АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/695/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Зарицька Ю.Л.
Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва

В складі : головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Шебуєвої В.А.

- Оніщука М.І.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 до якої приєдналась ОСОБА_4

на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 29 червня 2000 року в справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності на частку будинковолодіння, за зустрічними позовами ОСОБА_8 до ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання права власності на частку будинковолодіння, зміну розміру часток і виділу її з спільної часткової власності, за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_8 про визнання права власності на частку будинковолодіння, зміну розміру часток і про виділ з спільної часткової власності, за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 29 червня 2000 року затверджено мирову угоду на умовах:

- визнано за ОСОБА_8 право власності на 63/100 частки будинковолодіння під АДРЕСА_1 в м. Києві та виділено йому приміщення, що позначені на поетажному плані під №№4-3 жила кімната площею 14,5 кв.м.,1-3 жила кімната площею 14,0 кв.м., 4-5 жила кімната - 11,9 кв.м., 4-2 кухня - 9,7 кв.м., 4-1 передня кімната - 10,9 кв.м., 4-4 кімната - 96, кв.м. Виділено цю частку будинковолодіння з спільної часткової власності;

- змінено розмір частки права власності на будинковолодіння під АДРЕСА_1 в м. Києві ОСОБА_11 з 2/3 до 11/100 часток і після її смерті 06.06.1979 року в порядку спадкування;

- визнано право власності за ОСОБА_5 на ј частину кімнати розміром 12,5 кв.м. в будинку під літ. «Б», що становить 11/400 часток будинковолодіння АДРЕСА_1 в м. Києві;

- визнано право власності за ОСОБА_6 на ј частину кімнати розміром 12,5 кв.м. в будинку під літ. «Б», що становить 11/400 часток будинковолодіння АДРЕСА_1 в м. Києві;

- визнано право власності за ОСОБА_10 на 10/200 частки будинковолодіння під АДРЕСА_2 в м. Києві, що складаються з частини кімнати розміром 12,5 кв.м. в будинку під літ. «Б»;

- визнано право власності за ОСОБА_9 на 1/200 частку будинковолодіння під АДРЕСА_1 в м. Києві, що складається з частини кімнати розміром 12,5 кв.м. в будинку під літ. «Б»;

- змінено розмір частки права власності на будинковолодіння під АДРЕСА_3 в м. Києві ОСОБА_12 з 1/3 до 26/100 часток, що складається із двох жилих кімнат під №№2-3 розміром 14,1 кв.м. та 2-4 - 14,3 кв.м.

Прийнято відмову від позову про визнання права власності на частку будинковолодіння, що складається з двох жилих будинків під літ. «З», «Ц» в зазначеному вище будинковолодінні ОСОБА_9

Закрито провадження у справі.

Не погоджуючись з ухвалою, 08.10.2014 року представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду від 29.06.2000 року та направити справу для продовження розгляду.

Зазначає, що вона більше двадцяти років володіє та користується будинком АДРЕСА_4 м. Києві, про який в мировій угоді від 29.06.2000 року мало бути вказано, що даний будинок АДРЕСА_4 м. Києві не відноситься до складу будинковолодіння № АДРЕСА_1 в м. Києві.

30 грудня 2014 року надійшла заява ОСОБА_4 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 в якій вона просить скасувати ухвалу суду від 29.06.2000 року та направити справу на новий розгляд до Оболонського районного суду м. Києва для продовження розгляду, оскільки спірне будинковолодіння знаходиться в Оболонському районі м. Києва, а не в Подільському.

Дана заява мотивована тим, що ухвалою суду від 29.06.2000 року порушено її право на житлову кімнату площею 14,0 кв.м., яка позначена на по-поповерховому плані під №1-З, оскільки визнано за її дядьком ОСОБА_8 право власності на неї.

Затверджуючи мирову угоду, суд не дослідив хто є спадкоємцем та власником будинковолодіння АДРЕСА_1 в м. Києві.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з"явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга до якої приєдналась ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

Визнаючи мирову угоду та закриваючи провадження у справі суд першої інстанції підставно виходив з того, що умови мирової угоди, не суперечать закону, не порушують права свободи чи інтереси сторін та інших осібз огляду на таке.

У силу ч.1 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Частиною 5 ст.175 ЦПК України передбачено, що якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, мирова угода - це складена сторонами з урахуванням інтересів усіх заінтересованих осіб, що беруть участь у справі, угода, яка затверджується судом лише після встановлення законності й обґрунтованості її умов, а також з'ясування думки всіх заінтересованих осіб щодо можливості її затвердження.

Як вбачається зі змісту мирової угоди, сторони при укладенні мирової угоди діяли свідомо, добровільно, за взаємною згодою і попередньою домовленістю, розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, передбачені п.4 ст.205 ЦПК України, зокрема щодо закриття провадження у справі.

Не є підставою для скасування ухвали суду про затвердження мирової угоди посилання представника ОСОБА_2 на те, що при затвердженні мирової угоди порушені її права, оскільки вона більше двадцяти років володіє та користується будинком АДРЕСА_4 м. Києві, про який в мировій угоді від 29.06.2000 року мало бути вказано, що даний будинок АДРЕСА_4 м. Києві не відноситься до складу будинковолодіння № АДРЕСА_1 в м. Києві, виходячи з наступного.

З пояснень сторін та третіх осіб в суді апеляційної інстанції встановлено, що цивільна справа за закінченням строку зберігання знищена.

З додатків до апеляційної скарги вбачається, що лише 05.06.2001 року прийнято рішення №69 Виконкому Пуща-Водицької селищної ради Подільського району міста Києва. «Про узаконення перебудови житлового будинку АДРЕСА_1, літ. «К» (а.с.39).

Актом обстеження житлових умов, складеним 19.01.2007 року комісією у складі головного інженера КП «Оболоньжитлоєксплуатація», паспортиста та майстра техдільниці домоволодіння по АДРЕСА_6 встановлено, що в 1946 році бабусею ОСОБА_2 - ОСОБА_13 був побудований хлів для худоби, який було перебудовано під житлове приміщення, а тому комісія не заперечує щодо виділення житлового будинку, де проживає ОСОБА_2 з родиною в окрему одиницю з наданням окремої поштової адреси по АДРЕСА_5 (а.с.40).

Зі звернення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації до Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна від 09.02.2011 року вбачається, що ОСОБА_2 2.02.2011 року звернулася з проханням про присвоєння окремої поштової адреси будинку, який рішенням Пуща-Водицької селищної ради Подільського району міста Києва від 05.06.2001 року №69 було узаконено перебудову житлового будинку АДРЕСА_6 літера «К». Оболонська районна в місті Києві адміністрація та просила надати висновок про можливість присвоєння окремої поштової адреси житловому будинку під літерою «К» по АДРЕСА_1. Пропонована поштова адреса : АДРЕСА_7 (а.с.41).

У 2011 році складено технічний звіт по встановленню зовнішніх меж земельної ділянки, 18.01.2013 року складено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_8 в м. Київ від, а в 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Київської міської ради про визнання за нею права власності на будинок АДРЕСА_4 в м. Києві. З пояснень представника ОСОБА_14 в апеляційному суду встановлено, що даний позов залишено без розгляду.

З наведеного вбачається, що на час постановлення оскаржуваної ухвали, а саме 29.06.2000 року будинку АДРЕСА_4 в м. Києві не існувало, приміщення згідно технічного паспорта 1986 року зареєстроване, як гараж, який не був власністю ОСОБА_2

Оскільки матеріали справи відсутні, колегія суддів встановила обставини справи з пояснення сторін, третіх осіб і представників, а саме: що спір виник між співвласниками будинку. Ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_4 не були співвласниками будинковолодіння, не порушували питання про визнання за ними, у передбачений законом спосіб, визнання права власності на частку у спірному будинковолодінні. На даний час спір виник щодо права власності ОСОБА_2 на самовільно побудований сарай, який у 1986 році був перебудований у гараж, а пізніше переобладнаний під житлове приміщення і названий будинком 18-К.

Представник ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підтвердили, що вони не мають своїх часток у будинковолодінні АДРЕСА_6 в місті Києві, не зверталися в нотаріальну контору з заявами про прийняття спадщини, не порушували це питання і в судовому порядку, якщо вважали, що їх право порушене іншими спадкоємцями.

Отже, мирова угода була складена між співвласниками, які дійшли згоди щодо визначення їх часток і виділу в натурі.

Подальша реконструкція будівлі, узаконення її рішенням, яке прийняте після набуття ухвали суду законної сили, визначення її, як будинок №18-К, не є підставою для скасування ухвали.

Відповідно до п.1 ч.1.ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав до її скасування.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть постановленої ухвали не впливають.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,312,313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 до якої приєдналась ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 29 червня 2000 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :