Справа № 369/2648/14-ц
Провадження № 2/369/219/15
РІШЕННЯ

Іменем України

03 лютого 2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.,

при секретарі Котляр А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року позивач звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з вказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її сестра - ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно електронного Реєстру прав власності на нерухоме майно та архівних даних бюро, станом на 05 грудня 2012 року, право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано БТІ на підставі свідоцтва про право власності, виданого 27.03.2001 року, згідно рішення виконкому Мироцької сільської ради №40 від 28.09.1996 року за ОСОБА_3.

За результатами поточної інвентаризації встановлено, що загальна площа будинку становить 65,6 кв.м., житлова -49,9 кв.м. Житловий будинок має наступні господарські будівлі та споруди: літня кухня літ."Б", сарай літ."В", прибудова літ."а", погріб літ. "Д".Загальна вартість домоволодіння складає 89

891, 00 (вісімдесят дев'ять тисяч вісімсот дев'яносто одна) гривня. Будинок побудований в 1976 році.

04.11.1998 року нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу №488, щодо майна ОСОБА_3, спадкоємцями якої був син - ОСОБА_4, але який не оформив своїх спадкових прав та відповідач по справі - ОСОБА_2, яка є онукою померлої ОСОБА_3. (ОСОБА_2 - є донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6).

Отже, після смерті ОСОБА_3, спадкоємцями були: син - ОСОБА_4 - на 1/2 частини спадкового будинку та донька, ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер. Після його смерті жодних спадкоємців не має.

Померлий ОСОБА_4 не звертався з відповідною заявою до нотаріальної контори та не оформлював право власності на спадкове майно, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

Оскільки, право власності на частину спадкового майна до цього часу значиться на померлій та зважаючи, що позивач є спадкоємицею щодо майна померлої й оскільки ОСОБА_4 не прийняв та не оформив право власності на вказане вище спадкове майно, тому позивач вважає, що він маю право на прийняття даного спадкового майна.

14.03.2014 року нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори за вих.№329/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як у неї були відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок та рекомендовано звернутися до суду.

Факт родинних зв'язків між ОСОБА_1 та померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 встановлено рішенням від 26 вересня 2012 року Фастівського міськрайонного суду Київської області (цивільна справа №2-о/1027/111/12).

Протягом розгляду справи позивач уточнювала позовні вимоги та в остаточній редакції позовних вимог просила суд: постановити рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове майно після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, а саме на: 1/2 житлового будинку та господарських будівель і споруд і який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

У судове засідання представник позивача з'явився. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив суд задовольнити.

Відповідач в судове засідання з»явилась. Проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі. Просила суд відмовити.

З'ясувавши позицію сторін, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність залишення позову без задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_3, спадкоємцями були: син - ОСОБА_4 - на 1/2 частини спадкового будинку та донька, ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер. Після його смерті жодних спадкоємців не має.

Як зазначає позивач, померлий ОСОБА_4 не звертався з відповідною заявою до нотаріальної контори та не оформлював право власності на спадкове майно, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3. Проте, з таким твердженням не можна погодитися, крім того воно спростовується наступними доказами у справі.

Відповідно до наданої Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою фотокопії заяви (арк..справи 151), ОСОБА_4 04.11.1998 року звернувся до нотконтори для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3. В даній заяві вказано, що він просить видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на належну йому частку спадково будинку за адресою: АДРЕСА_2. Окрім нього, спадкоємицею вказаного будинку є внучка померлої - ОСОБА_2, батько якої - син померлої ОСОБА_6, помер в 1996 році.

А отже, спадщину після померлої ОСОБА_3 фактично прийняли її внучка ОСОБА_2 та її син ОСОБА_4, як спадкоємці першої черги.

Після смерті ОСОБА_4 його племінниця ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем, яка проживала з ним в одному будинку, була там зареєстрованою та фактично прийняла спадщину. Після смерті ОСОБА_4, так як спадкоємців у нього не було, спадщину могли отримати спадкоємці другої черги: його рідний брат та покійний батько ОСОБА_2, ОСОБА_6.

Відповідно до ч.3, ст..1266 ЦК України, ОСОБА_2 має право спадкувати ту частину спадщини, яка б належала по закону її батьку. Тому вона спадкувала після смерті бабусі та смерті свого дядька за правом представлення.

А отже, позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею третьої черги, тому при наявності спадкоємців першої та другої черги, права на спадкування не має.

Згідно положень ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодний доказ у справі не має для суду наперед встановленого значення.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 392, 1216-1223, 1258, 1261 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Усатов Д.Д.