У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Малько О.С., Василевича В.С., Бондаренко Н.В.,

секретар судового засідання Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 08 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення коштів, переданих як аванс, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним та визнання права на завдаток.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 08 липня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення коштів, переданих як аванс - задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 авансовий платіж в розмірі 500 доларів США, що еквівалентно 10850 грн., в задоволенні решти вимог - відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання правочину дійсним та визнання права на завдаток - відмовлено.

В апеляційній скарзі на це рішення ОСОБА_1 покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вказує, що неправильним є висновок суду про визнання правовідносин між сторонами, які виникли 20 серпня 2013 року, як попередній договір, оскільки було укладено основний договір купівлі-продажу з відстрочкою його нотаріального посвідчення у відповідності до положень ст.ст. 626, 657 Цивільного кодексу України.

На підтвердження договору купівлі-продажу та забезпечення виконання ОСОБА_2 передала для неї в якості завдатку 500 доларів США.

Зазначає, що невірним є висновок суду про те, що на момент укладення договору вона власником садового будинку не була, оскільки це суперечить ч.2 ст.65 Сімейного кодексу України: при укладенні договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя.

Судом при вирішенні спору не застосовані положення ст.215 Цивільного кодексу України і не надана оцінка тим обставинам, що відповідно до домовленості 20 серпня 2013 року фактично був укладений договір купівлі-продажу дачного будинку, оскільки були узгоджені всі істотні умови цього договору .

Просить скасувати рішення Рівненського міського суду від 08 липня 2015 року і ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 відмовити , а її вимоги задовольнити : визнати дійсним правочин від 20 серпня 2013 року щодо купівлі-продажу садового будинку АДРЕСА_1, укладений між сторонами; в зв'язку з ухиленням ОСОБА_2 від належного оформлення договору купівлі-продажу вказаного садового будинку визнати за нею право на отриманий 20.08.2013 року від ОСОБА_2 завдаток в сумі 500 доларів США.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що 20 серпня 2013 року ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 500 доларів США і віддала ключі від дачного будинку АДРЕСА_1, що підтверджується відповідною розпискою (а.с.6).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про повернення цих коштів, суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що передані нею для ОСОБА_1 грошові кошти не є завдатком у розумінні ст.570 ЦК України, оскільки договору купівлі-продажу садового будинку сторони не уклали, а тому сплачені кошти за своєю суттю є авансом.

Судом вірно зазначено у рішенні, що відповідно до положень ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Згідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, тобто укладеного між сторонами договору, яким визначено предмет та істотні умови.

Договору купівлі-продажу між сторонами укладено не було, у зв'язку з чим у суду не було підстави вважати передані для ОСОБА_1 кошти завдатком.

Вірним є висновок суду з покликанням на положення ст.635 ЦК України (попередній договір) про те, що попередній договір повинен бути укладений сторонами у тій самій формі, що й основний договір, а тому зустрічні позовні вимоги про визнання дійсним правочину від 20 серпня 2013 щодо купівлі-продажу садового будинку не підлягають до задоволення на підставі ст.220 ЦК України.

Покликання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про фактичне укладення 20 серпня 2013 року між сторонами договору купівлі-продажу не заслуговують на увагу та не відповідають положенням чинного цивільного законодавства, зокрема, положенням глави 54 ЦК України (загальні положення про купівлю-продаж), оскільки сторонами не досягнуто згоди щодо істотних умов.

Окрім того, в судовому засіданні ОСОБА_1 ствердила, що цей дачний будинок вже продано іншій особі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 1003 гривень за встановлене нею в дачному будинку електрообладнання, суд правильно виходив з того, що електролічильник ОСОБА_2 встановила з власної ініціативи без погодження з власником дачного будинку.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року №6-176цс12, яка відповідно до положень ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, а доводи апеляційної скарги не спростовують викладених в ньому висновків.

На підставі наведеного, ст.ст.303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від 08 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку сторонами та особами, які беруть участь у справі, протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: Малько О.С. Василевич В.С. Бондаренко Н.В.

Суддя апеляційного суду Рівненської області О.С.Малько