АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 1050 /2015 р. Головуючий у 1 інстанції - Васалатій К.А.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4.02.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Осмолович В.С.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»

про визнання договору іпотеки недійсним

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2014 року відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору іпотеки недійсним.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати це рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним п.3.1.9. договору іпотеки від 30.04 2008 р., укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та позивачкою, та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, на те, що суд не повно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 30.04.2008 р. у між ВАТ „Райффайзен Банк Аваль" - відповідачем з однієї сторони та позивачем ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки.

Згідно п. 1.1. договору цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя - відповідача по справі, що витікають з кредитного договору № 223395048 від 30.04.2008 р. (а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору), укладеного між іпотекодержателем - банком та іпотекодавцем - позивачем, за умовами якого іпотекодавець - позивач зобов'язався до 30.04.2028 р. повернути іпотекодержателю - відповідачу кредит у сумі 495000 дол. США, сплативши проценти за користування ним згідно умов кредитного договору, комісійну винагороду, а також можливу неустойку (пеню, штрафи), у розмірі строки і у випадках, передбачених кредитним та цим Договором, а також виконати інші умови кредитного договору та відшкодувати іпотекодержателю - відповідачу всі можливі збитки, понесені ним внаслідок невиконання неналежного виконання умов кредитного договору.

Як вказує позивач, п. 1.2. договору передбачено, що згідно ст. 5 Закону України „Про іпотеку" предметом іпотеки є нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1, який стане власністю іпотекодавця - позивача у майбутньому після державної реєстрації договору купівлі-продажу квартири, посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом КМНО 30.04.2008 р. за р. № 620, за умовами якого позивач ОСОБА_1 купила вищевказаний предмет іпотеки у ОСОБА_4

Також судом встановлено, що 25.10.2012 р. набрало законної сили рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18.10.2011 р., за яким було стягнуто із позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь відповідача - ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції заборгованість за кредитним договором від 20.03.2007 р. у розмірі 6990380,44 грн.

Позивачка зазначала, що під час розгляду даної цивільної справи, тобто, 11.06.2009 р. були внесені зміни до кредитного договору № 223395048 від 30.04.2008 р. яким були перенесені строки повернення кредиту до 30.05.2034 р. (як вказано у позові). При цьому їй (позивачці) був наданий договір про внесення змін № 1 до договору іпотеки посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом КМНО 30.04.2008 р. № 625, але позивачка посилалася на те, що договір іпотеки від 30.04.2008 р. та додаткові угоди до іпотечного договору від 11.06.2009 р. не підписувала.

Також позивачка зазначала, що вона не пам'ятає та ставить під сумнів підпис, який стоїть в ст.5 Договору про внесення змін № 1 до договору іпотеки, посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом КМНО від 30.04.2008 р. за № 625; що представники відповідача, які укладали та підписували даний договір не мали службових повноважень на укладення та підписання даного договору саме в такій редакції і саме на таких умовах, довіреність, статут, положення про філію, на підставі яких вони діяли, їм таких повноважень не надавали; що під час укладення договору їй не було роз'яснено порядок та умови укладення договору, не було роз'яснено, які правові наслідки настають для неї після укладення договору, який порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.

З цих підстав вона просила задовольнити її позовні вимоги.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивачка просила визнати недійсним лише п.3.1.9. договору іпотеки, та скасувати рішення суду в цій частині.

Так, згідно п.3.1.9. вказаного договору іпотеки, у випадках, якщо суми від продажу предмета іпотеки та суми від реалізації іншого майна, що буде заставленим, для виконання зобов»язань за кредитним договором недостатньо для повного задоволення вимог іпотекодержателя, він має право в судовому порядку вимагати отримання суми, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна іпотекодавця.

Заперечуючи проти позову представник відповідача посилався на необґрунтованість доводів позивачки про те, що п.3.1.9. договору іпотеки порушує її права, оскільки, вона погодилася із даним пунктом, підписуючи договір іпотеки; що згідно цього пункту відповідач має право виключно в судовому порядку стягнути суму, якої не вистачає для повного задоволення вимог з іншого майна іпотекодавця; що позивачка також є боржником за кредитним договором, у забезпечення якого укладено цей договір іпотеки. Тому, згідно вимог закону та п.16.12 кредитного договору відповідає за його виконання усім своїм майном, на яке згідно закону може бути звернуто стягнення.

Такі доводи відповідача є слушними.

До того ж, судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.10.2011 р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 25.10.2012 р., стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на користь відповідача - ПАТ „Райффайзен Банк Аваль'" заборгованість за кредитним договором від 20.03.2007 р. у розмірі 6990380,44 грн.(а.с.48-55).

Згідно ч.3 ст. 61 ЩІК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ.

Згідно ст. 203 ч.3 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Судом було встановлено, що волевиявлення позивача ОСОБА_1 на укладення договору іпотеки було вільним, під час підписання вона була ознайомлена з умовами та наслідками і принцип свободи договору не був порушений, договір був укладений та підписаний сторонами в добровільному порядку, а тому, посилання представника позивача на п. 3.1.9 договору іпотеки є недоречним.

Тому, оцінивши зібрані докази суд першої інстанції правильно вважав, що відповідачем ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" надані до суду належні та допустимі докази того, що позивачка ОСОБА_1 належним чином була ознайомлена з усіма суттєвими умовами договору іпотеки, про що свідчать підписи позивача у даному договорі, а тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню у повному об'ємі як необгрунтовані.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам. Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - відхилити, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2014 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :