Справа №173/2546/14-ц
Провадження №2/173/236/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.,

при секретарі судового засідання Демяненко С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 1 жовтня 2011 року між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. У шлюбі було народжено дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач тривалий час веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, фактично не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Подальше збереження шлюбних відносин позивач вважає недоцільним і таким, що суперечить інтересам дитини. Також позивач зазначає, що вона має намір створити іншу сім'ю. спору про поділ майна не має. У зв'язку з цим позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем.

В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Також просила суд відновити їй дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Представник позивача в судовому засіданні також просила суд розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем. Суду пояснила, що з січня 2014 року подружжя не проживає разом, примирення між подружжям не можливе, оскільки між ними постійно виникають сварки та конфлікти, траплялися випадки, коли відповідач підіймав руку на позивача. Тому подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Відповідач позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував, вважав примирення з позивачем не можливе. Підтвердив, що не проживає разом з позивачем з січня 2014 року. Разом з тим відповідач категорично не погоджується з причинами розірвання шлюбу, а саме аморальний спосіб життя він не веде, руку на дружину ніколи не підіймав, приймає участь у вихованні та утриманні дитини, проте позивач перешкоджає спілкуванню з сином. Спору про поділ майна та місце проживання дитини з відповідачем не має.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

1 жовтня 2011 року виконавчим комітетом Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що складено відповідний актовий запис № 15 та видано свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 (а.с.4).

У шлюбі народжено дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Судом встановлено, що сторони не проживають разом з січня 2014 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та небажання сторін зберегти шлюб.

При цьому суд вважає необґрунтованим доводи позивача про те, що причинами розірвання шлюбу є аморальний спосіб життя відповідача та той факт, що він зловживає алкоголем, не приймає участі в утриманні та вихованні дитини, оскільки у відповідності до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України жодних доказів на підтвердження даних обставин суду не було надано.

Разом з тим на підтвердження заперечень проти доводі позивача про причини розірвання шлюбу відповідачем надано довідку КЗ «Верхньодніпровська центральна районна лікарня» від 16 січня 2015 року про те, що ОСОБА_2 не перебуває на обліку у лікаря нарколога та копію трудової книжки, згідно з якою відповідач працює на приватному підприємстві «Щит-Сервіс» на посаді інспектора охорони, що, на думку суду, спростовує доводи позивача про те, що відповідач тривалий час зловживає алкогольними напоями. Підстав не приймати до уваги такі докази в суду не має.

Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя.

Отже, вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Спору про місце проживання дитини та поділ майна подружжя не має.

Оскільки від позивача надійшла заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд, керуючись ст. 113 Сімейного кодексу України вважає за необхідне відновити їй дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви в сумі 243 грн. 60 коп.(а.с.1), суд приходить до висновку, що понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 112, 113, 115 Сімейного кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований виконкомом Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області 1 жовтня 2011 року (актовий запис № 15) - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 відновити дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у сумі 243 грн. 60 коп.

Після набрання рішенням законної сили його копію направити відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, проте не були присутні під час проголошення рішення суду, мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко