АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/8459/13-ц Головуючий у 1-й інстанції
Провадження №22ц/774/148/К/15 суддя Чайкіна О.В.
Категорія - 69 (І) Доповідач Бондар Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.

суддів: Зубакової В.П., Соколан Н.О.

при секретарі: Трофименко О.О.

за участі: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Бершадської Людмили Станіславівни,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі про встановлення факту знаходження на утриманні,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу (далі - Фонд) про встановлення факту перебування на утриманні, в якому просила встановити факт її перебування на утриманні сина ОСОБА_4, померлого, ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначила, що вона є матір'ю ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвами про народження та шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_3 року її син загинув на виробництві при виконанні ним професійних обов'язків. Проживала позивачка із своїм сином разом однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1. Оскільки позивачка є непрацездатною та розмір її пенсії за віком є мінімальним, основним джерелом для її існування була заробітна платня її сина, середній розмір якої становив понад 6000,00 грн., щомісячно. Так сином позивачки здійснювалась оплата комунальних платежів, купівля їжі, одягу, ліків тощо.

Проте звернувшись до Фонду з приводу отримання одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати як непрацездатній особі, що знаходилась на утриманні померлого 21.03.2013оку від нещасного випадку на виробництві ОСОБА_4 їй в усній формі було відмовлено та рекомендовано з даного приводу звернутись до суду.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Встановлено факт перебування ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на утриманні сина ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду та постановити нове рішення про залишення позовних вимог ОСОБА_3 без задоволення.

В обґрунтування апеляційної скарги посилалась на те, що Фонд не визнає факту щодо перебування ОСОБА_3 на утриманні її померлого сина. Вважає, що ОСОБА_3 не може вважатись утриманкою свого померлого сина, оскільки на момент його смерті вона отримувала пенсію в розмірі 1142,41 грн., яка забезпечувала їй встановлений законом прожитковий мінімум.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року є сином позивачки - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5) та свідоцтвом про шлюб (а.с.9). Позивачка разом зі своїм сином спільно проживали на час смерті останнього, що підтверджується довідками (а.с.14). Причинний зв'язок смерті ОСОБА_4 з нещасним випадком на виробництві встановлено актом про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (а.с.17-19) та актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку (а.с.20-24).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності факту перебування ОСОБА_3 на утриманні померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику з прав про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року №5, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання.

Такими непрацездатними особами є: діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

З системного аналізу норм цивільного законодавства та зважаючи на роз'яснення, викладенні у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року, повне утримання означає відсутність у члена сім'ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов'язок щодо утримання цього члена сім'ї. Основне значення допомоги слід з'ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо.

Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як убачається із матеріалів справи ОСОБА_3, 1941 року народження, на момент смерті ОСОБА_4 виповнився 71 рік, дохід сім`ї складався із заробітної плати померлого, середньомісячний розмір якої становив понад 6000 грн. (а.с.11), та пенсії позивача ОСОБА_3, яка станом на березень 2013 року не перевищувала 1153,07 грн. (а.с.12,13).

З наданих до суду документів вбачається, що до дня смерті ОСОБА_4, останній проживав разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14,16).

Крім того, після смерті сина ОСОБА_4, УПФУ в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області призначено його матері - ОСОБА_3, 1941 року народження, пенсію по втраті годувальника (а.с.79-82), яка згідно статті 37 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" призначається лише непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_3, являючись непрацездатною особою у розумінні п. 2 ч. 2 ст. 33 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", перебувала на утриманні померлого ОСОБА_4, оскільки отримувана нею пенсія становила лише незначну частку доходу сім`ї.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що її померлий син за життя був основним та постійним джерелом існування позивачки, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки вказані доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, на думку колегії суддів в матеріалах справи достатньо доказів на підтвердження того, факту, що ОСОБА_3 знаходилась на утриманні померлого сина, оскільки останній отримував значно більший дохід, а пенсія позивача складала лише незначну частку доходу сім'ї.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що розмір пенсії позивача на момент смерті її сина перевищував встановлений законом прожитковий мінімум, тому вона не може вважатися утриманкою не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки як зазначено вище пенсія позивача складала лише незначну частку доходу сім'ї.

Крім того, відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом ат ст. 48 Конституції України передбачено, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

З огляду на наведене, та враховуючи малий розмір пенсії позивача, колегія суддів вважає, що такий розмір пенсії не може забезпечити позивачу достатній життєвий рівень.

Таким чином, судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: