У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Погрібна О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу ? частини житлового будинку дійсним та визнання права власності на ? частину житлового будинку,

встановила:

До Токмацького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу ? частини житлового будинку дійсним та визнання права власності на ? частину житлового будинку.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Так, позивач висуває дві самостійні позовні вимоги майнового та немайнового характеру: визнати договір купівлі-продажу ? частини житлового будинку дійсним та визнати право власності на ? частину житлового будинку.

Позивачем не дотримано порядок щодо сплати судового збору відповідно до п.10 ч.1 ст.80 ЦПК України, згідно якого у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог ціна позову визначається за загальною сумою всіх вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви , що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Статтею 4 даного Закону передбачено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви майнового характеру - 1 % ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243 гривні 60 копійок) та не більше 3 розмірів заробітної плати (3654 гривні), позовної заяви немайнового характеру - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 12 Постанови № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, визначаючи розмір судового збору, суди повинні мати на увазі, що заяви, в яких порушується питання про одночасне вирішення майнового і немайнового спорів, оплачуються судовим збором за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, і ставками для вимог немайнового характеру. Аналогічні розяснення містяться й у п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року. Крім цього, згідно з п. 16 зазначеної Постанови розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача.

Згідно з розясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданими в п. 13 Постанови № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Таким чином, позивачка мала оплатити судовий збір за обидві висунуті позовні вимоги, як майнового так і немайнового характеру.

Натомість, до позовної заяви позивачкою додано квитанцію про сплату судового збору в сумі 243,60 грн. з розрахунку лише за одну позовну вимогу.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності - дійсною вартістю нерухомого майна.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 358 від 21.08.2014 року «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов'язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства», строк дії звіту про оцінку нерухомого майна становить не більше шести місяців з дати оцінки.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача.

В свою чергу, матеріали позовної заяви містять відомості про проведення оцінки спірного майна від 07.08.2014 року. Отже, в зв'язку із застарілістю оціночної документації, реальний розмір вартості частин житлового будинку визначити неможливо, відтак і неможливо дійти висновку про необхідну до сплати позивачем суму судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем не виконано вимоги ст. 119 ЦПК України щодо оплати судового збору в повному обсязі, тому позовну заяву слід залишити без руху з наданням позивачу 5-ти денного строку на усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України,

ухвалила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу ? частини житлового будинку дійсним та визнання права власності на ? частину житлового будинку залишити без руху.

Надати позивачу строк пять днів з дня отримання копії ухвали, для усунення вказаних недоліків.

У разі невиконання ухвали в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: