У х в а л а

іменем україни

18 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гончара В.П., Касьяна О.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, приватного акціонерного товариства «УкрСиббанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання правочину недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що в період з травня 2006 року по 24 квітня 2009 року він проживав із ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу. 24 квітня 2009 року він уклав шлюб із відповідачкою та ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народилась донька ОСОБА_6 В період спільного проживання, ними було набуто у власність квартиру АДРЕСА_1. Право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за відповідачкою. Позивач зазначав, що 26 грудня 2007 року між акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_5 на забезпечення належного виконання відповідачкою умов кредитного договору, було укладено договір іпотеки квартири АДРЕСА_1. Про укладання відповідачкою вищезазначених правочинів позивачу відомо не було.

Позивач вважав, що договір іпотеки від 26 грудня 2007 року, укладений між АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 є недійсним правочином, оскільки згоди на його укладання він не надавав.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд встановити факт його проживання із ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з травня 2006 року по 24 квітня 2009 року, визнати квартиру АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4, визнати недійсним договір іпотеки від 26 грудня 2007 року, укладений між АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5, скасувати заборону на відчуження нерухомого майна, накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, скасувати записи про обтяження спірної квартири з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 травня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_4 із ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з травня 2006 року по 24 квітня 2009 року.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Визнано недійсним договір іпотеки від 26 грудня 2007 року, укладений між АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5

Скасовано заборону на відчуження нерухомого майна, накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу.

Скасовано записи про обтяження спірної квартири з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2014 року заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 травня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить суд скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_4, апеляційний суд правильно виходив із того, що на момент укладення спірного договору іпотеки, ОСОБА_5 була єдиним власником спірної квартири, у шлюбі з позивачем не перебувала, факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу не було встановлено, а тому підстави для визнання договору іпотеки недійсним відсутні.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.П. Гончар

О.П. Касьян

Д.О. Остапчук