Справа № 6-92/2011
Провадження № 22-ц/779/42/2015
Головуючий у 1 інстанції Тураш В.А.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:
головуючого Меленко О.Є.,

суддів Девляшевського В.А., Малєєва А.Ю.

секретаря Яковин М.Я.

з участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за поданням заступника начальника відділу ДВС Долинського РУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Долинського районного суду від 30 вересня 2011 року,-

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Долинського районного суду від 30 вересня 2011 року задоволено подання заступника начальника відділу ДВС Долинського РУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - до виконання ним зобов`язання згідно рішення Долинського районного суду від 13.10.2010 року по справі №2-635/2010 р. за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 08.05.2008 року.

На дану ухвалу ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що представником ВДВС не було доведено факт умисного ухилення боржника від добровільного виконання судового рішення, як і не надано доказів, що боржник має намір покинути межі України.

Також апелянт зазначає, що судом не було досліджено, чи вживались державним виконавцем всі передбачені чинним законодавством заходи для виконання судового рішення.

Крім того, вказує, що обмеження його у праві виїзду за межі України є порушенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Міжнародного пакту про громадянські права та політичні права.

З цих підстав ухвалу суду першої інстанції ОСОБА_1 просив скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання державного виконавця ВДВС Долинського РУЮ про заборону тимчасового виїзду за межі України відмовити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представники ДВС Долинського РУЮ, ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 , будучи належно повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», зокрема, передбачено: громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов`язань. Громадянинові, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов`язань. При цьому паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1 - 9 частини першої цієї статті, або в разі використання паспорта для вчинення злочину, або виявлення у ньому підробки, а також у випадках припинення громадянства України. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на виконанні відділу ДВС Долинського РУЮ перебуває виконавчий лист № 2-635 від 25.03.2011 року, виданий Долинським районним судом про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ «УкрСиббанк» в сумі 397158,75 грн.

У зв`язку з ухиленням боржника від виконання вищенаведеного листа, державний виконавець звернувся в суд з відповідним поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції, на підставі наявних матеріалів справи, прийшов до висновку, що боржник ОСОБА_1 навмисне ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього судовим рішенням.

Однак погодитись з таким висновком суду колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області не може.

Так, порядок здійснення права громадянами України на виїзд з України і в`їзд в Україну, оформлення документів для зарубіжних поїздок регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Випадки тимчасових обмежень права громадян України на виїзд за кордон та підстави для застосування таких обмежень визначені в статті 6 цього Закону, у тому числі, якщо громадянин ухиляється від виконання зобов`язань покладених судовим рішенням.

Відповідно до вказаної правової норми громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Такі обмеження права громадян України на виїзд за кордон у конкретно визначених законом випадках мають тимчасовий характер і зумовлені необхідністю забезпечення захисту прав і законних інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, представник ДВС вказував на те, що боржник навмисне ухиляється від виконання зобов`язань за судовим рішенням.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Із змісту подання та матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем було зареєстровано заяву про реєстрацію обтяження об`єкту нерухомого майна та складено акт опису й арешту майна боржника.

Розглядаючи подання та вирішуючи питання чи дійсно боржник ухилявся від виконання рішення суду, суд повинен виходити із положень ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначені обов`язки боржника, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

При зверненні до суду з цим поданням, державним виконавцем не надано доказів на підтвердження навмисного ухилення боржника від виконання судового рішення, не вказано, які перешкоди вчинені з його боку для проведення виконавчих дій державному виконавцеві, обґрунтування ухилення боржника від повного виконання зобов`язання; не зазначено, які дії були здійснені державним виконавцем щодо виконання вимоги про сплату боргу, тощо. Крім того, не надано підтверджень здійснення виходів державного виконавця за адресою боржника.

Також, державним виконавцем не надано і будь-яких доказів того, що ним вчинялися певні виконавчі дії для своєчасного та повного виконання рішення суду, а саме: що боржник повідомлявся належним чином про наявність в провадженні ВДВС відносно нього виконавчого провадження, в матеріалах справи немає відомостей про виклик боржника до державного виконавця з питання добровільного виконання рішення суду, відомостей про надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику та отримання цієї постанови боржником.

Таким чином, колегією суддів не встановлено фактів та не надано беззаперечних доказів, що ставлять під загрозу питання примусового виконання судового рішення та потребують тимчасового обмеження права виїзду боржника за межі України.

Державним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення не вчинені всі можливі і необхідні виконавчі дії, заходи примусового виконання судових рішень, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального і процесуального права є безумовною підставою для скасування постановленої суддею ухвали та вирішення питання по суті.

Керуючись ст.ст.307, 312, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Долинського районного суду від 30 вересня 2011 року скасувати, постановивши нову ухвалу.

В задоволенні подання заступника начальника відділу ДВС Долинського РУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.Є. Меленко
Судді В.А. Девляшевський
А.Ю. Малєєв