Провадження № 22-ц/773/589/15 Категорія: 59 Доповідач: Подолюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Подолюка В.А.,

суддів - Шевчук Л.Я., Данилюк В.А.,

при секретарі Вергуну Т.С.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , яка діє самостійно та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Луцької міської ради, про усунення від отримання частки матеріальної допомоги, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2015 року в позові ОСОБА_4 , яка діє самостійно та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Луцької міської ради, про усунення від отримання частки матеріальної допомоги відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_4 - ОСОБА_1 подав в інтересах позивача апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2015 року та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі з підстав в ній зазначених, відповідач ОСОБА_2 та представник військового комісаріату ОСОБА_3 апеляційну скаргу заперечили, вважають її безпідставною.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 батьківських прав щодо сина ОСОБА_6 позбавлений не був, а будь-яких інших підстав для усунення одного з батьків від одержання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця чинним законодавством не передбачено.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_6 (а.с. 13), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 в результаті ушкоджень в наслідок вибухової травми (а.с. 4 ) при виконанні обов`язків військової служби.

Як вбачається із копії свідоцтва, реєстрація розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проведена відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції 14 травня 2004 року, актовий запис № 297 (а.с. 10).

Як встановлено судом, після розірвання шлюбу відповідач проживає окремо, має іншу сім`ю.

Рішенням Луцького міського суду Волинської області від 15 серпня 2006 року постановлено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 на утримання дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 аліменти в розмірі 300 грн., щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 07 червня 2006 року (а.с.14).

Згідно довідки відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області № 203/13 від 26 березня 2009 року позивач ОСОБА_4 не отримувала аліменти від ОСОБА_2 за період 01 вересня 2008 р. по 01 березня 2009 р. ( а.с.15 ).

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Як передбачено ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування), а також втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Відповідно до п. 5 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року (далі Порядок) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату загибелі (смерті), рівними частками членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста. Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання. Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Відповідач ОСОБА_2 батьківських прав щодо сина ОСОБА_8 , який загинув, судом не позбавлявся, а отже на нього не може бути покладена відповідальність, встановлена ч. 1 ст. 166 СК України щодо втрати прав, заснованих на спорідненості з дитиною.

Будь-які підстави для усунення одного батьків за позовом іншого з батьків від права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця не передбачені ні Порядком, ні іншими нормативно - правовими актами.

За такого нормативно-правового регулювання один із батьків втрачає право на отримання одноразової грошової допомоги у випадку позбавлення його в судовому порядку батьківських прав, при цьому питання про виплату/невиплату одноразової грошової допомоги належить до компетенції не суду, а відповідних уповноважених органів, визначених у п. 12 Порядку.

Вказаним Порядком виплата/невиплата одноразової грошової допомоги не ставиться в залежність від визнання батька таким, що ухилявся від виконання батьківського обов`язку. За таких умов задоволення вимоги позивача про визнання батька таким, що ухилявся від виконання батьківського обов`язку, не змінить правового статусу відповідача в частині його права на отримання одноразової грошової допомоги за умови відсутності судового рішення про позбавлення його батьківських прав.

Отже, правові підстави для задоволення заявленого позивачем позову відсутні, а при вирішенні цивільно-правового спору в основу свого рішення суд покладає лише норми права і не вправі покликатися на інші соціальні норми, зокрема норми моралі.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції показів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , письмових доказів щодо неналежного виконання відповідачем ОСОБА_2 батьківських прав не спростовують правильності висновків суду та не є підставою для скасування рішення суду, оскільки такі докази спростовуються доводами відповідача ОСОБА_2 про перебування його в місцях позбавлення волі по серпень 2008 року, проживанням в іншій місцевості, а факт наявності заборгованості по аліментах не вказує на втрату останнім права на отримання такої допомоги, встановленої законодавством, після смерті сина (а.с.27,29).

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді :