АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2003/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Першого заступника прокурора міста Черкаси на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2015 року у справі за позовом Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації до ОСОБА_6, треті особи - Управління ДАІ УМВС України в Черкаській області, Черкаська митниця про повернення та вилучення предмету гуманітарної допомоги та зустрічним позовом ОСОБА_6 до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, треті особи - Управління ДАІ УМВС України в Черкаській області, Черкаська митниця про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії , -

в с т а н о в и л а :

Позивач, Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації 05. 01. 2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, треті особи - Управління ДАІ УМВС України у Черкаській області, Черкаська митниця про повернення та вилучення предмету гуманітарної допомоги.

Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що 06.04.2006 року ОСОБА_7 (Австрія) подарував Головному управлінню, як гуманітарну допомогу, автомобіль ТОYОТА АVЕNSІS, 2000 року випуску, для передачі його інваліду ОСОБА_8.

Рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України від 02.06.2006 року № 26/ГД-10830, автомобіль марки ТОYОТА АVЕNSІS, 2000 року випуску, кузов № SВ164АВN10Е080469, об'єм двигуна 1762 см. куб, бензин, номер двигуна № 7А-U45716, бензиновий, колір синій, митною вартістю 32297,28 грн., визнаний гуманітарною допомогою.

На підставі митної декларації № 902000003/6/030232 від 05.07.2006 року самоходом через Черкаську митницю на адресу Головного управління було доставлено гуманітарну допомогу автомобіль марки ТОYОТА АVЕNSІS, 2000 року випуску, митною вартістю 32297,28 грн.

10.07.2006 року ОСОБА_8 письмово звернулася до Головного управління про передачу їй вищезазначеного предмету гуманітарної допомоги в тимчасове користування, що підтверджується відповідним зобов'язанням від 10.07.2006 року.

Після митного оформлення даний автомобіль було передано в тимчасове користування ОСОБА_8 з правом передачі керування членам її родини та зареєстровано в УДАІ України в Черкаській області.

На підставі заяви ОСОБА_8 від 17.03.2008 року, рішенням Головного управління вії. 27.03.2008 року № 4-5 у зв'язку з неспроможні керуванням автомобілем, право керування надано буле надано її зятеві - відповідачу ОСОБА_9.

18.02.2014 року управлінням праці та соціального захисту населення Драбівської районної державної адміністрації було направлено лист-повідомлення на адресу Департаменту соціального захисту населення обласної державної адміністрації про направлення справи у зв'язку з смертю інвалідів. З матеріалів справ стало відомо, що ОСОБА_8 померла 24.05.2009 року.

17.08.2011 року Головним управлінням праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації направлено лист відповідачу ОСОБА_9 про необхідність повернення автомобіля.

А тому, позивач, просив суд, поновити строк звернення до суду та вилучити у відповідача автомобіль марки ТОYОТА АVЕNSІS, 2000 року випуску, кузов № SВ164АВN10Е080469, об'єм двигуна 1762 см. куб., бензин, визнаний гуманітарною допомогою , номер двигуна № 7А- U 45716. бензиновий, колір синій, митною вартістю 32 297, 28 грн. та передати його позивачу.

ОСОБА_9 03.02.2015 року звернувся з зустрічним позовом до Департаменту соціального захисту населення облдержадміністрації, треті особи Управління ДАІ УМВС України у Черкаській області, Черкаська митниця про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, оскільки у 2006 році його теща ОСОБА_8, інвалід війни II групи, через органи соціального захисту населення була забезпечена легковим автомобілем ТОYОТА АVЕNSІS, 2000 року випуску.

У 2008 році, у зв'язку з неспроможністю ОСОБА_8 керувати автомобілем, право керування у встановленому законом порядку було надано йому. З часу надання ОСОБА_8Ю автомобіля і до її смерті він був зареєстрований за місцем її проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час надання йому права керувати вказаним автомобілем працівниками Управлінні соціального захисту населення Драбівської РДА було роз'яснено, що у випадку смерті ОСОБА_8 у строк до 10 років з моменту надання їй автомобіля, він може бути переданий у власність йому, так як він був зареєстрований разом з нею, після рішення відповідної комісії при Кабінет міністрів України, про що йому буде обов'язково повідомлять, після чого йому необхідно буді сплатити митні платежі. Про будь-який шестимісячний термін для сплати зазначених платежів ОСОБА_9 не було повідомлено.

Після смерті ОСОБА_8 24.05.2009 року, ОСОБА_9 продовжував проживати у смт. Драбів до квітня 2010 року, після чого переїхав проживати у м.Черкаси, де зареєстрований за вищевказаною адресою з 01. 06. 2010 року і по сьогоднішній день.

А тому, просив суд, визнати незаконною фактичну відмову відповідача по зустрічному позову у наданні згоди йому згоди на сплату податків і зборів у переоформленні у його власність автомобіля марки ТОYОТА АVЕNSІS, 2000 року випуску, кузов № SВ164АВN10Е080469, об'єм двигуна 1762 см. куб., бензин, та зобов'язати відповідача по зустрічному позову переоформити вказаний автомобіль у його власність зі сплатою податків і зборів за ставками діючими на день здійснення митного оформлення даного автомобіля та стягнути судовий збір.

Ухвалою суду від 26 травня 2015 року провадження в частині зустрічного позову закрито.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2015 року у задоволенні позову Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації до ОСОБА_6, треті особи - Управління ДАІ УМВС України в Черкаській області, Черкаська митниця про повернення та вилучення предмету гуманітарної допомоги відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, перший заступник прокурора міста Черкаси, в інтересах держави в особі Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про повернення та вилучення предмету гуманітарної допомоги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони по справі, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування із ухваленням нового з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає у повній мірі.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Так, відмовляючи в задоволенні позовних вимог про повернення автомашини, як гуманітарної допомоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що на час смерті інваліда чинним порядком не було визначено шестимісячний строк на звернення до Комісії при КМ України, а тому відповідач має право, як член сімї інваліда, про передачу йому даного автомобіля у власність, оскільки рішенням Комісії при КМ України йому не було відмовлено.

Проте, з таким висновком неможливо погодитись виходячи з наступного.

За матеріалами справи колегією суддів установлено, що 06.04.2006 року ОСОБА_7 (Австрія) подарував Головному управлінню, як гуманітарну допомогу, автомобіль ТОYОТА АVЕNSІS, 2000 року випуску, для передачі його інваліду ОСОБА_8 ( а. с. 10, 13).

Рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України від 02.06.2006 року № 26/ГД-10830, автомобіль марки ТОYОТА АVЕNSІS, 2000 року випуску, кузов № SВ164АВN10Е080469, об'єм двигуна 1762 см. куб, бензин, номер двигуна № 7А-U45716, бензиновий, колір синій, митною вартістю 32297,28 грн., визнаний гуманітарною допомогою( а. а. 23).

На підставі митної декларації № 902000003/6/030232 від 05.07.2006 року самоходом через Черкаську митницю на адресу Головного управління було доставлено гуманітарну допомогу автомобіль марки ТОYОТА АVЕNSІS, 2000 року випуску, митною вартістю 32297,28 грн.

10.07.2006 року ОСОБА_8 письмово звернулася до Головного управління про передачу їй вищезазначеного предмету гуманітарної допомоги в тимчасове користування, що підтверджується відповідним зобов'язанням від 10.07.2006 року.

Відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року N 999, інвалід війни II групи ОСОБА_8 була забезпечена через Головне управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації гуманітарним автомобілем з правом передачі керування цим автомобілем членам сім'ї.

На підставі заяви ОСОБА_8 від 17.03.2008 року (а. с. 16), рішенням Головного управління від 27.03.2008 № 4-5 у зв'язку з неспроможністю керуванням даним автомобілем, право керувати надано було її зятеві - ОСОБА_9 ( а. с. 18).

ОСОБА_8, 24.05.2009 року померла.

18.02.2014 року управлінням праці та соціального захисту населення Драбівської районної державної адміністрації було направлено лист-повідомлення на адресу Департаменту соціального захисту населення обласної державної адміністрації про направлення справи у зв'язку з смертю інвалідів ( а. с. 21).

Абз. 7 п. 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999, після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Мінсоцполітики за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля, які повинні бути сплачені членом сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда ( у редакції на час смерті інваліда у 2009 році).

Контроль за дотриманням зазначеного строку здійснюється головним управлінням соціального захисту чи управлінням виконавчої дирекції. Автомобіль, яким інвалід користувався менше ніж 10 років, після смерті інваліда може залишитись у користуванні його сім'ї безоплатно, якщо в ній є інвалід, у випадках, зазначених в абзацах третьому-шостому пункту 16 цього Порядку в яких зазначено, що автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який:

- мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті;

- був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його реєстрації;

- не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Якщо інвалід, дитина-інвалід користувався автомобілем більше ніж 10 років, за бажанням членів його сім'ї автомобіль може бути переданий їм у власність безоплатно.

У разі несплати членом сім'ї інваліда, дитини-інваліда податків і зборів (обов'язкових платежів) автомобіль повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції . Вилучення автомобіля здійснюється відповідно до абз. 12 п. 16 цього Порядку, яким передбачено, що автомобіль, отриманий інвалідом, законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда, вилучається відповідними органами державної виконавчої служби за рішенням суду за поданням головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

17.08.2011 року Головним управлінням направлено листа члену сім'ї померлого інваліда ОСОБА_9 , якому надано право керування автомобілем ТОYОТА АVЕNSІS , з вимогою в добровільному порядку повернути автомобіль, але автомобіль не повернуто ( а. с. 19).

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_8 померла, а члени сім'ї померлого інваліда не звертались до Департаменту із заявами щодо переоформлення автомобіля, то автомобіль відповідно до вимог пункту 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, повинен бути повернутий державі, яка надала його у користування, в особі Головного управління.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про гуманітарну допомогу» у разі відсутності обліку щодо отримання та цільового використання гуманітарної допомоги вона вважається використаною не за цільовим призначенням.

Тобто, передача або продаж гуманітарної допомоги іншій особі тягне за собою втручання в умови благодійності, використання гуманітарної допомоги здійснюється не за цільовим призначенням, а тому автомобіль не може бути переданий у володіння іншій особі чи проданий (в тому числі в успадкування іншій особі).

Транспортний засіб, раніше визнаний гуманітарною допомогою, може бути відчужений або переданий у володіння, користування, розпорядження зі сплатою передбачених законодавством податків та зборів, за умови прийняття Комісією з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України відповідного рішення.

Статтею 11-1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» передбачено, що після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через органи праці та соціального захисту населення і користувався менше 10 років, може бути переданий у власність одному із членів сім'ї за рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля. У разі несплати членом сім'ї інваліда, дитини-інваліда податків і зборів (обов'язкових платежів) автомобіль повертається (вилучається) органам праці та соціального захисту населення у порядку та на умовах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 360-7 ЦІІК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України.

Так, відповідно до Постанови Верховного суду України від 16 травня 2012 року (справа № 6-10 цс12) визначено, що питання щодо вилучення після смерті інваліда в членів його сім'ї автомобіля, отриманого інвалідом як гуманітарна допомога, повинно вирішуватися на підставі нормативно-правових актів, чинних на час смерті інваліда.

Оскільки права та обов'язки в членів сім'ї інваліда стосовно спірного автомобіля виникли після смерті інваліда, а не в момент забезпечення його автомобілем, то застосуванню до спірних правовідносин підлягає зазначений Порядок від 19 липня 2006 р. (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 січня 2013 р. у справі N 6-153цс12).

Згідно абз. 7 п. 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМУ № 999 від 19 липня 2006 року, (у редакції, яка діяла на час смерті інваліда, тобто на травень 2009 року) після смерті інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля.

Таким чином, шестимісячним строком не було обмежено, на час виникнення спірних правовідносин, право члена сім'ї померлого інваліда на звернення з відповідною заявою про переоформлення автомобіля на своє ім'я.

Однак, указана заява відповідача не була спрямованою до Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України, як того вимагав відповідний Порядок, на протязі 6 років, а відповідач до моменту подачі позову, як і на даний час, взагалі не звертався до будь-яких органів для вирішення питання передачі автомашини та сплати відповідних платежів, достовірно знаючи про смерть інваліда та необхідність повернення автомобіля, як гуманітарної допомоги.

А тому, за таких обставин посилання суду першої інстанції на те, що на час смерті інваліда відповідач не був обмежений строком на звернення до Комісії і лише у разі відмови Комісії при КМУ передати автомобіль у власність члену сім'ї померлого інваліда, позивач міг вимагати повернення зазначеного автомобіля від відповідача, не відповідають положенням чинного законодавства, оскільки строк звернення повинен бути розумним, але не безмежним.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне відмітити і те, що поновлення строку на звернення до суду позивачу, про що зазначив суд першої інстанції, є зайвим, оскільки за положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном і даний позов є негаторним, а позовна давність до вимог за негаторним позовом не застосовується, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі, і тому негаторний позов може бути предявленим позивачем доти, поки існує саме правопорушення.

З огляду на те, що відповідач спірний автомобіль не повернув та не звертався до управління праці із заявою про його викуп, що є порушенням вимог п. 16 Порядку, то колегія суддів вважає вимоги Департаменту соціального захисту населення облдержадміністрації про вилучення та повернення предмету гуманітарної допомоги законними та обґрунтованими.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, заслуговують на увагу, а тому рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення у справі про задоволення позовних вимог Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації до ОСОБА_6 про повернення та вилучення предмету гуманітарної допомоги.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора міста Черкаси - задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2015 року у справі за позовом Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації до ОСОБА_6, треті особи - Управління ДАІ УМВС України в Черкаській області, Черкаська митниця про повернення та вилучення предмету гуманітарної допомоги - скасувати та ухвалити нове рішення, яким :

- позовні вимоги Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації задовольнити;

- вилучити у ОСОБА_6 транспортний засіб марки ТОYОТА АVЕNSІS, 2000 року випуску, кузов № SВ164АВN10Е080469, об'єм двигуна 1762 см. куб., бензин, митною вартістю 32297,28 гривень та передати його Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації;

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :