Дата документу 28.01.2015 Справа № 554/7487/14-ц
Провадження № 2/554/852/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

при секретарі - Юркіній Ю.Є,

за участю позивача - ОСОБА_1,

адвоката позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

адвоката відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання частини будинку спільною сумісною власністю, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2014 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_3, в якому прохав встановити факт, що з січня 2010 року по 21 вересня 2010 рік ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу, визнати 5/12 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 - об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та судові витрати покласти на відповідача.

На підтвердження своїх позовних вимог зазначав, що в червні 2009 року він познайомився з відповідачкою, і відразу вони почали зустрічатися, через пів року вони стали разом проживати як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу за адресою АДРЕСА_1. 22 вересня 2010 року зареєстрували шлюб, який був укладений в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 22 вересня 2010 року, НОМЕР_1. В книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №1272. 21 квітня 2010 року відповідачка на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського округу ОСОБА_7 безоплатно прийшла у власність 5/12 частини житлового будинку з господарськими будівлями та 2/3 частини земельної ділянки площею 583 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель, споруд, кадастровий номер :15:016:0045. Проживаючи з відповідачкою однією сім'єю як чоловік та жінка, без шлюбу за адресою АДРЕСА_1, Вирішили відновити подаровану частину житлового будинку для нашого спільного проживання.Відразу після оформлення документів дарування почали планували капітальний ремонт і в кінці квітня 2010 року позивач почав здійснювати підготовчі роботи, для проведення ремонту та вже 22 вересня 2010 року зареєстрували шлюб.Капітальний ремонт здійснював самостійно та за допомогою друзів, колег.Працівників для здійснення ремонтних робіт ми не наймали. Сімейне життя з відповідачкою не склалося, тому з грудня 2013 року не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, оскільки відповідачка змінила замки в будинку і відмовляється надати позивачу його речі та забороняє проживати, знаючи, що іншого місця проживання в нього немає, що і стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 12.11.2014 року третіх осіб - ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було замінено на співвідповідачів.

До суду надійшли заперечення від відповідачки ОСОБА_3, в яких вона прохала суд відмовити в задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримував позовні вимоги та прохав суд їх задовольнити.

Адвокат позивачаОСОБА_2.підтримувала позовні вимоги та проохала задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 не визнавала позов, проохала відмовити в задоволенні позовних вимог.

Адвокат відповідача ОСОБА_5 прохала у задоволенні позову відмовити.

Співвідповідач ОСОБА_4 не визнавала позов.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, відповідно до Договору Дарування від 21 квітня 2010 року , посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_7ОСОБА_8 безоплатно передав у власність, а ОСОБА_9 прийняла у власність 5/12 часток житлового будинку з господарськими будівлями та 2/3 частки земельної ділянки площею 583 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру правочинів від 21.04.2010 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.04.2010 року за відповідачем зареєстроване право власності на 5/12 частини будинку та 2/3 частки земельної ділянки площею 583 кв.м. за адресою АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою про доходи №68 загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з січня 2010 р. по грудень 2010 р.- 37561 грн. 89 коп., згідно з довідкою про доходи №69загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з січня 2011 р. по грудень 2011 р.- 69659 грн. 64 коп.,згідно з довідкою про доходи №70загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з січня 2013 р. по грудень 2013 р.- 57057 грн. 71 коп., згідно з довідкою про доходи №71загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з січня 2012 р. по грудень 2012 р.- 67229 грн. 18 коп.

Відповідно до довідки від 26.05.2014 року, виданої ОСОБА_1 в тому, що він дійсно працює начальником поїзду (пожежного) на ст. Полтава відокремленого підрозділу «Полтавський загін воєнізованої охорони» державного підприємства «Південна залізниця», з 28.10.2003 р. (наказ про прийом №131/ос від 28.10.2003 року) по цей час.

Відповідно до копії повідомлення Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області від 04.04.2014 року, по зверненню ОСОБА_1 від 01.04.2014 року була проведена перевірка Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, в ході розгляду звернення не виявлено ознак кримінального правопорушення.

Відповідно до Договору дарування загальна оцінка майна, що перейшла у власність ОСОБА_3 складає 312738 грн. (п.4 Договору).

Відповідно до Наказу від 18.04.2005р. №95 "Про затвердження форм погосподарського обліку та Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах

«Домоволодіння - житловий будинок з прилеглою до нього земельною ділянкою та належними йому господарськими спорудами та будівлями.»

Відповідно до Наказу від 08.12.2010р. №491 "Про затвердження Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах"

«Домоволодіння - житловий будинок з прилеглою до нього земельною ділянкою та належними йому господарськими спорудами та будівлями.»

Таким чином, виходячи з положень нормативних актів, ОСОБА_3є власником частини домоволодіння тобто частини будинку разом із приватною земельною ділянкою, де обидві частини нерухомого майна являються невід'ємними одна від одної. При цьому, земельна ділянка являється основною, частина будинку складовою частиною .

У главі 28 ЦК України також запроваджене такий термін як "садиба". Так, відповідно до ст. 381 садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній жилим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними й підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. При цьому у разі відчуження жилого будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Станом на 21 травня 2014 року вартість 5/12 частини житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 становить 298570,00 грн., що підтверджується звітом про незалежну оцінку визначення вартості житлового будинку з надвірними спорудами, виготовленого Науково-виробничим комерційним підприємством «ТЕЗІС».

Звіт про незалежну оцінку визначення вартості житлового будинку з надвірними спорудами, виготовлений Науково-виробничим комерційним підприємством «ТЕЗІС» - являється оцінкою об'єкта з метою визначення судового збору, про що чітко зазначено у звіті. До того ж у звіті вказується ринкова вартість об'єкту, із розрахунку, що об'єкт розташований на неприватизованій земельній ділянці, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Натомість у договорі дарування, на який посилається позивач для порівняння,вказана інвентаризаційна ( не ринкова) вартість частини будинку.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з'ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об'єкту в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також і визначена на час розгляду справи ринкова вартість будинку не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об'єкту.

Як вбачається зі звіту про оцінку майна, виконаного Науково-виробничим комерційним підприємством «ТЕЗІС», при встановленні ринкової вартості спірного будинку було використано підхід порівняння аналогів продажу (ринковий).

Позивачем не було надано суду належних доказів того, що за рахунок його грошових та трудових затрат істотно збільшилась вартість спірного будинку. Також позивач не надав суду належних доказів, що за рахунок його коштів проводився саме капітальний ремонт будинку, а не поточний ремонт, і що перепланування виконувались згідно із затвердженим проектом та за згодою співвласників.

Таким чином, позивачем не доведено, що будинок істотно збільшився у своїй вартості саме внаслідок здійснених за період шлюбу поліпшень, проведення переобладнання та ремонтних робіт у будинку, а не тенденцій до загального подорожчання об'єктів нерухомості.

Із огляду на роздруківки виписок із кредитної картки позивача ОСОБА_1 видно, що позивач частіше всього знімав грошові кошти невеликими сумами у торгових центрах «Конкорд» , на зупинках «Мельзавод», що стосується платежів у гіпермаркеті Епіцентр, то із вказаних виписок не вбачається оплата покупок будівельних матеріалів, а видно або ж зняття невеликих сум коштів в межах загальною сумою 200 грн, або ж покупки 29 грудня напередодні Новорічних свят.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» (далі - Постанова) при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що до виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва (абз. 1 ч. 3 ст. 331 ЦК України).

Спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства (п. 9 Постанови).

У матеріалах справи відсутні дані про те, що позивач звертався з відповідними заявами про визнання права власності на самочинне будівництво до компетентних органів.

Крім того, будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта нерухомості здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному статтею 24 Закону України «Про планування і забудову територій» (ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність»).

Будівництво без належного дозволу має місце як при відсутності дозволу на будівництво, так і при відсутності дозволу на виконання будівельних робіт.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об'єкт нерухомості (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Так як на сьогодні, ті перепланування у будинку, які були проведені під час ремонту будинку - ще не узаконені і були виконані без належного затвердження проекту та без згоди інших співвласників, то визначені позивачем «Поліпшення» будинку не можуть бути предметом розгляду питання права власності.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснював, що ОСОБА_1 не проживав з родиною, постійно перебував у відрядженнях, не надавав гроші на одяг, на дитину, ОСОБА_3 зателефонувала мені і сказав, що вони перебувають у лікарні в інфекційному відділенні(півтора-два роки тому) я йому зателефонував, на що він йому відповів, що це його життя, порадившись с дружиною перерахували відповідачці гроші.

Свідок ОСОБА_11 пояснював, що ОСОБА_1 проживав разом з дружиною, та здійснював ремонт будинку. Будинок непридатний для проживання.

Свідок ОСОБА_12 пояснювала, що вони з відповідачкою ОСОБА_3 є найкращими подругами. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 довго зустрічались, близько півтора року, пропозиція одружитись з ОСОБА_3 поступила лише після даруванням батьком частини будинку, оформлення документів здійснювалося за кошти батьків. Весілля було 27.09.2010 р., ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син, до того часу ОСОБА_13 ще не переїхав до ОСОБА_3 жити, приходив 2-3 рази в тиждень ночувати, після народження дитини ще рідше став приходити, йому заважав дитячий плач та з гуртожитку, де він раніше проживав було ближче до роботи. ОСОБА_3 частіше телефонувала та скаржилась, що якби із чоловіком, а допомогти нема кому. Пішов із сім?ї сам, забрав ноутбук та телевізор, грошей не давав. Перед минулим Новим роком захворіла дитина, відповідачка намагалася знайти гроші для лікування, ОСОБА_1 прийшов забрати речі, попросила в нього гроші, на що він відповів, що грошей не даватиме. Потім був випадок, що в Інтернеті відбувається розсилка повідомлень друзям, в якому повідомлялося, що дитина не його. Потім була експертиза, якою встановлено, що батьком дитини є ОСОБА_1 Спільного бюджету не було.

Свідок ОСОБА_14 пояснювала, що знайомі з відповідачкою близько 8 років, в той же час відповідачка познайомилась з позивачем, почали зустрічатися, на той час проживали окремо, після народження дитини через деякий час переїхав до будинку відповідачки, скаржилася що в нього є друга жінка. Позаминулого року відповідачка почала звертатися за грошима, коли дитина захворіла він не допомагав фінансово, з лікарні не приїхав забирати. Чоловік її побив, знімала побої, їздила до лікарні. Після того як чоловік виїхав не побачила капітального ремонту будинку, умов для проживання з дитиною немає. До реєстрації шлюбу не проживали разом, речей чоловічих не було, як спільне життя почалося не проживали разом, стосунки були несімейними.

Відповідно до п.2 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка ємайно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України одним із способів захисту своїх прав, є визнання права.

Згідно ч. 1 ст. З ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вище викладене суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. 381 ЦК України, Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)»,Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, .ст. 5,10, 60, 212, 213 ЦПК України суд ,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання частини будинку спільною сумісною власністю - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до aпеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяМ. О. Материнко