АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/1234/14-ц 22-ц/774/385/К/15
Справа № 212/1234/14-ц Головуючий в першої інстанції
Провадження № 22-ц/774/385/К/15 Пустовіт О.Г.
Категорія № 27 (4) Суддя доповідач - Братіщева Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: Братіщевої Л.А.,

суддів: Грищенко Н.М., Митрофанової Л.В.,

при секретарі: Трофименко О.О.

за участю: представника позивача ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» - Подолінного Романа Георгійовича,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ «КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк» зазначив, що згідно договору № б/н від 08.09.2006 року відповідач отримала кредит у розмірі 6200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму заборгованості за кредитом.

Відповідач взяті на себе зобов'язання у встановлений строк не виконувала, у зв'язку з чим станом на 21 грудня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 25962,69 грн., яка складається з 9945,39 грн. - заборгованості за кредитом, 16017,30 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 500 - штрафу (фіксована частина), 848,12 грн. - штрафу (процентна складова). Від вказаної суми віднімається сума у розмірі 9000,20 грн., яка була стягнута з відповідача наказом Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 січня 2008 року.

Просили стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 18310,61 грн., а також судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2014 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовлено. Судові витрати покладені на ПАТ «КБ «ПриватБанк».

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового - про задоволення позову у повному обсязі. Вважає, що суд першої інстанції, безпідставно відмовив в задоволенні позову з тих підстав, що позивач скористався своїм правом на стягнення боргу, оскільки судовим наказом від 10.01.2008 року з відповідача стягнута сума боргу за кредитним договором та відсотки, а також позивачем пропущені строки звернення до суду із зазначеним позовом.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову з підстав, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна повністю законним і обґрунтованим.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між Закритим акціонерним товариством «Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір № б/н від 08 вересня 2006 року про надання банківських послуг, який складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та тарифів. Згідно умов договору відповідач отримав платіжну картку та кредитні кошти у розмірі 6200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 8-12).

Умовами і правилами надання банківських послуг, а саме п. 6.5 передбачено, що відповідач зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Крім того, п. 8.6. Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених вказаним договором більше ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

У зв'язку із невиконанням боржником ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань по кредитному договору у повному обсязі, утворилась заборгованість, яка станом на 31 грудня 2013 року становить 25962,69 грн., з яких: 9945,39 грн. - заборгованість за кредитом; 16017,30 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 848,12 грн. - штраф (процентна складова)( а.с. 5-7).

10 січня 2008 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за заявою ЗАТ «КБ «ПриватБанк» виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь ЗАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 9000 грн. 20 коп. (а.с. 4, 38).

Таким чином, заборгованість за кредитним договором відповідача перед Банком становить 16962 грн., яка, як уточнив представник позивача в апеляційному суді, складається з 3750,87 грн. - заборгованості за кредитом та 13211,62 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 848,12 грн. - штраф (процентна складова), а всього 18310, 61 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався ст. ст. 257, 526 ЦК України, посилаючись на строк позовної давності та необґрунтованість вимог позивача, виходячи з того, що позивач скористався своїм правом на стягнення боргу, звернувшись до суду у 2007 році з заявою про видачу судового наказу, а невиконання судового наказу по стягнення коштів не є підставою для повторного звернення до суду з позовом.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду з наступних підстав.

Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Посилаючись на зазначені норми Закону, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо невиконання належним чином відповідачем ОСОБА_3 умов кредитного договору, що свідчить про обґрунтованість вимог позивача.

Але, відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив с того, що скористався своїм правом на стягнення боргу, звернувшись до суду у 2007 році з заявою про видачу судового наказу, а невиконання судового наказу по стягнення коштів не є підставою для повторного звернення до суду з позовом.

Колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Як вбачається з довідки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 05.06.2014 року, з заробітної плати ОСОБА_3 утримувалась заборгованість по кредиту на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» згідно виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу № 2-н-57 від 10.01.2008 року. Заборгованість складала 9040,70 грн. Утримано і перераховано 8866,14 грн. Залишок заборгованості складає 174,56 грн. (а.с. 36).

Виходячи із вищезазначених норм, наявності непогашеного відповідачем боргу, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що видача судового наказу у 2008 році не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не тягне за собою припинення нарахування відсотків за користування неповернутими кредитними коштами, а також нарахування інших платежів, передбачених кредитним договором до повного повернення позичальником отриманої суми кредиту.

Колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку позовної давності за заявленими позовними вимогами, з наступних підстав.

Так, ч. 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Однак, з матеріалів справи не вбачається, що відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції була подана заява про застосування позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності, нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, у Постанові від 19 березня 2014р. у справі № 6-14 цс 14 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

З копії зави позичальника вбачається, що строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії кредитної карти (а.с. 8 зворот).

Відповідно до Розділу ІІ Умов та Правил користування платіжною карткою, розмір боргових зобов'язань Тримача картки, які щомісячно підлягають сплаті Тримачем протягом строку дії картки. Вказаний платіж розраховується як сума овердрафту та суми щомісячного платежу, який складається з нарахованих до сплати процентів та частини заборгованості за кредитом. В залежності від виду платіжної картки, розмір та порядок розрахунків щомісячного платежу вказаний в заяві та пам'ятці клієнта та виражений у відсотковому співвідношенні до здійсненим операціям з використанням платіжних карт.

Оскільки, як убачається, умовами договору передбачено порядок погашення заборгованості щомісячними платежами, останній платіж відповідачем згідно виписки з карткового рахунку здійснено 10 грудня 2013 року в сумі 148,74 грн. (а.с. 7), тобто з цього часу розпочався перебіг строку позовної давності, який закінчиться 10 грудня 2016 року.

Позивач ПАТ «КБ «ПриватБанк» надіслав до суду позовну заяву про захист свого порушеного права, згідно штампу вхідної кореспонденції суду першої інстанції, 10 лютого 2014 року, тобто в межах строку позовної давності.

Таким чином, висновок суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог з підстав необґрунтованості вимог позивача та пропуску строку позовної давності - є помилковим, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позову і стягненню з відповідача на користь позивача в порядку заборгованості за кредитним договором № б/н від 08.09.2006 року станом на 31 грудня 2013 року, яка складається з заборгованості по кредиту - 3750, 87 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 13211,62 грн., 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 848,12 грн. - штраф (процентна складова), а всього 18310 грн. 61 коп.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1, 4 ч.1 ст. 309, ст. 313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.09.2006 року станом на 31 грудня 2013 року в розмірі 18310 (вісімнадцять тисяч триста десять) грн. 61 коп., яка складається з наступного: 3750,87 грн. - заборгованість за кредитом, 13211,62 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 848,12 грн. - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: