АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/4299/14-ц Номер провадження 22-ц/786/42/15Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Пікуля В.П.,

суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.,

при секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 жовтня 2014 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом та звернення стягнення на предмет іпотеки ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року в суд звернулось Публічне акціонерне товариство(далі - ПАТ) "УкрСиббанк" з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та звернення стягнення на предмет іпотеки. У позові вказано, що відповідно до кредитного договору №0 від 12.05.2008 року ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 49 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення не пізніше 11 травня 2018 року.

14.10.2011 року між банком та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №2, згідно з якою банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) у формі кредитної лінії з лімітом кредитної лінії що дорівнює 523 468,92 грн. На дату укладення додаткової угоди позичальнику надано транш в національній валюті у розмірі 262 947,94 грн. У порушення умов договору ОСОБА_3 належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту, в результаті чого, станом на 28.04.2014 року заборгованість ОСОБА_3 по поверненню кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та пені, становить 254 926,86 грн.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №0 від 12.05.2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки від 20.05.2014 року, відповідно до умов якого в іпотеку банку передано нерухоме майно - трикімнатну квартиру, загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить іпотекодавцю на підставі договору дарування, посвідченого 07 грудня 2005 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_4 за р.№21709.

14.10.2011 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін №1 до договору іпотеки за яким іпотекодавець надав згоду забезпечувати змінене основне зобов'язання.

На підставі вищевикладеного, позивач просив стягнути загальну заборгованість за кредитним договором №0 від 12.05.2008 року станом на 28.04.2014 року 261 923, 97 грн. та звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 жовтня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 12 травня 2008 року у розмірі: 254 926, 86 грн., з яких: 227 803,13 грн.- заборгованість за простроченим кредитом; 27 123,73 грн.- заборгованість по процентам та заборгованість по сплаті пені за прострочення сплати кредиту та прострочення сплати процентів у сумі 6 601, 83 грн., а всього стягнуто 261 528, 69 грн.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві власності ОСОБА_2 для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту № №0 від 12 травня 2008 року у розмірі 261 528, 69 грн.

Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановлено початкову ціну, визначену на підставі оцінки майна здійсненої суб'єктом оціночної діяльності проведено відповідно до законодавства.

У іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати по 1307,64 грн. з кожного.

З рішенням суду не погодилися ОСОБА_3, ОСОБА_2, які його оскаржили, просили скасувати рішення з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову банку відмовити повністю, оскільки вважають, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушені норми матеріального та процесуального права.

У запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» просить апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_2 відхилити, а рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 жовтня 2014 року залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційних скарг, приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно із ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч.1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як передбачено ч.1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення.

Частина 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов кредитного договору, банк надав ОСОБА_3 кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті з лімітом встановленим у розмірі 49 000 доларів США (сорок дев'ять тисяч доларів США 00 центів), а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 11 травня 2018 року згідно умов кредитного договору та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 14,3 % річних.

14.10.2011 року між банком та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №2, згідно з якою банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) у формі кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, що дорівнює 523 468, 92 грн. На дату укладення додаткової угоди позичальнику надано транш в національній валюті у розмірі 262 947,94 грн.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №0 від 12.05.2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки від 20.05.2014 року, відповідно до умов якого в іпотеку банку передано нерухоме майно - трикімнатну квартиру, загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить іпотекодавцю на підставі договору дарування, посвідченого 07 грудня 2005 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_4 за р.№21709.

14.10.2011 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін №1 до договору іпотеки за яким іпотекодавець надав згоду забезпечувати змінене основне зобов'язання.

За умовами договору погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору.

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 28.04.2014 року заборгованість по кредиту складає 227 803,13 грн.- заборгованість за простроченим кредитом; 271 23,73 грн.- заборгованість по процентам, 6174, 34 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 822, 87 грн. - пеня за прострочення сплати процентів., а всього 254 926, 86 грн.

27 березня 2014 року за вих. № 30-11/10982 та 30-11/10983 на адресу місця реєстрації відповідачів банк направив лист - вимогу, в якій визначив необхідність виконання забезпеченого зобов'язання в 31-денний строк з моменту отримання вимоги, попередження про те, що у разі невиконання вимоги буде розпочата процедура звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до обставин справи, 05.04.2014 року - ОСОБА_2 та 08.04.2014 року -ОСОБА_3 отримали Лист вимогу.

Проте, на момент звернення ПАТ "Укр Сиббанк" з позовом, вимоги залишились без відповідного реагування.

З врахуванням викладеного, оскільки ОСОБА_3 умови кредитного договору не виконуються, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк» щодо стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, яким забезпечувалось виконання кредитних зобов'язань, зокрема, на трикімнатну квартиру що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м., що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

При цьому, місцевим судом вірно визначено суму заборгованості у розмірі 254 926, 86 грн., із застосуванням до вимог про стягнення пені за період з 28.04.2013 року по 13.05.2014 року строку позовної давності, передбаченого ч.2 ст. 258 ЦК України та вірно відмовлено у стягненні пені в сумі 395, 38 грн.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_3, ОСОБА_2 про ненаправлення ним вимог про дострокове повернення суми кредиту на увагу не заслуговують, оскільки як вбачається з матеріалів справи, реєстрів заказних пакетів з ПАТ «УкрСиббанк», представник банку направив на адресу відповідачів рекомендовані листи 03.04.2015 року та 04.04.2015 року, які згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень отримані ОСОБА_2 05.04.2015 року та ОСОБА_3 08.04.2015 року під особистий підпис. (а.с. 54-61, 99-101).

Безпідставними є посилання апелянтів про ненадання доказів щодо перерахування ОСОБА_3 кредитних коштів, що спростовується заявою на видачу готівки №90 від 12.05.2008 року на суму 26 000 доларів США, заявою на видачу готівки №13 від 13.05.2008 року на суму 20 000 доларів США, заявою на видачу готівки №31 від 14.05.2008 року на суму 4000 доларів США (а.с. 168-170), та заявою про зміну валюти кредиту від 13 жовтня 2011 року де ОСОБА_3 своїм підписом завірив, що по його кредитному договору залишок по основному боргу складає 32664, 54 дол. США.

Інших доводів щодо неправильності рішення суду апелянт у апеляційній скарзі не наводить.

Однак, при розгляді справи у суді апеляційної інстанції представник надала додаткові письмові пояснення апелянтів та надала сама пояснення, у яких вказується на необхідність застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та порушення прав неповнолітніх дітей.

Аналізуючи вказані пояснення представника апелянта, колегія суддів приходить до такого висновку.

Посилання ОСОБА_3, ОСОБА_2, викладені у додаткових поясненнях на апеляційну скаргу про необхідність застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», є безпідставними, оскільки дія цього Закону поширюється на кредитні договори, укладені в іноземній валюті.

Згідно заяви ОСОБА_3 від 13.10.2011 року змінено валюту кредиту з іноземної валюти в національну валюту України, що також закріплено 14.10.2011 року в додатковій угоді №2 до договору про надання споживчого кредиту від 12.05.2008 року та змінами до договору іпотеки.

Щодо пояснень представника апелянта про порушення прав неповнолітніх дітей, які проживають у квартирі, то колегія суддів звертає увагу, що стаття 204 ЦК України передбачає презумпцію правомірності угоди, якщо її недійсність прямо не встановлена законом або якщо вона не визнана судом недійсною, на даний час іпотечний договір є чинним, а тому є обов'язковий до виконання.

Слід також звернути увагу, що згідно п. 1.4 договору іпотеки ОСОБА_2 засвідчила, що іпотекою не порушені права дітей.

Крім того, предметом даного судового розгляду є вимога щодо задоволення вимоги кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що передбачено законом, а не оспорення договорів іпотеки чи законність їх укладення.

Таким чином, дані доводи не ставлять під сумнів правильність рішення суду першої інстанції.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який дав об'єктивну оцінку зібраним у справі доказам, вірно застосувавши норми матеріального та процесуального права та ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 жовтня 2014 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: В.П. Пікуль

Судді: О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна

З оригіналом згідно

суддя В.П. Пікуль