Провадження по справі № 2/752/4573/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Антонової Н.В., при секретарі Ляліній А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, -

Встановив:

23.06.2015 року ОСОБА_1звернулася з позовом до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністраціїпро позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 14.10.2011 року перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_2.

Від шлюбу мають спільну дитину - малолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина постійно проживає разом з позивачем.

06.11.2013 року шлюб між відповідачем та позивачем було розірвано на підставі заочного рішення Жовтневого районного суду міста Луганська .

Зазначила, що відповідач з моменту народження доньки не дбає про неї, не цікавиться її життям, не приймає участі у її вихованні, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не піклується станом її здоров'я. Таким чином, відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків.

Крім того, позивач зазначила, що відповідач веде антисоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами.

З огляду на таке, оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, просила позбавити останнього батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 та стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від всіх доходів щомісячно, але не менше 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідної вікової категорії.

Позивач надала суду заяву про розгляду справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Надав суду Висновок, згідно якому зазначено, що батько дитини ОСОБА_2 не спілкується з дитиною у обсязі необхідному для усвідомлення нею турботи про себе, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не турбується про її життя та здоров'я. Відповідно до психологічного обстеження ОСОБА_3, у процесі діагностики внутрішньо сімейних відносин, дитина називає батьком цивільного чоловіка своєї матері ОСОБА_4, разом з тим, для дівчинки найбільш значимою, головною і емоційно близькою людиною є мама ОСОБА_1. Відповідно до інформації дошкільного навчального закладу № 341 Голосіївського району, малолітньою ОСОБА_3, займається лише мама.

Беручи до уваги вищевказане, та зважаючи, що батько ОСОБА_2 в 2013 році надав нотаріальну заяву до компетентних установ Луганської області, в якій зазначив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки, ОСОБА_3, Комісією з питань захисту прав дитини було прийнято рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.10.2011 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька - ОСОБА_3, про що в Книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 536 та видано Свідоцтво про народження НОМЕР_2.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Луганська від 06.11.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано.

Згідно висновку органу опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_3 було встановлено, що батько дитини ОСОБА_2 не спілкується з дитиною у обсязі необхідному для усвідомлення нею турботи про себе, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не турбується про її життя та здоров'я, що стало підставою для написання ним в грудні 2013 року нотаріальної заяви до компетентних установ Луганської області, в якій він зазначив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки, ОСОБА_3.

Малолітня ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю та її цивільним чоловіком, за місцем проживання всім необхідним для повноцінного життя та розвитку забезпечена. Крім того, відповідно до психологічного обстеження ОСОБА_3, у процесі діагностики внутрішньо сімейних відносин, дитина називає батьком цивільного чоловіка своєї матері ОСОБА_4, та не сприймає відповідача як батька.

ОСОБА_2 покладених на нього Сімейним кодексом України обов'язків не виконує, про фізичний та духовний розвиток доньки не піклується, спілкування з нею не підтримує, матеріальної допомоги не надає, доступу до культурних та інших цінностей не забезпечує.

Беручи до уваги вищевказане, Комісією з питань захисту прав дитини було прийнято рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги висновок органу опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 є обґрунтованими, повністю доведеними, а отже підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини від всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідної вікової категорії, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 2 вказаної статті, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

В позовній заяві позивачем зазначено, що відповідач аліментів на користь інших осіб не сплачує, стягнень по виконавчим документам не має, в шлюб після розлучення не вступав та інших дітей не має.

Відповідач є особою працездатного віку та відповідно до положень ст. 180 СК України, він зобов'язаний нести витрати по утриманню спільної дитини.

Таким чином, оскільки обов'язок утримання дитини покладається на обох з батьків, а також враховуючи, що відповідач не має на утриманні інших осіб, суд вважає за доцільне встановити розмір аліментів в розмірі ? частини від всіх доходів щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідної вікової категорії.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 141, 164, 165, 166, 180, 181, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Донецьк Донецької області, і.п.н. НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження НОМЕР_3 від 26.04.2012 року, видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 536 від 26.04.2012 року).

Стягувати з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Донецьк Донецької області, і.п.н. НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки м. Луганськ, Луганської області, місце перебування зареєстроване за адресою АДРЕСА_2) на утримання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі ? частини від всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідної вікової категорії щомісяця, починаючи з дати подання позовної заяви, а саме 23.06.2015 року, і до її повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Донецьк Донецької області, і.п.н. НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки м. Луганськ, Луганської області, місце перебування зареєстроване за адресою АДРЕСА_2) суму судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) гривень 60 коп.

Рішення в частині стягнення платежів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а сторонами, які не були присутні при проголошенні рішення суду - протягом десяти днів з дня отримання його копії до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя: Антонова Н.В.