Справа № 740/3672/14 Провадження № 22-ц/795/75/2015 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції - Олійник В. П. Доповідач - Бечко Є. М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка Є.М.,
суддів:Горобець Т.В., Острянського В.І.,
при секретарі:Мартиновій А.В.,
за участю:ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ спільного сумісного майна,

в с т а н о в и в:

В серпні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду з указаним позовом та, в подальшому уточнивши свої позовні вимоги, просила стягнути з ОСОБА_6 на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки «GEELY MR-7151A(СК-2)», державний номерний знак НОМЕР_1, що становить 31944 грн. 91 коп., залишивши автомобіль у власності ОСОБА_6

Свої позовні вимоги ОСОБА_5 ґрунтувала тим, що під час спільного проживання з відповідачем, вони придбали автомобіль марки «GEELY MR-7151A(СК-2)», державний номерний знак НОМЕР_1 в кредит. Після розірвання шлюбу спірний автомобіль залишився у власності та користуванні відповідача, в добровільному порядку відповідач не бажає розділити спільно нажите майно. Крім того, позивач зазначала, що автомобіль є неподільною річчю, а тому просила стягнення з відповідача грошову компенсацію.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 листопада 2014 року позов задоволено частково, визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 право власності за кожним по 1/2 частині автомобіля марки «GEELY MR-7151A», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, легковий седан-В, державний номерний знак НОМЕР_1, залишивши даний автомобіль у їх спільній частковій власності.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_5 звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила скасувати рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 листопада 2014 року та ухвалити нове, відповідно до якого стягнути з ОСОБА_6 на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки «GEELY MR-7151A(СК-2)», державний номерний знак НОМЕР_1, що становить 31944 грн. 91 коп., а сам автомобіль залишити у власності відповідача.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідно до ст.71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається за його згодою.

Апелянт зазначає, що домовленості щодо поділу автомобіля у нею з відповідачем не було та вона не заперечує проти стягнення з відповідача грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно.

Крім того, апелянт наполягає, що визнання спірного автомобіля по 1/2 частині за нею та відповідачем та залишення автомобіля у спільній частковій власності унеможливлює виконання даного рішення та порушує її право користування 1/2 частиною автомобіля, оскільки автомобіль перебуває у відповідача, а вона не має до нього доступу, при цьому відповідач відмовляється надавати їй даний автомобіль у користування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з того, що оскільки розмір часток сторін при поділі спірного автомобіля є рівним та зважаючи на те, що відповідач не погоджується на внесення відповідної грошової суми, як компенсації, на депозитний рахунок суду, спірний автомобіль, як неподільна річ, не може бути реально поділений між сторонами відповідно до їх часток, наявні підстави для визнання ідеальних часток сторін щодо даного автомобіля без його реального поділу і його залишення у спільній частковій власності сторін. Правові підстави для присудження грошової компенсації на користь позивача із врахуванням заявлених вимог в судовому засіданні не встановлені.

З таким рішенням суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись повністю, оскільки судом допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та порушення вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60, 69 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 2003 року (а.с.5).

Під час перебування у шлюбі сторони придбали автомобіль марки «GEELY MR-7151A(СК-2)», державний номерний знак НОМЕР_1 за 61950 грн., що підтверджується копією договору купівлі-продажу №203 від 03 листопада 2010 року (а.с.7-11).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу спірний автомобіль зареєстрований за відповідачем ОСОБА_6 (а.с.48).

Встановлено також, що даний автомобіль було придбано в кредит. Згідно копії кредитного договору №910.73325 від 05 листопада 2010 року відповідач, як позичальник, отримав у ПАТ «Плюс Банк» кредит у розмірі 55649 грн. 87 коп. на фінансування купівлі автомобіля під 18,9% річних (а.с.15).

В грудні 2013 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.6).

Також судом встановлено, що з моменту розлучення ОСОБА_6 самостійно, власними коштами, сплачував кредитні кошти за спірний автомобіль, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.28-30, 34-42).

Таким чином, спільними коштами сторін кредит сплачувався з моменту придбання автомобіля у листопаді 2010 року і до грудня 2013 року.

У відповідності до умов договорів купівлі-продажу і кредиту вартість автомобіля становить 61 950 грн.

Оплата за автомобіль здійснювалась наступним чином: 10 000 грн. - авансом (фактично 10 750 грн., з урахуванням 750 грн. за додаткове обладнання (а.с. 17)), решта - кредит в сумі 55649 грн. 87 коп., з урахуванням відсотків та страхових платежів (фінансування купівлі власне автомобіля - 51 950 грн.) - шляхом сплати щомісячних платежів, згідно погодженого графіку (додаток №1 - а.с.16). При цьому здорожчання кредиту складає 30,32%, що в абсолютному значенні в грошовому виразі становить 39048 грн. 24 коп. (п.3 а.с. 16 зі зв.) Тобто, загальна сума кредиту, що підлягає поверненню банку становить 94 698 грн. 11 коп. ( 55649,87 + 39048,24).

За вказаний період, в погашення кредиту та за автомобіль було сплачено, згідно наданих квитанцій, 64 528 грн. 15 коп. (10750 грн. - аванс та 53 778 грн. 15 коп. - в погашення кредиту щомісячними платежами).

Відношення вказаної суми до загальної суми повернення кредиту, у відсотковому вираженні, становить процент оплати за автомобіль відносно його вартості за мінусом сплаченого авансу (61 950 грн. - 10 750 грн. = 51 200 грн.). Сума авансового платежу підлягає поділу в рівній пропорції.

Таким чином, сторонами, за спільні кошти подружжя сплачено з вартості автомобіля: 53778,15 : 94 698,11 х 100% = 57%, що складає 29075,99 грн. (51200 х 0,57) + 10 750 грн. = 39 825,99 грн.

Вказана сума підлягає поділу між сторонами у рівних частинах, відповідно до положень ст.70 СК України.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції вірно керувався тим, що зазначене майно набуто сторонами за час шлюбу і є спільною власністю подружжя.

Проте, суд першої інстанції, встановивши дану обставину прийшов до помилкового висновку, що оскільки відповідач не погодився на внесення грошової суми на депозитний рахунок суду, спірний автомобіль, як неподільна річ, не може бути реально поділений між сторонами відповідно до їх часток, а тому залишив даний автомобіль у спільній частковій власності сторін.

Частиною 3 ст.368 ЦК України визначено, що набуте подружжям за час шлюбу майно, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч.2 ч.71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.2 ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.25 Постанови Пленуму Верховного «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що автомобіль є неподільною річчю і не може бути реально поділений між сторонами, а позивачка звернулась з позовом про стягнення компенсації вартості частини автомобіля та не проти стягнення з відповідача ? частини вартості даного автомобіля, виплаченої в процесі погашення кредиту, колегія суддів вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки половину суми коштів сплачених в період шлюбу на оплату автомобіля марки «GEELY MR-7151А(СК-2)», державний номерний знак НОМЕР_1, що складає 19912 грн. 99 коп. (39 825,99 : 2)

За таких обставин, в силу вимог п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду необхідно скасувати, ухваливши нове рішення про часткове задоволення позову.

З урахуванням положень ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки, пропорційно до задоволених вимог (19912,99:31944,91х100%=62%; (243,60+159,72+76,45)х62%=297,46)), належить стягнути 297 грн. 46 коп. у відшкодування судового збору.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307, 309 ч.1, п.1,4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 листопада 2014 року скасувати.

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 19912 (дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот дванадцять) грн. 99 коп. грошової компенсації вартості частини автомобіля марки «GEELY MR-7151А(СК-2)», державний номерний знак НОМЕР_1, яка відповідає половині суми коштів сплачених в період шлюбу на погашення кредиту, отриманого на придбання вказаного автомобіля.

Автомобіль марки «GEELY MR-7151А(СК-2)», державний номерний знак НОМЕР_1, залишити у власності ОСОБА_6.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 297 (двісті дев'яносто сім) грн. 46 коп. у відшкодування витрат на сплату судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: