Номер провадження: 22-ц/785/1765/15
Головуючий у першій інстанції Вінська
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.

суддів: Панасенкова В.О.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Добряк Н.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та прокурора Зінюта М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 19 червня 2012 року за позовом прокурора Комінтернівського району Одеської області в інтересах ОСОБА_2 та Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області до ОСОБА_4 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та про стягнення шкоди у розмірі 1 058,19 гривень,-

В С Т А Н О В И Л А:

21 грудня 2011 року прокуратура Комінтернівського району в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення шкоди у розмірі 1 058,19 гривень.

Мотивуючи вимоги позову тим, що ОСОБА_2 є власницею земельної ділянки площею 0,0819 га., що розташована в АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 самочинно захопила та використовує вказану земельну ділянку для обслуговування самовільно побудованого нею житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами. За вказані дії ОСОБА_4 притягувалась до адміністративної відповідальності у вигляді штрафів, які нею частково оплачені.

На підставі зазначеного прокуратура Комінтернівського району Одеської області звернулась до суду із позовом в інтересах ОСОБА_2 та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з наведених у позовній заяві правових підстав.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що вона неодноразово зверталась про виділення їй саме цієї земельної ділянки, оскільки у 1989 році вона отримала усний дозвіл на той час голови колгоспу.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 19 червня 2012 року позовні вимоги задоволено частково, зобов'язано ОСОБА_4 за власний рахунок знести самовільно побудовані будівлі та споруди побудовані нею на земельній ділянці площею 0,0819 га., яка розташована за адресою АДРЕСА_1, зобов'язано ОСОБА_4 звільнити самовільну зайняту нею земельну ділянку та повернути ОСОБА_2 самовільно зайняту земельну ділянку. А також стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір за розгляд справи у розмірі 214,60 гривень. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення місцевого суду та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2 та представник Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, а також відповідач ОСОБА_4 не з'явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання ними судових повісток однак документи підтверджуючі поважність причин неявки до суду ними надано не було. Крім того, інтереси позивача ОСОБА_2 представляє її довірена особа. Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка зазначених осіб до апеляційного суду не перешкоджає подальшому розглядові справи.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що власником земельної ділянки площею 0,0819 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №422928 (а.с.8).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 373 ЦК Україниземля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Розглядаючи справу, місцевий суд зробив вірний висновок про те, що ОСОБА_4 самочинно захопила та використовує спірну земельну ділянку для обслуговування самочинно побудованого нею житлового будинку (а.с. 9-24).

Отже, розглядаючи спір, місцевий суд вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Суд перевірив усі докази, які навів позивач ОСОБА_2 у підтвердження своїх вимог, а відповідачка ОСОБА_4 - у підтвердження своїх заперечень, навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини, та зробив вірний висновок про часткове задоволення позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_4 на те, що місцевий суд не прийняв до уваги тих обставин, що вона зайняла спірну земельну ділянку у 1991 році відповідно до усного дозволу на той час голови колгоспу, не приймається судовою колегією до уваги. Оскільки даний спосіб набуття права власності на земельну ділянку не передбачений законодавством України.

Отже доводи відповідача ОСОБА_4 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303,307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 19 червня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак вона може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

В.О. Панасенков

Р.Д. Громік