У х в а л а

іменем україни

25 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Наумчука М.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, за касаційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_4, на заочне рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Київської області від 02 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що 13 березня 2013 року біля с. Сосновка Макарівського району Київської області, перебуваючи за кермом автомобіля марки ВАЗ 2106, відповідач здійснив наїзд на неї, заподіявши їй легких тілесних ушкоджень. Відповідач визнав таке правопорушення та 11 квітня 2013 року написав розписку, в якій зобов'язався до 30 травня 2013 року оплатити позивачу матеріальну шкоду в розмірі 3 500 грн. Така шкода завдана витратами під час перебування позивача в лікарні, купівлею ліків. Неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральну, яку вона оцінює в 10 000 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд стягнути з відповідача 3 500 грн матеріальної шкоди, 10 000 грн у відшкодування завданої моральної шкоди та 2 000 грн витрат за надання правової допомоги.

Заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області від 16 червня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 02 вересня 2014 року заочне рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 червня 2014 року скасовано в частині відмови стягнення моральної шкоди та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_4, порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій із ухваленням нового рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Суд апеляційної інстанції, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, правильно вважав, що шкода завдана здоров'ю ОСОБА_2 внаслідок наїзду автомобілем, за кермом якого був ОСОБА_3, тобто завдана джерелом підвищеної небезпеки, діяльність якого він здійснював, при цьому встановивши, що відсутні підстави для звільнення від відповідальності ОСОБА_3, обґрунтовано дійшов висновку, що останній має нести відповідальність, передбачену ст. ст. 1166, 1167 ЦК України.

Встановивши, що ОСОБА_2 зазнала легких тілесних ушкоджень у вигляді забою, гематоми лівого стегна, гомілки, садини шкіри, правильно вважав, що вона зазнала фізичних страждань та, відповідно до їх ступеня, визначив розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню відповідачем.

Разом з тим, встановивши, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які свідчили про розмір заявленої позивачем матеріальної шкоди, суд апеляційної інстанції правильно вважав, що у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає положенням ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 02 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

М.І. Наумчук