Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 337/3446/15цГоловуючий у 1-й інстанції Нещеретна Л.М.
№22-ц/778/5542/15Суддя-доповідач Гончар М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Стрелець Л.Г.

суддів Каракуші К.В., Гончар М.С.

при секретарі Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2015 року про визнання неподаною та повернення позивачеві позовної заяви ОСОБА_2 до Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України (надалі - ІОК НААНУ) про визнання незаконним наказу про звільнення з займаної посади, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2015 року (а.12) визнано неподаною та повернуто позивачеві позовну заяву ОСОБА_2 до Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України про визнання незаконним наказу про звільнення з займаної посади, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.20-21) просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У судове засідання 15.10.2015 року представник належним чином повідомленого (а.с.36) ІОК НААНУ не з'явився, останній про причини неявки свого представника апеляційний суд не сповістив, заяв про відкладення розгляду цієї справи ІОК НААНУ апеляційному суду не подавав.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажною причину неявки представника ІОК НААНУ та ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останнього.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення апелянта - позивача ОСОБА_2, яка у тому числі у судовому засіданні зазначала, що ухвали суду першої інстанції про залишення позову без руху поштою не отримувала, хоча неодноразово за вказівкою працівників суду першої інстанції, які зазначали, що копія ухвали суду першої інстанції надіслана їй поштою, зверталась на поштове відділення за місцем свого проживання, де їй повідомляли, що поштових відправлень суду першої інстанції на її ім'я немає, вважає, що «непорозуміння» виникло із-за того, що суд першої інстанції допустився помилки в її прізвищі, замість правильного «ОСОБА_2» в ухвалах та на конвертах зазначав її прізвище неправильно «ОСОБА_2», вона додавала до свого позову копію позовної заяви для відповідача, куди вона подівалась, їй невідоме; вона звільнена від сплати судового збору при подачі вищезазначеного позову до суду тощо, і якщо б вона отримала своєчасно ухвалу суду першої інстанції про залишення без руху її позову, то вона обов'язково усунула би недоліки останньої згідно вимог, передбачених ЦПК України, оскільки зацікавлена у розгляді її позову судом першої інстанції по суті, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Встановлено, що суд першої інстанції, визнаючи неподаною та повертаючи позивачеві позовну заяву, керувався ст. 121 ЦПК України і виходив із того, що для усунення недоліків позовної заяви судом для позивача був встановлений строк, передбачений ч. 2 ст. 121 ЦПК України - п'ять днів з дня отримання копії ухвали; зазначена копія ухвали була двічі направлена на адресу позивача рекомендованою кореспонденцією, та повернулася до суду за закінченням терміну зберігання; відповідно до ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб за адресою їх місця проживання вважається, що судове повідомлення вручено належним чином.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Встановлено, що ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2015 року (а.8) вищезазначену позовну заяву ОСОБА_2 було залишено без руху, оскільки остання начеб - то подана без додержання вимог, викладених у ст. ст. 119-121 ЦПК України або не сплачені судові витрати, зокрема: позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та понесені нею судові витрати, однак не додає довідки про розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу та документальне підтвердження сплачених нею судових витрат; про наявність підстав для звільнення від доказування позивач не зазначає; крім того у додатках до позовної заяви зазначає копію позовної заяви в 1 прим. для відповідача, яка до позову не додана; також у позовній заяві в якості третьої особи не залучено директора підприємства, який підписав наказ про звільнення.

Цією ж ухвалою суд першої інстанції надав ОСОБА_2 строк для усунення зазначених недоліків позовної заяви - 5 (п'ять) днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Встановлено, що ОСОБА_2 двічі не отримала копії зазначеної ухвали суду першої інстанції для відома та виконання, конверти з нею повернулись на адресу суду першої інстанції з відміткою: «за збігом терміну зберігання» (а.с.10-11).

Ст. 74 ЦПК України регулює питання, пов'язані із врученням судових повісток особам, які беруть участь у справі, а не питання вручення позивачам копій ухвал суду першої інстанції про залишення їх позовів без руху.

Звідси, встановлено, що ОСОБА_2 не могла усунути зазначені недоліки своєї вищезазначеної позовної заяви, оскільки взагалі до постановлення судом першої інстанції оскаружємої ухвали не отримувала ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2015 року про залишення її позову без руху у цій справі для відома та виконання.

Причиною тому, у тому числі, стала описка суду першої інстанції у цій ухвалі, супроводжувальному листі та на конвертах, які надсилались судом першої інстанції на адресу позивача в частині прізвища останньої, а саме: було неправильно зазначено «ОСОБА_2» замість правильного «ОСОБА_2» (а.8-11).

Ця описка зокрема перешкоджала позивачеві ОСОБА_2 отримати рекомендовані поштові відправлення суду першої інстанції на ім'я ОСОБА_2 (а.с. 10-11) за паспортом на ім'я ОСОБА_2 (а.32).

Таким чином, ОСОБА_2 не мала можливості усунути недоліки своєї позовної заяви, зазначені судом першої інстанції, про які їй не було відоме взагалі, навіть, станом на час постановлення судом першої інстанції оскаржуємої ухвали у цій справі від 07 серпня 2015 року про визнання неподаною та повернення її позовної заяви.

Лише 18.08.2015 року, тобто вже після постановлення судом першої інстанції оскаржуємої ухвали, ОСОБА_2 ознайомилась із матеріалами цієї справи та отримала ухвалу суду першої інстанції про залишення її позову без руху (а.15).

При вищевикладених обставинах, саме після 18 серпня 2015 року для ОСОБА_2 почався перебіг 5-денного строку для усунення недоліків позовної заяви.

Таким чином, ухвала Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2015 року про визнання неподаною та повернення позивачеві ОСОБА_2 її позовної заяви у цій справі є передчасною.

Крім того, деякі зазначені судом першої інстанції, як недоліки позовної заяви, обставини взагалі не могли бути підставою для залишення вищезазначеної позовної заяви ОСОБА_2 без руху та повернення її позивачеві оскаржуємою ухвалою, яка також містить вищезазначену описку у прізвищі позивача (а.12).

Так, в силу вимог ст. 120 ч. 1 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб (ч.1). Правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових відносин (ч.2).

Таким чином, заслуговує на увагу лише те, що судом першої інстанції в ухвали про залишення позову позивача без руху було зазначено, що останньою до позову не було додано копії позовної заяви для відповідача, підтвердженням чому є акт суду першої інстанції від 25.06.2015 року (а.6).

При цьому встановлено, що зазначений акт суду лише частково відповідає вимогам Інструкції з діловодства, оскільки не містить підписів всіх осіб, які були присутні при складанні акту (два замість трьох) тощо.

У судовому засіданні у суді апеляційного суду позивач взагалі наполягала на тому, що додавала копію позовної заяви до свого позову до суду першої інстанції - для відповідача.

Крім того, у матеріалах цієї справи відсутні докази того, що другий примірник цього акту суду першої інстанції від 25.06.2015 року на виконання вимог Інструкції з діловодства взагалі надсилався судом першої інстанції позивачеві ОСОБА_2, як відправнику, для відома, що перешкоджало останній своєчасно надати суду першої інстанції свої заперечення з приводу цього питання.

Так, згідно із п. 2.4 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України N 173, 17.12.2013, яка набрала чинності з 01.01.2014 року, відповідальний працівник суду (особа) у день надходження кореспонденції перевіряє цілісність конверта (пакета), перевіряє відповідність вкладень опису (наявність додатків до документа).

Конверти (пакети), в яких надходять документи, приєднуються до одержаних документів. У разі одержання документів у пошкодженій упаковці, або якщо при відкритті конверта (пакета) виявлено відсутність будь-якого документа чи додатка до нього, про це складається акт (Додаток 3) у двох примірниках, один з яких надсилається відправнику, а другий додається до вхідних документів (п. 2.6 Інструкції з діловодства).

Решта зазначених судом першої інстанції недоліків позовної заяви взагалі є безпідставними.

Оскільки, суду першої інстанції було достовірно відоме, що позивач ОСОБА_2 на час подачі вищезазначеного позову до суду першої інстанції була особою, яка звільнена від сплати судового збору при подачі вищезазначеного позову до суду першої інстанції в силу вимог ст. 5 ч. 1 п. 1 Закону України «Про судовий збір», оскільки нею заявлено позов про поновлення на роботі та інші вимоги, які випливають із трудових відносин із ІОК НААНУ.

Крім того, суд першої інстанції не вправі вимагати від позивача того, що не передбачено ЦПК України.

Так, позивач не мала зазначати у своїй позовній заяві будь-яких третіх осіб, у тому числі директора підприємства, який підписав наказ про звільнення, як безпідставно зазначав суд першої інстанції у своїй ухвалі від 30.06.2015 року.

Оскільки, вимоги до змісту і форми позовної заяви передбачені ст. 119 ЦПК України та не містять обов'язку позивача зазначати у позовній заяві третіх осіб взагалі.

Порядок залучення до участі у справі будь-яких третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, передбачений ст. 36 ЦПК України та має вирішуватись ухвалою суду першої інстанції за відповідною заявою особи, яка бере участь у справі, при наявності повідомлення третьої особи про згоду на це тощо.

Крім того, колегією суддів встановлено, що позивачем ОСОБА_2 в її вищезазначеній позовній заяві у цій справі було викладено обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги, а також зазначено відповідні докази на підтвердження цих обставин.

Суд першої інстанції не мав права вимагати у позивача на стадії подачі останньою вищезазначеного позову до суду додавати будь-які докази, у тому числі, довідку про розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу та документальне підтвердження сплачених нею судових витрат тощо.

Згідно із п. 7 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам ст. 119 ЦПК України. У зв'язку з цим, суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати позов без руху та повертати позивачеві.

Незазначення або ненадання належних допустимих доказів у матеріали цієї справи ОСОБА_2 в обґрунтування свого позову у тій чи іншій частині може бути у подальшому підставою для повної чи часткової відмови у позові позивача, але за результатами розгляду судом першої інстанції цієї справи по суті після дослідження та оцінки наявних у справі доказів.

Проте, суд першої інстанції фактично на стадії вирішення питання про відкриття провадження у цивільній справі вдався до оцінки зазначених та наданих ОСОБА_2, як позивачем, обставин та доказів у цій справі, що не є правильним.

Разом із тим, доводи апелянта про те, що ухвала суду першої інстанції, що є предметом оскарження у цій справі, про те, що остання є такою, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому справу слід направити для суду першої інстанції для продовження її розгляду, не ґрунтуються на законі, так як провадження у цій справі судом першої інстанції ще не було відкрите взагалі.

При вищевикладених обставинах, доводи апелянта лише частково ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у справі доказах, ухвала суду першої інстанції, що оскаржується у цій справі, не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення ухвали, яка в силу вимог ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апелянт ОСОБА_2 була звільнена від сплати судового збору при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Згідно із ст. 37 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2015 року про визнання неподаною та повернення позивачеві позовної заяви ОСОБА_2 до Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України про визнання незаконним наказу про звільнення з займаної посади, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу скасувати.

Питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Стрелець Л.Г.Каракуша К.В.Гончар М.С.