У х в а л а

9 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_4, про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, П'ята запорізька державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин та прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько - ОСОБА_8 Після смерті останнього відкрилась спадщина на житловий будинок та надвірні будівлі по АДРЕСА_1, який належав йому на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті його матері - ОСОБА_9 Спадкоємцями першої черги після смерті батька є вона, її мати - ОСОБА_10 та її сестра - ОСОБА_5 У встановлений законом термін ніхто з них не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач зазначає, що вона та її мати - ОСОБА_10, фактично прийняли спадщину, оскільки на час смерті батька вони проживали в його будинку. ОСОБА_3 вважає, що їй з матір'ю повинно належати по Ѕ частини спадкового будинку. ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати позивача - ОСОБА_10, яка склала заповіт на користь ОСОБА_5 Позивач вважає, що вона, онуки ОСОБА_10 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_10 Після смерті ОСОБА_10 до нотаріальної контори про прийняття спадщини звернулись сторони у справі, онуки померлої з відповідними заявами до нотаріальної контори не звертались. Таким чином, відкрилася спадщина на Ѕ частини будинку, яку успадкувала ОСОБА_10 після смерті чоловіка. Частка позивача як спадкоємця, що має право на обов'язкову частку становить 1/12 частини будинку. Частка, що належить ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_10, становить 5/12 частини будинку.

Враховуючи наведене, позивач просила суд встановити факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8, визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 і ОСОБА_10 на 7/12 частини будинку АДРЕСА_1.

У лютому 2013 року ОСОБА_10 звернулась до суду із зустрічним позовом, а в ІНФОРМАЦІЯ_2 року вона померла. Після її смерті здійснено її заміну правонаступником - ОСОБА_5, яка посилаючись на ті самі обставини, просила суд встановити факт родинних відносин між ОСОБА_8 і ОСОБА_10, встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_8, а також визнати за нею право власності на спірний будинок в порядку спадкування після смерті матері - ОСОБА_10

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 5 травня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено. Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_8, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 7/12 частини будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 і ОСОБА_10 Позов ОСОБА_5 задоволено частково. Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_8, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визнано за ОСОБА_5 право власності на 5/12 частини будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_10 У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 4 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на ј частини будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_10 Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково. Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визнано за ОСОБА_5 право власності на ѕ частини будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_10 У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2014 року представнику ОСОБА_3 відмовлено у відкритті касаційного провадження в указаній справі за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Запорізької області від 4 листопада 2014 року.

У січні 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява представника ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2014 року з підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме - ст. 549 ЦК УРСР.

До заяви про перегляд судових рішень як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, додано копії: ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2012 року у справі про встановлення факту прийняття спадщини, визнання спадкоємцем за законом та визнання права власності на спадкове майно; ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 листопада 2013 року у справі про встановлення факту належності на праві власності майна, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно; ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2014 року у справі про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Із змісту заяви та долучених до неї копій ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2012 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 листопада 2013 року, на які здійснюється посилання як на приклад неоднакового застосування норм матеріального права судом касаційної інстанції, не вбачається неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права. Зокрема, судові рішення судів касаційної інстанції ухвалені у справах, в яких предмет спору, підстави позову та зміст позовних вимог не є тотожним, та в справах за різних встановлених судами фактичних обставин.

Одночасно з копії ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2014 року, на яку здійснюється посилання як на приклад неоднакового застосування норм матеріального права вбачається, що рішення апеляційного суду у цій справі скасовано, а справу передано на новий апеляційний розгляд. Посилання на ухвалу суду касаційної інстанції, якою справу передано на новий судовий розгляд, не є підставою для допуску справи для перегляду Верховним Судом України, оскільки у ній не висловлено правові позиції щодо застосування норм матеріального права, а стосується процесу доказування, встановлення фактичних обставин, що є застосуванням норм процесуального права.

У п. 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України» роз'яснено, що встановлений ст. 355 ЦПК перелік підстав для подання заяви про перегляд Верховним Судом України судових рішень у цивільних справах є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Неоднакове застосування норм процесуального права не може бути підставою для подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України згідно з п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК.

За таких обставин, неоднакового застосування судами касаційних інстанцій одних і тих самих норм матеріального права не відбулось, а тому у допуску даної справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, П'ята запорізька державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин та прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування, за заявою ОСОБА_3, поданою представником - ОСОБА_4, про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська