АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року

в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про передачу предмета застави в заклад.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 р. публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося у суд з позовом до ОСОБА_1 про передачу предмета застави в заклад.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачка взяті на себе зобов'язання за кредитно-заставним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, в рахунок погашення якої рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2012 р. ухвалено звернути стягнення на предмет застави - автомобіль Мазда модель СХ-7 2007 р.в. д.н.з. НОМЕР_1.

Зазначав, що відповідачка, в порушення умов договору автомобіль у заклад банку не передає, а тому просив суд вилучити у відповідачки та передати в заклад банку зазначений автомобіль, комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2014 р. в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши представника банку, яка підтримала апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 21 січня 2008 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитно-заставний договір про надання коштів в сумі 32 034, 30 дол.США, зі сплатою 10,56% річних та кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 18 січня 2013 р., й у забезпечення виконання зобов'язань за договором остання передала в заставу банку транспортний засіб - автомобіль НОМЕР_2, 2007 року випуску /а.с.4-12/.

У зв'язку з неналежним виконанням умов договору, заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2012 р. постановлено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 345 592 грн. 78 коп. звернути стягнення на предмет застави - автомобіль НОМЕР_2, 2007 року випуску, шляхом опису та передачі транспортного засобу ПАТ КБ «Приватбанк» з правом продажу вказаного автомобіля з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем /а.с.13/.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з підстав його необґрунтованості та того, що є чинним рішення суду про звернення стягнення на предмет застави й вимоги банку про передачу транспортного засобу в заклад, а також комплект ключів та свідоцтво про його реєстрацію підлягають вирішенню на стадії виконання зазначеного судового рішення.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що існування рішення суду про передачу автомобіля в заставу не перешкоджає постановленню по справі нового рішення про передачу транспортного засобу в заклад спростовуються наступним.

Так, відповідно до положень ст.572, ч.2 ст.575, ч.1 ст.576 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі. Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Згідно зі ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До застави, яка виникає на підставі закону, застосовуються положення цього Кодексу щодо застави, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Положеннями ст.20 Закону України «Про заставу» встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Звернувшись у суд з позовом про звернення стягнення на спірний автомобіль, банк реалізував своє право заставодержателя, оскільки рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська постановлено звернути стягнення на предмет застави шляхом його опису та передачі банку, а також визнано за банком право на його відчуження від імені ОСОБА_1

Посилання апеляційної скарги про те, що відповідачка ухиляється від виконання рішення суду не заслуговують на увагу й висновків суду про відсутність правових підстав до задоволення заявлених по справі вимог не спростовують.

Враховуючи зазначене, колегія суддів визнає законними й обґрунтованими висновки районного суду про відсутність правових підстав до задоволення позовних вимог.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам й доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа №761/19269/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/216/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Волокітіна Н.Б.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.