовому засіданні апеляційного суду позивачка підтвердила, що заяву про звільнення її з роботи за згодою сторін з 02.06.2014 року вона підписала особисто.

За таких обставин, можна дійти висновку, що між позивачкою та роботодавцем мала місце домовленість про звільнення позивачки з роботи за угодою сторін, що є правом кожної із сторін, а після її звільнення позивачка передумала звільнятися, але роботодавець анулювати домовленість не погоджується.

Так, як відповідач не погоджується анулювати домовленість про звільнення позивачки з роботи за згодою сторін, підстав для її поновлення в судовому порядку не вбачається.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону та відповідає матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.209, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: