АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження 22-ц/774/183/К/15 інстанції Тимошенко Т.І.
Категорія № 26 (І) Доповідач - Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.,

при секретарі: Булах К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (надалі - ПАТ "Кривбасзалізорудком") та просила суд стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок отримання професійного захворювання, 243 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 листопада 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково: стягнуто з ПАТ "Кривбасзалізорудком" на її користь моральну шкоду у розмірі 15 000 гривень та на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "Кривбасзалізорудком", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

Зокрема, посилається на те, що розмір суми відшкодування моральної шкоди, стягнутий з відповідача на користь позивача, не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Під час розгляду даної справи, судом не було встановлено наявність належних доказів спричинення позивачу ОСОБА_2 моральної шкоди у зв'язку з профзахворюванням та не було доведено вини відповідача у спричиненні їй цієї шкоди.

Крім того, апелянт посилається на те, що суд не врахував, що позивач протягом роботи на підприємстві забезпечувалася спецодягом та засобами індивідуального захисту, користувалася курортними путівками, придбаними за рахунок Фонду соціального страхування, а також ОСОБА_2 виплачувалася матеріальна допомога у період з 07.10.2002 року по 31.12.2010 року, що свідчить про активну участь підприємства відповідача у оздоровленні позивача.

Також ПАТ "Кривбасзалізорудком" у апеляційній скарзі зазначили, що судом першої інстанції не взято до уваги, що висновок у п.19 акту розслідування хронічного професійного захворювання щодо наявності порушення відповідачем законодавства про охорону праці зроблено неповноважним органом, оскільки це входить до компетенції Держгірпромнагляду.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить її відхилити, а рішення суду, як законне та обґрунтоване, на її думку, залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 пропрацювала на підприємстві відповідача в шахті імені "Родіна" в період з 07 жовтня 2002 року по професії підземним гірничим робітником, підземним геологом. 08 жовтня 2014 року була звільнена у зв'язку з виходом на пенсію.

Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини (протокол № 155) від 23 січня 2014 року позивачу ОСОБА_2 було встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першої - другої стадії (пиловий бронхіт першої - другої стадії, емфізема легень першої - другої стадії); нейросенсорна приглухуватість першого ступеню (з легким зниженням слуху).

Відповідно до п.17 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 28 березня 2014 року встановлено, що причиною отримання профзахворювань у позивача явилась саме робота в умовах перевищення гранично - допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень вентиляції та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, а саме запиленості повітря робочої зони та фізичного перевантаження: концентрація в повітрі робочої зони аерозолів пилу з вмістом вільного кремнію діоксиду кристалічного від 10 до 70% - 5.0 мг/м3 при гранично допустимій нормі 2,0 мг/м, шум, еквівалентний рівень звуку 91 дБА при допустимому до 80.

Висновком обласної медико-соціальної експертної комісії від 07.10.2014 року ОСОБА_2 первинно встановлено 20% втрати професійної працездатності: 15% по ХОЗЛ, 5% по туговухості. Протипоказано: пил, переохолодження, шум, важка праця.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ПАТ "Кривбасзалізорудком" винен у виникненні у позивача професійного захворювання, у зв'язку з чим їй було спричинену моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з професійним захворюванням був встановлений. Вона отримала професійне захворювання, втратила працездатність у розмірі 20 %.

Позивач періодично потребує амбулаторного і стаціонарного лікування, оздоровлення, переносить фізичний біль та моральні переживання. У ОСОБА_2 порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час позивач зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для неї роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя.

У зв'язку з чим, висновок суду щодо спричинення позивачу неправомірними діями відповідача ПАТ "Кривбасзалізорудком" моральної шкоди є правильним.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем не надано доказів спричинення їй моральної шкоди у зв'язку з професійним захворюванням, є безпідставними та такими, що суперечать Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. № 212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу вперше висновком МСЕК від 07.10.2014 року встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 20 %.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо того, що позивач протягом роботи на підприємстві забезпечувалася спецодягом та засобами індивідуального захисту, користувалася курортними путівками, придбаними за рахунок Фонду соціального страхування, а також ОСОБА_2 виплачувалася матеріальна допомога у період з 07.10.2002 року по 31.12.2010 року, що свідчить про активну участь підприємства відповідача у оздоровленні позивача, та що у діях відповідача відсутні ознаки протиправної поведінки по спричиненню моральної шкоди позивачу, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки згідно ст.153 КЗпП України на підприємство покладено обов'язок створити для працівника безпечні умови праці.

Висновок суду про відшкодування відповідачем ПАТ "Кривбасзалізорудком" позивачу моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008р., відповідно до якого, статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

На думку колегії суддів, при визначенні суми моральної шкоди, стягнутої з ПАТ "Кривбасзалізорудком" на користь ОСОБА_2, судом у повній мірі враховані положення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідачів та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Суд першої інстанції врахував відсоток втрати професійної працездатності позивача та його наслідки для ОСОБА_2

У зв'язку з чим доводи апеляційної скарги відповідача щодо того, що розмір суми відшкодування моральної шкоди, стягнутий з відповідача на користь позивача, не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, не може бути взятий до уваги колегією суддів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що висновок у п.19 акту розслідування хронічного професійного захворювання щодо наявності порушення відповідачем законодавства про охорону праці зроблено неповноважним органом, оскільки це входить до компетенції Держгірпромнагляду, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки не спростовують висновків суду щодо наявності правових підстав для відшкодування відповідачем позивачу моральної шкоди у зв'язку з професійним захворюванням та вини відповідача у спричиненні позивачу моральної шкоди у зв'язку з професійним захворюванням.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, а рішення суду повинно бути залишено без змін на підставі ст. 308 ЦПК України .

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: