Провадження № 22-ц/779/31/2015
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Фединяка В.Д.

суддів: Ковалюка Я.Ю., Матківського Р.Й.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю представника ПАТ «Дельта Банк» Купріянової Н.О.

представників ОСОБА_3 - ОСОБА_4

ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 23 жовтня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся в суд зазначеним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що 16.05.2008 року строком до 16 травня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №0, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмір 112000 доларів США під 13,5 % річних. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами в тому числі і по вищевказаному кредитному договору. 16.05.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_5 укладеного договір поруки №0/1-П, згідно з умовами якого поручився перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №0 від 16.05.2008 року. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що банк повідомляв його шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язання згідно умов кредитного договору. Зобов'язання належним чином не виконані у зв'язку з чим станом на 14.05.2013 року в ОСОБА_3 виникла заборгованість в сумі 1089527,51 грн., з яких заборгованість за кредитом - 744959,19 грн., заборгованість за відсотками - 344568,32грн., які банк просив стягнути в солідарному порядку з позичальника та поручителя ОСОБА_5

В свою чергу ОСОБА_5 в січні 2014 року звернувся з зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3, в якому просив визнати договір поруки №0/1-П від 16.05.2008 року укладений між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_5 таким, що припинив свою дію. Обгрунтовував позовні вимоги тим, що 16.05.2008 року, він уклав з АКІБ «Укрсиббанк» договір поруки №0/1-П, згідно з умовами якого поручився перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №0 від 16.05.2008 року, укладеного між кредитором та Боржником. 30.01.2009 року між АКІБ «Укрсиббанк» та боржником було укладено додаткову угоду №1 до договору споживчого кредиту, яким було змінено умови основного договору. Відповідно до п.1.1. Угоди сторони домовились про зміну кінцевого терміну повернення кредиту за договором, за умовами якого позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 16.05.2023 року, якщо тільки не буде застосований інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору. Проте, пунктом 2.1. договору поруки передбачалось що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Жодної згоди на зміну умов основного договору ОСОБА_5, як поручитель, не надавав і жодних додаткових угод про зміну умов договору поруки не підписував. Вважає, що внаслідок укладення додаткової угоди між банком та позичальником було збільшено обсяг відповідальності поручителя, що свідчить про порушення його прав і законних інтересів зі сторони відповідачів, і є підставою для припинення договору поруки.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 02.04.2014 року зазначені позови об'єднані в одне провадження.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.10.2014 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ПАТ «Дельта Банк»1089527,51 грн. заборгованості за кредитним договором №0 від 16.05.2008 року, в тому числі заборгованість по тілу кредиту - 744959,19 грн., заборгованість за відсотками - 344568,32 грн. та 3441 грн. судового збору. В задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим задоволено. Визнано поруку ОСОБА_5, яка виникла на підставі договору поруки № 0/1-П від 16.05.2008 року укладеного між ОСОБА_5 та АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року) припиненою.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ПАТ «Дельта Банк», подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухвалення нового, яким в повному обсязі задовольнити позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» та стягнути кредитну заборгованість в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та відмовити в задоволенні зустрічного позову, посилаючись на те, що суд неповно з'ясував обставини справи, дав неправильну оцінку поданим доказам, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому ухвалив незаконне рішення. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не враховано, що пунктом 1.2. договору поруки передбачено, що термін виконання основного зобов'язання 16.05.2011 року, якщо згідно умов основного договору не буде застосовано інші терміни виконання такого зобов'язання.

Під час розгляду справи в попередніх судових засіданнях представник ПАТ «Дельта Банк» підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі, просить задовольнити скаргу.

Представники ОСОБА_3 і ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнали, вважають рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов та стягуючи ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 1089527 грн.51 коп., суд першої інстанції виходив з того, що16 травня 2008 року строком до 16.05.2023 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та відповідачем був укладений кредитний договір №0, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмір 112000 доларів США під 13,5 % річних. Проте позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, станом на 14 травня 2013 року виникла заборгованість в сумі 1089527,51 грн., яку стягнув з відповідача.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_5 та визнаючи його поруку припиненою, суд виходив з того, що 30 січня 2009 року без згоди поручителя АКІБ «УкрСиббанк» змінив умови кредитного договору укладеного 16.05.2008 року строком до 16 травня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3, збільшивши строк дії кредитного договору до 16.05.2023 року внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності ОСОБА_5 за договором поруки №0/1-П, укладеним 16.05.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_5, згідно з умовами якого останній поручився перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №0 від 16.05.2008 року.

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом установлено, що 16.05.2008 року строком до 16 травня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №0, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмір 112000 доларів США під 13,5 % річних.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 умов кредитного договору станом на станом на 14 травня 2013 року виникла заборгованість в сумі 1089527,51 грн.

Також установлено, що 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами в тому числі і по вищевказаному кредитному договору.

Відповідно із умовами зазначеного кредитного договору сплата основної суми кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідач належно не виконував свої зобов'язання за договором, внаслідок чого на 14.05.2013 року в ОСОБА_3 виникла заборгованість в сумі 1089527,51 грн., з яких заборгованість за кредитом - 744959,19 грн., заборгованість за відсотками - 344568,32грн.

Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції вірно вважав, що є підстави для задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» та правильно керувався умовами договору і ст. ст. 553,554,1048, 1050, 1054 ЦК України.

Правильним є також висновок суду про задоволення зустрічного позову з огляду на таке.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_5 посилався на невизнання банком його права, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, на припинення поруки у зв'язку зі зміною зобов'язання без його згоди, унаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України.

За змістом п. 1 ч. 2, ч. 3 цієї статті одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень ч. ч. 2 - 5 ст. 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту ст. ст. 559, 598 ЦК України вбачається, що припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Термін "порука", застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

Таким чином за положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому випадку звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12 - 15, 20 ЦК України, ст. ст. 3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК України) можна дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що 16.05.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_5 укладено договір поруки №0/1-П, згідно з умовами якого поручитель поручився перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №0 від 16.05.2008 року строком до 16 травня 2011 року укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмір 112000 доларів США під 13,5 % річних.

Згідно п.2.1. кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови Основного договору з Боржником внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя.

Відповідно п.1.2.2. 1) кредитного договору №0 від 16.05.2008 року строком до 16 травня 2011 року укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 позичальник зобов'язувався 16 числа щомісяця сплачувати ануїтетні платежі у розмірі 3805 доларів США до 16 травня 2011 року (а.с.5). Загальна сума погашення кредиту становила 137994.83 доларів США (16.05.2008 р. по.16.05.2011р.).

Судом установлено, що 30 січня 2009 року без згоди поручителя АКІБ «УкрСиббанк» змінив умови кредитного договору укладеного 16.05.2008 року строком до 16 травня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 збільшивши період, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами до 16 травня 2023 року внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності ОСОБА_5 за договором поруки №0/1-П, укладеним 16.05.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_5, згідно з умовами якого останній поручився перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №0 від 16.05.2008 року.

Зокрема, при збільшенні строку дії кредитного договору до 16 травня 2023 року позичальник зобов'язувався 16 числа щомісяця сплачувати ануїтетні платежі у розмірі 1245 доларів США до 16 травня 2023 року (а.с.14). У зв'язку з зміною умов кредитного договору загальна сума погашення кредиту становить 179612 доларів США (16.05.2008 р. по.16.05.2023р.).

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду викладених в оскаржуваному рішенні, тому не можуть бути підставою для скасування справедливого і по суті правильного рішення суду лише з одних формальних міркувань.

Колегія суддів вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для скасування цього рішення, за доводами апеляційної скарги не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити. Рішення Івано-Франківського міського суду від 23 жовтня 2014 року в даній справі залишити без змін

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з часу набрання законної сили.

Головуючий-суддя В.Д.Фединяк

Судді: Я.Ю.Ковалюк

Р.Й.Матківський