Номер провадження: 22-ц/785/1437/15
Головуючий у першій інстанції Кравцова А. В.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Ісаєвої Н.В., Комлевої О.С.,

при секретарі Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця,за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 12 листопада 2014 року,

встановила:

У липні 2014 року до суду звернулася ОСОБА_3 зі скаргою на дії державного виконавця, зазначила що державний виконавець відділу державної виконавчої служби України Болградського районного управління юстиції ОСОБА_4, в порушення норм чинного законодавства України, здійснив виконання ухвали суду про примусовий вхід до домоволодіння, де проживає вона, заявниця, разом зі своєю сім`єю та опис майна. Тому просила визнати неправомірними дії державного виконавця і скасувати акт опису й арешту майна від 07.07.2014 року.

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 12 листопада 2014 року скаргу ОСОБА_3 було залишено без задоволення.

Вказане судове рішення оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_3

В скарзі з посиланням на порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали та постановки нової про задоволення скарги.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до рішення Болградського районного суду Одеської області від 19 грудня 2012 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 02 липня 2013року по цивільній справі № 1507/2589/12 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 стягнена матеріальна та моральна шкода в загальній сумі 586126,97 грн.

03 жовтня 2013року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Болградського районного управління юстиції Одеської області відкрите виконавче провадження з примусового виконання зазначеного рішення суду на підставі виконавчих листів, виданих Болградським районним судом по вказаній цивільній справі, боржниці надано строк для виконання судового рішення у добровільному порядку.

Проте до теперішнього часу рішення суду боржницею ОСОБА_3 не виконано, боржниця ухиляється від виконання цього судового рішення.

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 25.06.2014 року, залишеної без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30.09.2014 року було задоволено подання державного виконавця та дозволено державному виконавцю відділу державної виконавчої служби Болградського районного управління юстиції Одеської області примусове входження у житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, де проживає боржниця ОСОБА_3 для подальшого проведення виконавчих дій, а саме, виявлення майна належного боржниці з метою примусового виконання виконавчих листів за № 1507/2589/12 від 19.12.2012 року, виданих Болградським районним судом Одеської області.

Загальний порядок накладення арешту на майно боржника визначений ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно із п. 1 ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Відповідно до п. 10 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника.

Згідно із ч. 1 ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, у п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

За таких обставин, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови ОСОБА_3 у задоволенні скарги. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Таким чином, всупереч твердженню скарги, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням вимог закону, тому у відповідності зі ст. ст. 311, 312 ЦПК України, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 312, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 12 листопада 2014 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

Н.В.Ісаєва

О.С.Комлева