Справа №560/2106/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2015 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

при секретарі Катюха К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання та утримання малолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 25 вересня 1998 року Берестівською сільською радою Дубровицького району Рівненської області, а/з №09, від якого у них малолітні діти: дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також просить визначити місце проживання малолітніх дітей:

- ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 - з батьком, ОСОБА_2;

- ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 - з матір'ю, ОСОБА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося. Причинами цього стали втрата взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини. Відповідач постійно пред'являє їй необгрунтовані претензії, що робить сімейне життя нестерпним.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила суд шлюб розірвати та визначити місце проживання та утримання малолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 - з матір'ю, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 - з батьком, ОСОБА_2.

В судовому засіданні відповідач позов визнав повністю, згідний на розірвання шлюбу.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Встановлено, що сторони не ведуть спільного сімейного життя, господарства, не підтримують подружніх стосунків, між ними втрачено любов та взаємоповагу, сім'я розпалася остаточно, зберегти її неможливо.

Суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам їхніх дітей.

Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно ч.1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

За змістом ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дітей до кожного з батьків, вік дітей, стан їх здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, суд дійшов висновку, що малолітню дитину: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, потрібно залишити проживати разом з батьком - ОСОБА_2, а малолітню дитину: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити проживати разом з матір'ю - ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 105, 110, 112, 160, 180, 181 СК України, ст.ст. 10, 60, 81, 88, 214, 215, 292, 294 ЦПК України суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Шлюб, що уклали ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 25 вересня 1998 року Берестівською сільською радою Дубровицького району Рівненської області, а/з №09 - розірвати.

Визначити місце проживання та утримання малолітньої дитини: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 - разом з батьком - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визначити місце проживання та утримання малолітньої дитини: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 - разом з матір'ю - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Заступник голови Дубровицького

районного суду К.М. Отупор