АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1766/15 Справа № 201/2219/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Антонюк О. А. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

09 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Пономарь З.М., Черненкової Л.А.,

при секретарі - Яловій Ю.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину: малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2013 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітної плати, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, однак дитина часто хворіє, у зв'язку з чим дитина проходила необхідні дослідження та лікування. Всі витрати, пов'язані з оздоровленням і санаторно-курортним лікуванням сина та його харчування, несе позивач. Зазначає, що син перебуває на обліку у різних лікарів, і потребує стороннього догляду. На адресу відповідача нею направлялась вимога про відшкодування додаткових витрат на утримання дитини, проте вимога залишилась без задоволення. Вважає, що дохід відповідача постійний, інших дітей він не має і інші аліменти не виплачує, у вихованні та іншому добровільному матеріальному забезпеченні дитини участі не приймає. Просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання малолітнього сина за період з квітня 2013 року по березень 2014 рік в розмірі 47904 грн. (фактичні витрати - 30289, 90 грн. і витрати на майбутнє - 17614, 60 грн.) та судові витрати по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково (а.с.161-164).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, в сумі 30289,90 грн., судові витрати в сумі 243,60 грн., а всього 30533,50 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати у справі.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, що позивачка несе значні додаткові витрати на утримання малолітньої дитини, що викликано особливими обставинами, в зв'язку з наявністю ряду захворювань у дитини та проведенням постійного її лікування, необхідністю санаторно-курортного лікування дитини, додаткового вітамінного харчування, а розміру раніше стягнутих з відповідача аліментів на утримання дитини недостатньо для забезпечення його лікування.

Проте повністю погодитися з висновками суду першої інстанції не можливо з урахуванням наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Малолітня дитини проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2013 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітної плати, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Оскільки дитина часто хворіє, позивачка несе додаткові витрати на медичне дослідження та лікування дитини, його оздоровлення і санаторно-курортне лікування, а також вітамінне харчування.

Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, й цей обов'язок лягає у рівній мірі, як на матір, так і на батька.

Відповідно до статті 185 СК України (участь батьків у додаткових витратах на дитину) той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, в разі спору, визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Виходячи із вимог закону, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору (Ухвала ВС України №6-20278св09 від 16 грудня 2009 року).

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 18 Постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Оскільки, належним чином в порядку передбаченому положеннями ст.ст. 57 - 59 ЦПК України сума додаткових витрат у розмірі 5 960 грн., яка обумовлюється потребою дитини у процедурі масажу та електрофорезу підтверджується квитанціями: № 937 від 15 квітня 2013 року, № 947 від 16 квітня 2013 року, № 928 від 12 квітня 2013 року, № 920 від 11 квітня 2013 року, № 915 від 10 квітня 2013 року, № 1433 від 19 червня 2013 року, № 1949 від 23 серпень 2013 року, №1956 від 26 серпня 2013 року, № 1988 від 29 серпня 2013 року, № 1932 ві21 серпня 2013 року, № 2991 від 06 грудня 2013 року, № 2938 від 02 грудня 2013 року, №2979 від 05 грудня 2013 року, № 2961 від 04 грудня 2013 року, № 2947 від 03 грудня 2013 року, № 611 від 11 березня 2014 року, № 623 від 13 березня 2014 року, № 635 від 13 березня 2014 року, № 652 від 14 березня 2014 року, № 13885 від 12 червня 2013 року, № 1392 від 13 червня 2013 року, № 1399 від 14 червня 2013 року, № 1412 від 17 червня 2013 року № 1422 від 18 червня 2013 року № 1440 від 10 червня 2013 року № 1941 від 22 серпня 2013 року № 1965 від 27 серпня 2013 року, № 1983 від 29 серпня 2013 року, № 1982 від 28 серпня 2013 року, № 623 від 12 березня 2014 року, а також дані процедури проведені з урахуванням рекомендації лікаря та згодою відповідача про необхідність їх проведення, ця сума обґрунтована, відноситься до додаткових витрат на утримання дитини, які викликані особливими обставинами та 1 / 2 частина її підлягає стягненню на користь позивачки, а саме 2 980 грн.

Інші витрати понесені позивачкою на утримання дитини не є додатковими та необхідними витратами, що викликані особливими обставинами, передбаченими ст. 185 СК України, тому вони є безпідставними. Крім того, розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо), які матеріали справи не містять.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що розмір додаткових витрат на утримання малолітньої дитини визначений судом першої інстанції необхідно змінити, зменшивши його до 2980 гривень.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального, процесуального права та матеріалам справи, тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 грудня 2014 року - змінити в частині розміру стягнутих додаткових витрат на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 зменшивши з 30289, 90 гривень на 2980 гривень.

В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 грудня 2014 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

З.М. Пономарь

Л.А. Черненкова