Справа № З66/28/15-ц
Провадження №2/366/33/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року Іванківський районний суд Київської області, у складі головуючого судді Гончарука О. П., при секретарі Форощі І. С., в смт. Іванків, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, мотивуючи позовні вимоги тим, що 07.04.2006 року Іванківським районним судом Київської області у цивільній справі №2-194/06 було винесено рішення, яким шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Крім того вищевказаним рішенням на відповідача було покладено обов'язок сплачувати на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей.

Виконавчий лист, який було видано 07.04.2006 року, знаходився на виконанні у відділі державної виконавчої служби Іванківського районного управління юстиції. Згідно з розрахунком державного виконавця державної виконавчої служби Іванківського районного управління юстиції загальна сума заборгованості ОСОБА_2 по аліментах за 2011 року становить 43 631, 28 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю з наведених у позовній заяві підстав. Стверджує, що відповідач сплачує, але не у повному обсязі, тобто ухиляється від сплати аліментів. Також показала суду, що відповідач на даний час неофіційно працює у Києві, а також побудував новий будинок, який не оформлює у встановленому законом порядку. Просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь 43 631, 28 грн. пені за несвоєчасну сплату аліментів за 2011 рік.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений вчасно. Направив до суду заяву, в якій позовні вимоги не визнає та просить їх не задовольняти, а також справу слухати без його участі.

Вислухавши позивача, дослідивши докази, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Згідно до ч. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

З представлених в судовому засіданні доказів вбачається, що 07 квітня 2006 року рішенням Іванківського районного суду з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти в розмірі 30% заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 17.03.2006 року і до їх повноліття на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Постановою від 17.05.2006 р. Державним виконавцем державної виконавчої служби Іванківського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження по виконавчому листу № 2-194/2006 виданого 07.04.2006 року (а.с. 4). З часу звернення до виконання виконавчого листа ОСОБА_2 щомісячно сплачував аліменти в розмірі 225 - 240 грн. ( а.с. 7).

Згідно ст.196 ч. 1 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно із роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 22), передбачено, що відповідно ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася із незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітною плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Відповідно до довідку УПФУ в Іванківському районі від 11.07.2014 року (а.с. 8), УПФУ утримує з відповідача на користь позивача аліменти, а отже це свідчить про відсутність вини відповідача по сплаті аліментів за їх прострочення.

Оцінюючи зібрані докази в сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, є безпідставним, а тому задоволенню судом не підлягає.

На підставі наведеного, ст. 196 СК України, керуючись ст.ст. 10, 61, 209, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з часу отримання його копії.

Суддя: О. П. Гончарук