У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Леванчука А.О., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Запорізької області від 23 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 31 липня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У порушення умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав у зв'язку з чим станом на 31 жовтня 2013 року утворилась заборгованість на загальну суму 11 505 грн. 94 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 3 098 грн. 32 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 5 831 грн. 04 коп., заборгованості по комісії за користуванням кредитом у сумі 1 790 грн. 58 коп., а також штрафів відповідно до умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. - фіксована частина штрафу; 536 грн. - процентна складова. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 11 505 грн. 94 коп. та судові витрати.

Рішенням Торезького міського суду Донецької області від 06 березня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у сумі 2 996 грн. 86 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 3 302 грн. 80 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом у сумі 1 071 грн. 36 коп., штраф (фіксована частина) у сумі 250 грн., штраф (процентна складова) у сумі 368 грн. 55 коп., а всього - 7 989 грн. 57 коп. Вирішено питання щодо судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 23 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, виходив із того, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яку необхідно стягнути з позичальника з 30 листопада 2010 року по 30 листопада 2013 року; строк дії кредитного відповідає строку дії картки, а договір є чинним у межах строку дії картки. Строк платіжної картки ОСОБА_3 закінчився у серпні 2011 року, а до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося 30 листопада 2013 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що останній платіж на погашення боргу за кредитним договором відповідачем здійснено 15 вересня 2008 року, проте позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права лише 03 грудня 2013 року, тобто за межами установленого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності.

З таким висновком апеляційного суду погодитись не можна, оскільки цей висновок суперечить вимогам закону та не ґрунтується на матеріалах справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 31 липня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а. с. 10).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

У зв'язку з порушенням позичальником умов кредитного договору, станом на 31 жовтня 2013 року утворилась заборгованість на загальну суму 11 505 грн. 94 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 3 098 грн. 32 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 5 831 грн. 04 коп., заборгованість по комісії за користуванням кредитом у сумі 1 790 грн. 58 коп., а також штрафів відповідно до умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. - фіксована частина штрафу; 536 грн. - процентна складова (а. с. 5-9).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Судом залишено поза увагою те, що відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH) (а. с. 13-14).

Крім того, згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року (справа № 6-14 цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

У порушення зазначеної норми процесуального права, при новому розгляді справи апеляційний суд, з'ясувавши, що строк дії картки закінчився у листопаді 2011 року, а останній платіж по погашенню процентів за договором здійснено 15 вересня 2008 року, помилково відмовив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості по окремих платежах, не врахувавши, що строк повернення кредиту в повному обсязі не пропущено, оскільки позивач звернувся до суду з позовом 30 листопада 2013 року, а строк дії картки закінчився у листопаді 2011 року, та не урахував висновків, викладених в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року, якою було скасовано рішення апеляційного суду Донецької області від 07 квітня 2014 року (а. с. 177-178).

Таким чином апеляційним судом у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України не враховані норми матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановлені та не перевірені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України ухвалене у справі рішення підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 23 грудня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: А.О. Леванчук

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко