Провадження № 2/263/167/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Степанової С.В., при секретарі Соколовї О.Б., за участю представника відповідача Прокуратури Донецької області Кісельової С.С., представника відповідача Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області Муштіної І.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до Прокуратури Донецької області, Прокуратури Київського району міста Донецька, Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Київського районного відділу Донецького міського управління Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державна казначейська служба України та Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовною заяво про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури. В позовній заяві вказала, що з 19.02.2013 року в провадженні СВ Київського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області перебуває кримінальне провадження №0000571 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України за заявою потерпілої ОСОБА_5 про привласнення товару посадовими особами складу. Протягом 12 місяців досудового слідства по даному кримінальному провадженню слідчі не вчинили жодної дії, спрямованої на встановлення та підтвердження вини злочинців, у зв'язку з чим останні до цього часу не притягнуті до кримінальної відповідальності. 20.11. 2013 року рішенням Київського районного суду м. Донецька, за результатами розгляду цивільної справи № 2/257/1559/13, яке набрало законної сили, встановлено, що 04 грудня 2012 року завідуюча складом ТОВ «Облжилпостачторг» ОСОБА_6 привласнила ввіреній їй ФОП ОСОБА_5 товарно-матеріальні цінності (далі - ТМЦ) на загальну суму 298 813,10 грн. Вважала, що вказаним судовим рішенням по цивільній справі встановлена особа, яка вчинила зазначений злочин - ОСОБА_6, місце, час вчинення злочину та розмір завданої шкоди потерпілій ФОП ОСОБА_5 - 298 813 грн. 10 коп. тощо, але слідчий СВ Київського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області безпідставно не оголошує підозру ОСОБА_6 Ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Донецька від 22.08.2013 року та 06.09.2013 року по даному кримінальному провадженню встановлено, що вказані вище ТМЦ незаконно утримує ОСОБА_7 Крім того під час здійснення процесуальних дій по даному кримінальному провадженню, слідчі та прокурор зареєстрували 9 заяв позивача про вчинення злочинів встановленими особами, які випливають з вищевказаного кримінального провадження лише після зобов'язання їх слідчими суддями провести таку реєстрацію, винесли незаконні постанови про закриття 3 кримінальних проваджень, не розглянути 15 клопотань позивача про вчинення певних слідчих дій, не виконали понад 20 ухвал слідчих суддів щодо вчинення конкретних слідчих та процесуальних дій. Внаслідок рішень, дій та бездіяльності відповідачів, позивач зазначала душевні страждання, у зв'язку із чим їй спричинено моральну шкоду, оскільки позивач був позбавлений права на захист його прав, інтересів як потерпілого та був вимушений робити додаткові зусилля для написання та подачі скарг до слідчих суду та прийняття участі у судовому розгляді. Посилаючись на статті 1166, 1167, 1172, 1174, 1176 ЦК України, просила стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду у сумі 10000 грн.

Позивач у судове засідання не з'явилася, але в позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи у її відсутність у разі її неявки до суду.

Представники відповідачів: Прокуратури Київського району міста Донецька, Київського районного відділу Донецького міського управління Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державної казначейської служби України та Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, у судове засідання також не з'явилися з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

Представник відповідача Прокуратури Донецької області Кісельова С.С. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважала їх необґрунтованими та просила відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Надала суду заперечення, в яких вказала, що на теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000571 триває, однак його проведення ускладнюється у зв'язку з проведенням на території Донецької області антитерористичної операції. Крім того, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора відповідно до вимог ст. ст. 303-307 КПК України розглядаються слідчим суддею місцевого суду. Можливість їх оскарження до вищестоящої прокуратури чинним КПК України не передбачена. Норми статті 1176 ЦК України не регламентують порядок відшкодування шкоди, завданої зазначеними в позовній заяві рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового слідства та прокуратури. Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду, передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України передбачають доведеність наявності шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позовна заява не містить посилання на жодну конкретну дію чи бездіяльність, якими заподіяні позивачу моральні страждання або втрати немайнового характеру та які саме.Позивачем не надано доказів завдання їй морального шкоди і що дії прокурора є підставою для відшкодування шкоду на загальних підставах. Позивач не обґрунтувала суму та розмір шкоди, не послалася на докази та фактичні обставини справи. Суд в рамках цивільного судочинства не може надавати оцінку законності процесуальних рішень слідчого чи прокурора, оскільки вони можуть бути оскарженні лише слідчому судді, та позивач оскаржуючи бездіяльність органів досудового слідства лише використала надане їй статтею 307 КПК України право, однак ухвали слідчих суддів за результатами скарг позивача ніяких наслідків цивільно-правового характеру за собою не тягнуть. Так само звернення ОСОБА_5 з клопотаннями до органів досудового розслідування є реалізацією її процесуального права у кримінальному процесі.

Представник відповідача Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області Муштіна І.Г. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважала їх необґрунтованими та просила відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Заперечення, надані представником відповідача Прокуратури Донецької області, підтримала у повному обсязі. Суду додатково пояснила, що всі кримінальні провадження відносно працівників РВ, щодо яких позивачем подано позовну заяву, були закрити.

Суд, вислухавши представників відповідачів, які з'явилися, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні СВ Київського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області перебуває кримінальне провадження №0000571 від 19.02.2013 року за ч. 4 ст. 191 КК України за фактом розстрати співробітниками ТОВ «Облжилснабторг» ввіреного майна, що належало ОСОБА_8

Також, у провадженні СВ Київського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області знаходились кримінальні провадження № 0000089 від 12.07.2013 року, № 0000090 від 12.07.2013 року, № 0003234 від 07.10.2013 року за фактами надання неправдивих показів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також невиконання ОСОБА_6 судового рішення, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 2 ст. 384 КК України, які 17.10.2013 року були об'єднані в одне провадження під єдиним номером 0000571 за ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 382, ч. 2 ст. 384 КК України.

15.01.2014 року СВ Київського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області відомості про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених статтями 198, 388 КК України внесені до ЄРДР за № 0000140 за ч. 1 ст. 388 КК України та за № 0000142 за ст. 198 КК України.

На теперішній час досудове розслідування у вказаних кримінальних провадженнях триває, про що заперечень не було.

Ухвалами слідчих суддів Київського районного суду м. Донецька від 09.10.2013 року, було зобов'язано слідчого СВ Київського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування за заявою ОСОБА_5 про вчинене ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених статтями 198, 388 КК України за фактом зберігання майна, одержаного злочинним шляхом та незаконної дії щодо майна, на яке накладено арешт. (а.с. 20-21)

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Донецька від 22.08.2013 року, було зобов'язано слідчого СВ Київського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування за заявою ОСОБА_5 про вчинення з боку ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України. (а.с.31).

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Донецька від 06.09.2013 року, було зобов'язано слідчого СВ Київського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування за заявою ОСОБА_5 про вчинене з боку ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України. (а.с. 36).

Позивачем не надано доказів щодо не реєстрації слідчим та прокурором її заяв про вчинення інших п'яти злочинів, щодо яких зазначено в позовній заяві.

Позивачем не зазначено, які саме постанови слідчого та прокурора про закриття кримінального провадження були скасовані.

Згідно доданої до позовної зави ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Донецька від 09.10.2013 року, постанову старшого слідчого прокуратури Київського району м. Донецька по кримінальному провадженню № 0000062 від 30.08.2013 року за ст. 382 КК України за фактом невиконання слідчим Київського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області ухвал суду від 19.04.2013 року, 16.09.2013 року, було скасовано та зобов'язано слідчого провести певні слідчі дії.(а.с. 22).

Згідно доданої до позовної зави ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Донецька від 19.04.2013 року, постанову старшого слідчого Київського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області Скубій С.В. від 20.03.2013 року про закриття кримінального провадження № 0000571 від 19.02.2013 року за ч. 4 ст. 191 КК України, було скасовано та зобов'язано слідчого провести певні слідчі дії.(а.с. 35).

Іншої скасованої слідчим суддею постанови слідчого або прокурора про закриття кримінального провадження, позивач суду не надала.

Згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Донецька від 03.06.2014 року в порушення ст. 220 КПК України ОСОБА_5 не було надано відповіді щодо розгляду її клопотання від 23.05.2014 року щодо необхідності виконання рішень слідчих суддів та скарга на бездіяльність прокурора. (а.с. 9).

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Донецька від 08.05.2014 року було зобов'язано слідчого СВ Київського РВ ДМУГУМВС України в Донецькій області , в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_5, долучити до матеріалів кримінального провадження ухвалу Київського районного суду м. Донецька від 08.04.2014 року, згідно якої потерпілій ОСОБА_5 надано тимчасовий доступ до документів, що підтверджують право власності ОСОБА_7 на товар та лист ДПІ у Калінінському районі м. Донецька від 14.04.2014 року. (а.с. 10).

Ухвалами слідчих суддів Ворошиловського районного суду від 07.05.2014 року, 09.04.2014 року, було зобов'язано прокуратуру Донецької області виконати певні слідчі дії у кримінальному провадженні, де позивач є потерпілою. (а.с. 11, 12).

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Донецька від 02.04.2014 року, за скаргою ОСОБА_5 визнано неправомірною бездіяльність слідчих СВ Київського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області та прокурора Київського району м. Донецька щодо невиконання ухвал слідчих суддів Київського району м. Донецька. (а.с. 13).

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Донецька від 21.01.2014 року, за скаргою ОСОБА_5 ухвалено долучити до матеріалів кримінального провадження № 0000571 рішення Київського районного суду м. Донецька від 20.11.2013 року по цивільній справі № 2/257/1559/13. (а.с. 17).

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Донецька від 20.11.2013 року, за скаргою ОСОБА_5 ухвалено вказати стан виконання ухвал слідчого судді Київського районного суду м. Донецька по кожному кримінальному провадженню за заявою ОСОБА_5 (а.с. 18).

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Донецька від 20.11.2013 року, за скаргою ОСОБА_5 ухвалено надати потерпілій ОСОБА_5 документ, що підтверджує прийняття і реєстрацію заяв про вчинення 10 кримінальних правопорушень та провести певні слідчі дії. (а.с. 19).

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Донецька від 09.10.2013 року, за скаргою ОСОБА_5 зобов'язано старшого слідчого прокуратури Київського району м. Донецька провести певні слідчі дії по кримінальному провадженню № 0000062 від 30.08.2013 року. (а.с. 22).

Ухвалами слідчих суддів Київського районного суду м. Донецька від 13.09.2013 року, від 11.09.2013 року, від 09.08.2013 року, від 05.08.2013 року, від 23.08.2013 року за скаргою ОСОБА_5 зобов'язано слідчого СВ Київського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області провести певні дії по кримінальним провадженням № 0000089, № 0000571, № 0000090 та іншому кримінальному провадженні. (а.с. 23, 24, 25, 25-27, 28-29, 32-34, 37, 39, 40).

Стаття1174 ЦКУкраїни, на яку посилалася позивач, передбачає спеціальні підстави та умови відповідальності при завданні фізичній або юридичній особі шкоди в позадоговірних правовідносинах, які відрізняють їх від інших норм, що містять загальні правила позадоговірної (деліктної) відповідальності в цивільно-правових правовідносинах і полягають у спеціальному суб'єктному складі відповідальних осіб, спеціальній сфері діяльності цих суб'єктів та характері їх них дій (владно-адміністративний, юридично-обов'язковий, односторонній).

До суб'єктів відповідальності за цією нормою належать створені відповідно до Конституції, Конституції Автономної Республіки Кримі правових актів ВР, Президента, Кабінету Міністрів, Верховної ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим органи державної влади та управління, які реалізують надані державою функції та повноваження у сфері управління, а також органи місцевого самоврядування, створені на підставі Конституції, Закону "Про місцеве самоврядування в Україні", їх виконавчі органи та посадові або службові особи вказаних державних органів.

Сферою застосування зазначеної норми є правовідносини із заподіяння шкоди фізичній чи юридичній особі у зв'язку з прийняттям зазначеними суб'єктами незаконних рішень, учинення ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ними своїх владних повноважень, визначених Конституцієюі законодавством України.

Суд вважає, що до спірних правовідносин по даній цивільній справі, стаття 1174 ЦК України застосуванню не підлягає, оскільки органи досудового розслідування та прокуратури та їх посадові особи не відносяться до суб'єктів відповідальності за цією нормою, оскільки органи прокуратури не є органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Так, виходячи з положень ст. 121 Конституції, ст. ст. 1, 3, 4, 5, 7, 13 Закону "Про прокуратуру"та норм КПК України органи прокуратури складають єдину відокремлену централізовану систему державних органів, на які покладено функції нагляду за додержанням і правильним застосуванням законів, підтримання державного обвинувачення в суді та представництво інтересів громадянина або держави в суді в передбачених законом випадках.

Стаття1176 ЦКУкраїни, на яку посилалася позивач, передбачає відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури, та рішення, дії та бездіяльність відповідачів, на які посилається позивач в позовній заяві, не передбачені частиною першою даної статті.

Згідно ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Тобто до даних правовідносин повинні застосовуватися норми статей 1166, 1167 ЦК України. Таку правову позицію висловив Верховний суд України у своєму рішенні від 16.04.2008 року у справі «Про відшкодування майнової та моральної шкоди».

Відповідно до 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Відповідальність за шкоду, завдану фізичній чи юридичній особі рішеннями, діями або бездіяльністю працівника під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків згідно зі ст. 1172 ЦКпокладається на юридичну особу, з якою цей працівник перебуває в трудових правовідносинах.

Виходячи з положень п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачкою не надано доказів неправомірності рішень, дій та бездіяльності відповідачів, які б були підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди, не доведено наявність шкоди, яка начебто була завдана позивачу з боку відповідачів та причинний зв'язок між спричиненою шкодою та протиправними діями відповідачів.

Так, ухвали слідчого судді, якими позивач обґрунтувала протиправність рішень, дій та бездіяльності відповідачів, не звільняють позивача від доказування протиправності дій відповідача, оскільки згідно ч. 4 статті 61 ЦПК України, лише вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вироків суду, які набрали законної сили щодо невиконання відповідними слідчими та прокурорами ухвал слідчих суддів Київського та Ворошиловського районних судів м. Донецька та щодо факту перевищення своїх повноважень відповідними слідчими, до суду не надано.

Інші наявні в матеріалах справи документи не підтверджують обґрунтованість позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Всупереч вимогам статі 60 ЦПК України позивачем не надано доказів, які б підтверджували наявність моральної шкоди, наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача і шкодою, не доведено належними і допустимими доказами самого факту заподіяння йому шкоди такими діями відповідача, на які не поширюється дія Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Розмір моральної шкоди має бути обґрунтовано позивачем з посиланням на докази та фактичні обставини справи, що ОСОБА_5 не зроблено.

Обґрунтування позивачем її душевних страждань у вигляді начебто позбавлення її прав на захист її прав, інтересів як потерпілого та у зв'язку із чим написання та подача скарг на начебто бездіяльність слідчого та прокурора, є передбаченим главою 26 КПК України правом потерпілого на звернення до суду для оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування. Ухвали слідчого за результатами розгляду скарг позивача наслідків цивільно-правового характеру за собою не тягнуть.

Позивачем не надано доказів спричинення їй моральної шкоди та в чому вона полягала відповідно до ст. 23 ЦК України.

Позивачкою не надано безспірних доказів щодо завдання їй моральної шкоди, і що дії або бездіяльність відповідачів є підставою для відшкодування шкоди у розумінні ст. 1167 ЦК України, що є процесуальним обов'язком сторони у справі відповідно до норм статей 10, 60 ЦПК України.

Крім того відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, відповідачем може бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, прокуратура Київського району міста Донецька та Київський районний відділ Донецького міського управління Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області не є юридичними особами.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та підлягають залишенню без задоволення.

Оскільки відносини по даній справі не регулюються Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», тому суд вважає, відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» необхідним стягнути з позивача судовий збір на користь держави у сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України, Закону України «Про судовий збір», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до Прокуратури Донецької області, Прокуратури Київського району міста Донецька, Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Київського районного відділу Донецького міського управління Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державна казначейська служба України та Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури, залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.В. Степанова