Провадження № 2-783/14 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді - Букіної О. М.,

при секретарі -Назарчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Відкритого страхового акціонерного товариства «Інгосстрах» до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_1, третя особа- Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» про визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг за НОМЕР_1 та зобов'язання здійснити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним свідоцтва України НОМЕР_1 на знак для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» та зобов'язання внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знак для товарів і послуг про визнання недійсним свідоцтва України НОМЕР_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що свідоцтво України НОМЕР_1 не відповідає умовам надання правової охорони визначених ч.1 ст. 5, ч. 2, 3 ст. 6 Закон України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», а саме, не можуть одержати правову охорону позначення, які є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу; є схожим настільки, що його можна сплутати з фірмовим найменуванням, що відоме в Україні і належить іншим особам, які одержали право на них до дати подання до Установи заявки щодо таких же або споріднених з ними товарів і послуг.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач-1 в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на результати експертизи заявки, відповідно до висновку якої знак за оскаржуваним свідоцтвом відповідає умовам надання правової охорони.

Крім того, посилаючись на вимоги ст. 60 ЦПК України, представник відповідача-1 вважав, що позивачем не надано доказів в підтвердження заявлених вимог.

В судовому засіданні представник відповідача-1 просив відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача-2 проти позову заперечував обґрунтовуючи це тим, що знак для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 не є схожим настільки, що його можна сплутати з відомим фірмовим найменуванням, фірмове найменування позивача не було відомим в Україні станом на дату подання заявки на реєстрацію вказаного позначення, а також того, що знак відповідача-2 не може вводити в оману споживача щодо особи, яка надає послуги з використанням цього знака.

Крім того, відповідач-2 посилався на те, що позивачем не доведені заявлені вимоги належними доказами по справі, а їх доводи не знайшли свого підтвердження в суді. Відповідач-2 стверджує, що позивачем не було доведено, що позивач використовував своє фірмове найменування на території України станом до дати подання заявки на реєстрацію знаку для товарів і послуг за НОМЕР_1 для однорідних послуг, а відтак, позначення відповідача-2 не могло ввести споживачів в оману щодо особи, яка надає послуги.

В судовому засіданні представник відповідача-2 просив в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи проти позову заперечував обґрунтовуючи тим, що знак для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 не був схожим настільки, що його можна сплутати з фірмовим найменуванням позивача станом на дату подання заявки на реєстрацію даного позначення, а також того, що знак відповідача-2 не може вводити в оману споживача щодо особи, яка надає послуги з використанням цього знака. Така позиція третьої особи полягає в тому, що позивачем не доведено належними доказами тих обставин, що позивач надавав до 28.01.2005 року (дата подання заявки) послуги на території України які є однорідними або спорідненими із послугами, для яких зареєстровано оскаржуване позначення та не доведено того, що його фірмове найменування було відомим на території України споживачам.

Крім того, представник третьої особи стверджує, що позивач не був зареєстрований на території України в якості юридичної особи з назвою, яка була б схожою до ступеня змішування із знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 та не надавав послуг, для яких зареєстровано вказану торговельну марку.

А тому, третя особа вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на порушення відповідачем-1 норм законодавства України під час винесення рішення про реєстрацію позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України НОМЕР_1.

В судовому засіданні представник третьої особи просив в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши експертів, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач має фірмове найменування «Відкрите страхове акціонерне товариство «Інгосстрах», зареєстроване на території Російської федерації.

Як вбачається із статуту позивача, метою його діяльності є проведення всіх видів страхування та перестрахування як в Російській Федерації, так і за кордоном.

Вказана інформація підтверджується копіями статуту позивача та відповідними свідоцтвами, виданими реєстраційними органами Російської Федерації.

24.02.2003 року позивачем було зареєстровано на території України своє представництво, без права юридичної особи, із назвою «Представництво «ОСАО «ІНФОРМАЦІЯ_3». Основними видами діяльності за КВЕД для вказаного представництва було визначено: «дослідження ринку та вивчення суспільної думки» та «консультації з питань комерційної діяльності та управління», що підтверджується копіями свідоцтва про реєстрацію представництва за № ПІ-3078 від 24.02.2003 р. та довідки ЄДРПОУ за № 57/05 від 06.01.2005 року ( а.с.273, 274 т.1).

Також судом встановлено, що Державною службою інтелектуальної власності України було зареєстровано за заявкою № m200500817 від 28.01.2005 р. знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» для послуг 35, 36 та 42 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг (далі - МКТП), а саме:

Клас 35: Агентства комерційного інформування; аналізування собівартості; керування справами артистів-виконавців; аукціонний продаж; бухгалтерський облік; вивчання ринку; визначання громадської думки; випробовування (тестування) психологічне для відбирання працівників; влаштовування виставок на комерційні або рекламні потреби; послуги телефонних відповідачів (для відсутніх абонентів); влаштовування ярмарків на комерційні або рекламні потреби; передплачування газет (посередництво); керування справами в готелях; демонстрування товарів; ділове досліджування; ділове інформування; ділове оцінювання; ділове розвідування; ділові довідки; множення документів; допомога в керуванні справами; досліджування ринкове; економічне прогнозування; експертування на ділову успішність; записування повідомин; збирання інформації до комп'ютерних баз даних; послуги щодо зв'язків з громадськістю; складання звітів про стан рахунків; розповсюджування зразків; імпортно-експортні агентства; наймання (прокат) канцелярських машин і обладдя; допомога у комерційному або промисловому керуванні; дорадча допомога в діловому керуванні; керування комп'ютерними файлами; консультування щодо керування справами; поради щодо налагоджування і керування справами; розміщування товарних вагонів за допомогою комп'ютера; упорядковування (систематизування) інформації комп'ютерних баз даних; комплектування штату працівників; консультування фахове щодо підприємництва; консультування щодо налагоджування справ; консультування щодо штату працівників; оцінювання лісу (дерева) на пні; послуги манекенників для рекламування або сприяння продажеві; машинописні роботи; обробляння текстів; послуги щодо огляду преси; оновлювання, коригування та удосконалювання рекламних матеріалів; оформляння вітрин; оцінювання вовни; перевіряння рахунків (аудит); перенаймання приміщень; готування платіжних документів; складання податкових декларацій; послуги постачання для інших (закуповування товарів та надавання постачальницьких послуг іншим фірмам); послуги секретарів; послуги стенографістів; служби працевлаштовування; публікування рекламних текстів; радіорекламування; реклама поштою; наймання (орендування) місця на реклами; наймання рекламного часу на засобах інформування; рекламні агентства; наймання (прокат) рекламних матеріалів; розповсюджування рекламних матеріалів; готування рекламних смуг; рекламування; рекламування через комп'ютерну мережу; розклеювання афіш, об'яв; розміщування об'яв поза приміщеннями; розсилання поштою рекламних матеріалів; сприяння продажеві (посередництво); статистичне інформування; телевізійне рекламування; наймання (прокат) торговельних автоматів; наймання (прокат) фотокопіювальної техніки; фотокопіювання; шукання відомостей (інформації, даних) в комп'ютерних файлах (для інших);

Клас 36: Аналізування фінансове; оцінювання антикваріату; банківські операції; надавання прямого доступу до банківських рахунків з хатнього (домашнього) комп'ютера; агентства вертання боргів; взаємні безготівкові (клірингові) розрахунки; створювання взаємних фондів; випускання дорожніх чеків; випускання кредитних (виплатних) карток; випускання цінних паперів; вкладання коштів; обмінювання грошей; послуги за дебетовими картками; збирання коштів до добродійного фонду; доброчинство фінансове; експертування податкове; наймання (орендування) житла; житлове керування; житлові контори; страхування життя; посередництво у забезпечуванні житлом; зберігання цінностей; збирання наймової плати; збирання пожертв; страхування здоров'я; інформування про зміни біржового курсу; інформування страхове; інформування фінансове; наймання (орендування) квартир; керування фінансове; консультування фінансове; консультування щодо страхування; наймання (орендування) контор (офісів) (нерухомого майна); електронне переказування коштів; оцінювання коштовностей; обслуговування за кредитними (виплатними) картками; купування на виплат (в кредит); лізингування (довгострокове наймання) нерухомого майна; послуги щодо ліквідування фірм (фінансові); агентства нерухомого майна; керування нерухомим майном; оцінювання марок; оцінювання мистецьких творів; митне посередництво; морське страхування; надавання позики на виплат (в кредит); наймання на виплат (в кредит); оцінювання нерухомого майна; посередництво у найманні нерухомого майна; страхування від нещасних випадків; оцінювання предметів нумізматики; послуги щодо опікунства; оцінювання фінансове (страхування, банківські операції, нерухоме майно); ощадні банки; послуги пенсійних кас; перевіряння справжності чеків; підзаставні банківські позики; страхування від пожеж; надавання фінансових позик; позикові агентства; позичання під заставу; послуги у поручництві; посередництво (забезпечування агентами-посередниками); посередництво біржове; зберігання у сейфах; страхове посередництво; страхування; послуги фахівців страхування; довгострокове наймання (лізингування) ферм сільськогосподарських; фінансування; посередницькі послуги щодо цінних паперів;

Клас 42: Аналізування використовності нафтових родовищ; послуги арбітрів; послуги щодо архітектури; архітектурне консультування; досліджування в бактеріології; досліджування в біології; будівельне проектування; вивчання технічних проектів; випробовування матеріалів; випробовування текстилю; відновлювання комп'ютерної бази даних; встановлювання справжності мистецьких творів; геологічне експертування; геологічне розвідування; досліджування в геології; дизайн в оформлянні інтер'єру; дизайн пакування (послуги); дизайн промисловий; досліджування підводне; дублювання комп'ютерних програм; експертування; експертування нафтових родовищ; забезпечування охорони авторських прав; засівання хмар (щоб спричинити опади); знімання топографічне; інжиніринг; інсталювання (встановлювання) комп'ютерних програм; консультування щодо інтелектуальної власності; ліцензування інтелектуальної власності; послуги щодо наглядання за інтелектуальною власністю; калібрування (вимірювання); наймання (прокат) комп'ютерів; наймання (прокат) програмного статку комп'ютерів; обслуговування програмного статку комп'ютерів; оновлювання програмного статку комп'ютерів; розробляння програмного статку комп'ютерів; консультування щодо комп'ютерної техніки; комп'ютерне програмування; комп'ютерне системне аналізування; проектування комп'ютерних систем; конвертування (перетворювання) даних і комп'ютерних програм (крім фізичного перетворювання); конвертування (перетворювання) даних чи документів з фізичних носіїв на електронні; консультування щодо захисту довкілля; досліджування в косметології; метеорологічне інформування; досліджування в механіці; моделювання одягу; наземне знімання; розвідування нафти; випробовування нафтових свердловин; образотворче оформляння; обслуговування та створювання веб-сайтів для інших; дизайн в оформляння інтер'єру; планування розвитку міст; прогнозування погоди; пошуки і розробляння нових товарів; правниче досліджування; розміщування комп'ютерних веб-сайтів; стилізований промисловий дизайн; послуги щодо судового процесу; досліджування в техніці; перевіряння щодо роботопридатності транспортних засобів; досліджування в фізиці.

Наведене підтверджується наявною у матеріалах справи випискою з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відносно свідоцтва України НОМЕР_1 (а.с.10, т.2).

Як вбачається з виписки з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо свідоцтва України НОМЕР_1, заявка на реєстрацію спірного позначення була подана до Державного департаменту інтелектуальної власності МОН України 28.01.2005 року.

Згідно ст. 499 ЦК України визначено, що права інтелектуальної власності на торговельну марку визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 494, 495 ЦК України права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчуються свідоцтвом, тому визнанню недійсним підлягає саме свідоцтво.

У відповідності до підпункту «а» п. 1 ст. 19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» свідоцтво на знак для товарів і послуг може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони.

У відповідності до п. 3 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів та послуг" від 23 грудня 1993 р. відповідність знаків умовам їх реєстрації визначається згідно з законодавством, що діяло на дату подання заявки.

На дату подання заявки на реєстрацію знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 чинною була редакція Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів та послуг" від 15 грудня 1993 р. з останніми змінами від 22 травня 2003 року № 850-IV.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», чинного на дату подання заявки, правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом.

Відповідно до абз. 4 п. 3 ст. 6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є схожими настільки, що їх можна сплутати з фірмовими найменуваннями, що відомі в Україні і належать іншим особам, які одержали право на них до дати подання до Установи заявки щодо таких же або споріднених з ними товарів і послуг.

Згідно абз. 4 п. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу.

Суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Для встановлення відповідності знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 умовам надання правової охорони, на які посилався позивач, необхідним є застосування спеціальних знань.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України фактичні дані, що мають значення для справи встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Зважаючи на це, та керуючись ч.1 ст.143 ЦПК України, згідно з якою для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні 15.02.2011 року за клопотання представника позивача було призначено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності. Проведення дослідження було доручено судовому експерту Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Академії правових наук України - Дорошенку Олександру Федоровичу (м. Кив, вул. Боженка, 11, Науково-дослідний інститут інтелектуальної власності НАПН України), який знаходився в межах територіальної підвідомчості.

На вирішення експерта з урахуванням предмету позову були поставлені наступні питання:

- Чи є позначення за свідоцтвом України НОМЕР_1 на знак для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1», схожим настільки, що його можна сплутати з фірмовим найменуванням Відкрите акціонерне товариство «Інгосстрах» відносно послуг 35, 36, 42 класу МКТП на дату подання заявки до Установи?

- Чи є позначення за свідоцтвом України НОМЕР_1 на знак для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» оманливим або таким, що може вести в оману щодо особи позивача станом на дату подання заявки до Установи?

На виконання вказаної вище ухвали суду проведено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності та експертною установою надано Висновок № 723 судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності від 16 листопада 2011 року, в якому було зазначено:

1) Зображення знака для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_1 за свідоцтвом України НОМЕР_1 є схожим настільки, що його можна сплутати з фірмовим найменування Відкрите страхове акціонерне товариство «Ингосстрах» (Открытое страховое акционерное общество «Ингосстрах») для послуг 35, 36 класів МКТП.

2) Знак для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_1 за свідоцтвом України НОМЕР_1 є таким, що міг ввести в оману щодо особи, яка надає послуги, станом на 28.01.2005 - дату подання заявки № m 200500817 стосовно послуг 35, 36 класів МКТП».

27.10.2014 року ухвалою суду по справі було призначено повторну судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності, проведення якої було доручено судовому експерту Жилі Богдану Володимировичу, оскільки попередній висновок судової експертизи за № 723 від 16.11.2011 року судом було визнано необґрунтованим та таким, що суперечив матеріалам справи.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про судову експертизу» незалежно від виду судочинства судовий експерт зобов'язаний провести повне дослідження і дати обґрунтований та об'єктивний письмовий висновок.

Ст. 3 даного Закону передбачено, що судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об'єктивності і повноти дослідження.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 150 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 з подальшими змінами «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» передбачено, що повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов'язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

З висновку № 723 від 16 листопада 2011 року судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності вбачається, що при наданні відповіді на питання № 1 експертом було порушено норми абз. 4 п.3 ст.6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» та порушено методику проведення досліджень стосовно визначення однорідності послуг.

Так, згідно висновку вбачається, що дослідницька частина висновку не містить відомостей про стан об'єктів дослідження, зокрема щодо діяльності фірмового найменування позивача «ВСАТ «Інгосстрах» на підставі установчих документів, що визначають предмет та межі діяльності позивача, тобто перелік послуг, що надаються.

Між тим, відповідно до п.4.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених МЮУ від 08.10.1998 року за № 53/5 зазначено, що у дослідницькій частині висновку експерта описується процес дослідження та його результати, а також дається обґрунтування висновків з поставлених питань. Дослідницька частина висновку повинна включати відомості про стан об'єктів дослідження, застосовані методи (методики) дослідження, їх реєстраційний номер, умови їх використання.

Вбачається, що при проведенні дослідження щодо визначення однорідності чи спорідненості товарів і послуг 35, 36 класів МКТП, для яких використовується позначення (фірмове найменування) позивача та знак для товарів і послуг відповідача-2, експертом здійснено лише порівняльний аналіз словесних позначень, при цьому залишено поза увагою дослідження щодо порівняння однорідності чи спорідненості товарів і послуг, для яких використовуються досліджувані позначення.

Крім того, згідно Висновку вбачається, що відповідь на питання № 1 щодо встановлення схожості порівнюваних позначень, зроблена без посилань на конкретні матеріали справи, тобто безвідносно до дати подання заявки на видачу оскаржуваного свідоцтва.

В судовому засіданні експерт пояснив, що дане питання ним приймалося з урахуванням матеріалів справи, при цьому конкретно, які саме матеріали були покладені в основу експертного дослідження, останнім зазначено не було.

Таким чином, експертне дослідження в частині, що стосується відомості фірмового найменування позивача саме на дату подання заявки, не може вважатися обґрунтованим.

Крім того, експертом взагалі не було надано відповіді стосовно послуг 42 класу МКТП, хоча питання № 1, поставлене перед експертом та сформульоване в ухвалі суду про призначення судової експертизи, стосувалося і послуг 42 класу МКТП.

Відповідь на питання № 2 було зроблено експертом на підставі вже наданої відповіді на питання № 1, яка викликає сумнів у її обґрунтованості.

Крім того, експерт зробив висновок про можливість введення в оману лише на підставі встановленої схожості порівнюваних позначень.

Разом з тим, експертом не були досліджені критерії, які містить в собі поняття «можливість введення в оману», а відтак експертом не було здійснено дослідження властивості знака для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України НОМЕР_1 щодо можливості введення в оману щодо особи, яка надає такі послуги на дату подання заявки за спірним свідоцтвом, згідно з нормами Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затвердженого наказом Державного патентного відомства України від 28.07.95 за № 116 із змінами та доповненнями та нормами Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг».

З огляду на викладене та приймаючи до уваги те, що письмових роз'яснень експерт не надавав, а усні роз'яснення експерта під час судового засідання 03.09.2014 та 21.10.2014 року не внесли ясність щодо обґрунтованих недоліків експертизи, що зазначені відповідачами та третьою особою в суді, суд вважав, що наданий суду Висновок № 723 від 16 листопада 2011 року судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності не може вважатися обґрунтованим та таким, що узгоджується з іншими матеріалами цивільної справи.

Згідно Висновку повторної судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності № 68 від 01.12.2015 року, встановлено:

1. На дату подання заявки, на підставі якої було видано свідоцтво України НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1», вказаний знак не був схожим настільки, що його можна сплутати з фірмовим найменуванням Відкритого страхового акціонерного товариства «Інгосстрах» відносно послуг 35, 36, 42 класів МКТП.

2. На дату подання заявки, на підставі якої було видано свідоцтво України НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1», вказаний знак не був оманливим або таким, що міг ввести в оману щодо особи позивача.

Не погоджуючись з висновком повторної судової експертизи № 68, позивач подав клопотання про призначення повторної судової експертизи.

Судовий експерт Жила Б.В. у своїх додаткових усних і письмових поясненнях підтвердив складені ним висновки за результатами повторної експертизи, дав чіткі та вичерпні відповіді щодо необґрунтованості підстав для призначення повторної експертизи, які зазначив позивач в своєму клопотанні.

Дослідивши клопотання позивача про призначення повторної судової експертизи, суд відмовив в задоволенні даного клопотання в зв'язку з його необґрунтованістю та в зв'язку з тим, що оцінюючи висновок повторної експертизи у сукупності з наявними у справі доказами, суд вважає його належним та допустимим доказом у справі та приймає його до уваги, як такий, що узгоджується з вимогами чинного законодавства.

Така позиція суду полягає в наступному.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що фірмове найменування позивача «Відкрите страхове акціонерне товариство «Інгосстрах» було відомим на території Україні станом на дату подання заявки на свідоцтво України НОМЕР_1.

Крім цього, позивачем не було доведено використання на території України свого фірмового найменування до 28.01.2005 (дата подання заявки) для всіх послуг, для яких було зареєстровано оскаржуване позначення відповідача-2.

Серед наданих позивачем доказів щодо відомості його фірмового найменування та використання його для послуг, для яких зареєстровано знак за свідоцтвом України НОМЕР_1, в матеріалах справи не містяться докази, які доводять такі твердження позивача.

Судом самостійно встановлено, що докази, які містяться в матеріалах справи, а саме: установчі та реєстраційні документи Позивача (а.с. 15-127 т.1), приказ № 318 л/с від 01.11.91 (а.с. 139-140 т.1), Договор об организации облигаторного перестрахования № 10 019 - 19/00 от 2000 г. (а.с. 157-158 т.1); Договор о совместном страховании (состраховании) от 7 октября 1994 (а.с. 159-160 т.1) укладені не на території України й вказують на виникнення чи здійснення права на фірмове (комерційне) найменування в країні, де його було таким способом використано. Дані документи також не містять відомостей про місце їх укладання, що унеможливлює їх оцінку в якості належних доказів.

Щодо інших доказів, які були надані позивачем: Установчий договір ЗАТ «АСК ОСТРА-КИЇВ» (а.с.164-175 т.1), Статут ЗАТ «АСК «ІНГО Україна» (а.с. 176-189 т.1), Установчий договір страхового підприємства «Галінстрах» (а.с.190-194 т.1), Статут страхового підприємства «Галінстрах» (а.с. 195-198 т.1), Установчий договір САТ «Південне» (а.с.199-204 т.1), Установчий договір АСК «Карпати» (а.с.205-223 т.1), Статут АСК «Карпати» (а.с. 224-270 т.1), суд встановив, що з перелічених документів не вбачається саме факту надання споживачам послуг, таких самих або споріднених із послугами, для яких зареєстрований знак відповідача-2.

Також судом встановлено, що серед наданих позивачем доказів є документи, які не підтверджують використання фірмового найменування позивача у тому вигляді, у якому воно було зареєстроване станом на 28.01.2005 р. та на яке останній посилається, що воно є схожим до ступеня змішування із знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1.

Так, зображення нагород (а.с. 128-131 т.1), рейтингові свідоцтва (а.с. 132-135 т.1), викопіювання зі страхового рейтингу «Insurancе Top» (а.с. 136-138 т.1), Договор (номер, назва, дата та місце укладення нерозбірливі) (а.с. 148-149 т.1), Договор перестрахования № AVLR 01/2002 (а.с. 152 - 153 т.1), (Договор эксцедента убытка перестрахования ответственности автовладельцев перед третьими лицами в рамках международного соглашения «зеленая карта» № RX2002/3-3/V1071-1 (а.с. 155-156 т.1), свідоцтво про реєстрацію представництва «ОСАО ІНГОССТРАХ» (а.с. 273 т.1), довідка з ЄДРПОУ № 57 105 щодо представництва «ОСАО ІНГОССТРАХ» (а.с. 274 т.1), листи до/від представництва ВСАТ «Інгосстрах» (а.с.275-281 т.1); опитувальні анкети ( а.с. 282-297 т.1) містять найменування, відмінні від тих, які визначені позивачем у своїх чинних на дату подання заявки № m 200500817 статутних документах як фірмові найменування.

Зокрема, в статутних документах позивача зазначено скорочену назву підприємства як САО «Ингосстрах».

Суд не може вважати належними докази, які видані після дати подання заявки на реєстрацію позначення за свідоцтвом України НОМЕР_1, оскільки вони не стосуються предмета доказування.

В зв'язку з цим, оцінивши наявні докази: Дополнительное соглашение № 1 от 20.02.2006 к Ковер-Ноту № 449/05-05 от 15 декабря 2005 года (а.с. 141 - 143 т.1), Договір факультативного перестрахування № П211-05/01-1 (а.с. 144-145 т.1), Договор № 905-05/01 об общих условиях факультативного перестрахования (ретроцессии) 10 марта 2005 г. (а.с. 146-147 т.1) суд вважає їх неналежними доказами по даній справі.

В той самий час суд встановив, що такі докази, надані позивачем, як «Договор облигаторного непропорционального перестрахования № 292-97», укладений 20.12.2004 в місті Києві та «Договор перестрахования № 08/0278/01», укладений 21.02.2002 у місті Одесі з точки зору кількості, тривалості дії та вартості укладених в Україні позивачем з застосуванням фірмового найменування договорів щодо надання послуг з перестрахування вказує на те, що кількість договорів та відповідна кількість українських контрагентів позивача, яким було відоме його повне або скорочене фірмове найменування, є незначною та явно недостатньою для того, щоб стверджувати про обізнаність з фірмовим найменуванням широкого кола українських споживачів відповідних послуг.

Крім цього, вони вказують на те, що станом на 28.01.2005 - дату подання заявки № m 200500817, «Договор перестрахования № 08/0278/01 укладений 01.02.2002 р.» не був чинним близько двох років (мав строк дії від 20.02.2002 по 19.02.2003), а «Договор облигаторного непропорционального перестрахования № 292-97» від 20.12.2004 був чинний менше одного місяця, що не може вказувати на тривалий строк надання послуг з перестрахування на українському ринку.

Також судом встановлено, що серед наявних в матеріалах справи доказів не міститься документів, які б підтверджували виконання вказаних вище договорів перестрахування їх сторонами.

Суд вважає неналежним доказом і копію довідки щодо вхідної перестрахувальної премії від українських перестрахувальників за 2004, 2005 та 2006 роки, що ілюструє обсяги наданих в Україні послуг з перестрахування у грошовому еквіваленті.

Даний документ не може бути належним доказом, оскільки він не містить підпису та реквізитів уповноваженої особи, вихідного номеру та дати, а також вказаний документ не дає змоги визначити, яке саме найменування (найменування юридичної особи, фірмове найменування) використовувалось позивачем при наданні вказаних послуг.

Відповідно до абз. 4 п. 3 ст. 6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є схожими настільки, що їх можна сплутати з фірмовими найменуваннями, що відомі в Україні і належать іншим особам, які одержали право на них до дати подання до Установи заявки щодо таких же або споріднених з ними товарів і послуг.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що фірмове найменування позивача було відомим на території України станом на дату подання заявки на реєстрацію оскаржуваного знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1.

Таким чином суд вважає обґрунтованими твердження відповідачів та третьої особи про відсутність підстав для застосування відповідачем-1 вимог абз. 4 п. 3 ст. 6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" під час прийняття рішення про реєстрацію знака за свідоцтвом України НОМЕР_1, оскільки позивач не довів, що його фірмове найменування було відомим на території України станом на дату подання заявки на реєстрацію позначення.

Факту схожості знаку «ІНФОРМАЦІЯ_1» та фірмового найменування «ІНФОРМАЦІЯ_3» недостатньо для застосування до даних правовідносин абз. 4 п. 3 ст. 6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг".

Ст. 1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» знак - це позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

З наведеного визначення випливає, що знак для товарів і послуг виконує дві взаємно пов'язані функції - індивідуалізації (позначення) товару або послуги та індивідуалізації виробника чи особи, яка надає послуги.

Згідно з абз.1 п.п. 4.3.1.9. Правил позначень, що є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу, відносяться позначення, які породжують у свідомості споживача асоціації, пов'язані з певною якістю, географічним походженням товарів або послуг або з певним виробником, які насправді не відповідають дійсності.

Відповідно до абз.2 п.п. 4.3.1.9. Правил позначення може бути визнане оманливим або таким, що здатне вводити в оману, коли є очевидним, що воно в процесі використання як знака не виключає небезпеку введення в оману споживача.

Як встановлено вище судом, знак для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 станом на дату подання заявки на його реєстрацію не був схожим настільки, що його можна сплутати із фірмовим найменуванням позивача, оскільки відомість останнього на території України не доведена наявними в матеріалах справи доказами.

З огляду на викладене, суд вважає, що на дату подання заявки на реєстрацію знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1, вказаний знак не міг ввести споживачів в оману щодо особи, яка надає послуги, оскільки в матеріалах справи не міститься доказів, які вказували б на його схожість до ступеня змішування із яким-небудь відомим в Україні фірмовим найменуванням.

Виходячи з вимог ст. 10,11 ЦПК України, оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що позивачем не надано доказів в підтвердження заявлених вимог, а доводи представників позивача на спростування висновку повторної експертизи, суд вважає необґрунтованими.

Згідно ст. 19 Закону України «Про охорону прав на знак для товарів і послуг» невідповідність зареєстрованого знака умовам надання правової охорони є підставою для визнання свідоцтва недійсним повністю чи частково.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що позивачем заявлені позовні вимоги недоведені належними доказами по справі, а тому позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 494, 495, 499 ЦК України, ст.ст. 5, 6, 19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» від 15 грудня 1993 р. № 3689-ХІІ з подальшими змінами і доповненнями, п. 3 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг» від 23 грудня 1993 р., Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджених наказом Держпатенту України від 28 липня 1995 р. № 116 з наступними змінами та доповненнями, а також ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Відкритого страхового акціонерного товариства «Інгосстрах», відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з моменту проголошення рішення.

Суддя: