Справа № 603/84/15-ц
Провадження № 2-о/603/5/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"11" лютого 2015 р. м.Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна І. М. ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась в Монастириський районний суд Тернопільської області з заявою про встановлення факту належності їй свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 03.03.1944 року та свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 17.04.1970 року.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Вказана норма не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення фактів належності особі свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану.

Викладений перелік справ, що розглядаються у порядку окремого провадження, не є вичерпним, але доповнюватися він може лише законом.

Зі змісту ч. 2 ст. 256 ЦПК України вбачається, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З наданих суду документів вбачається, що заявник бажає встановити факт належності їй свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 03.03.1944 року та свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 17.04.1970 року, що не відповідає ч. 3 ст. 256 ЦПК України.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України від 01.01.2012 року викладених в аналізі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (Витяг), в судовому порядку не можуть бути встановлені факти щодо належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, які видаються органами реєстрації актів цивільного стану.

Порядок внесення змін в записи актів громадянського стану передбачений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5.

Вказані норми передбачають, що внесення змін у записи актів громадянського стану при наявності достатніх підстав і при відсутності спору між заінтересованими особами провадяться органами реєстрації актів громадянського стану. Відмова органів реєстрації актів громадянського стану виправити або змінити запис може бути оскаржена до суду.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Відповідно до ст. 4, ст. 17 КАС України, оскарження відмови органів реєстрації актів громадянського стану виправити, змінити або доповнити запис проводиться у порядку адміністративного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Оскільки встановлення фактів належності особі свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, а оскарження відмови органу реєстрації актів громадянського стану внести зміни та доповнення до актового запису здійснюється у порядку адміністративного судочинства, у відкритті провадження в порядку цивільного судочинства належить відмовити відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК, 256 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:
У відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя І. М. Галіян