АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/571/2015 Головуючий в 1 інстанції - Ярошенко С.В.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого: Мараєвої Н.Є.

Суддів: Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі: Осмолович В.С.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м. Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у сумі 167 480 грн. та судовий збір.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 жовтня 2014 року та постановити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, на те, що суд не повно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 09.04.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики грошей, відповідно до якого ОСОБА_2 прийняв грошові кошти у сумі 154 000 грн. з кінцевим строком повернення 09.04.2011 року.

Згідно умов вказаного договору, відповідач повинен був повернути позивачу 154 00 грн. та сплатити проценти за користування позикою, проте, на час розгляду справи умов договору не виконав.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, представник ОСОБА_1 зокрема, посилався на те, що договір позики було укладено в інтересах сім`ї, про що не заперечувала ОСОБА_3 і даний факт підтверджений нотаріально посвідченою згодою, відповідачі на даний час перебувають в зареєстрованому шлюбі, а тому, повинні нести солідарну відповідальність.

Проте, із такими доводами представника погодитися не можна з таких підстав.

Так, із договору позики вбачається, що він є двостороннім, укладений між двома особами; що відповідачка ОСОБА_3. не є стороною договору. Належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 56-60 ЦПК України того, що отримані за договором позики кошти були використані на потреби сім`ї - суду не надано.

Також, ОСОБА_3. не є поручителем за цим договором поруки, солідарної відповідальності договором не передбачено.

Тому, судова колегія вважає, що виходячи із встановлених обставин справи і доказів, наявних у матеріалах справи, вбачаються боргові зобов'язання відповідача ОСОБА_2 перед позивачкою.

Згідно с. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Суд повно з»ясував обставини справи, дав належної оцінки доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - відхилити, а рішенняДеснянського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: