УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Горелкіної Н.А., Завгородньої І.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права власності на частку у спільному майні, усуненні перешкод у користуванні власністю, стягнення суми та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про виділ майна подружжя в натурі, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 28 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 23 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про припинення права на частку у спільному майні, посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2011 року за нею та ОСОБА_5 визнано право власності на Ѕ частини: нежитлової будівлі магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованої за адресою: АДРЕСА_3; нежитлової будівлі магазину АДРЕСА_4; нежитлової будівлі комерційного центру, розташованого за адресою: АДРЕСА_6; житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_5. Крім того, за нею визнано право власності на автомобіль марки «Рено Кенго», державний номер НОМЕР_1, а за ОСОБА_5 на автомобіль марки «Форд Транзит», державний номер НОМЕР_2.

Вказуючи на неможливість спільного користування зазначеним вище майном, оскільки між ними виникли складні відносини після розірвання шлюбу, враховуючи те, що частка відповідача є незначною, майно є неподільним, і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, позивач просила суд припинити право власності ОСОБА_5 на частку у спільному майні, визнати за нею право на цю частку, в частині зобов'язання сплатити ОСОБА_5 за виділені їй частки в приміщеннях, зарахувати в якості попереднього внесення нею Ѕ вартості нежитлової будівлі комерційного центру та визнати за ОСОБА_5 право власності на цю будівлю.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 28 травня 2014 року позов ОСОБА_7 задоволено частково.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на наступне майно: магазин АДРЕСА_4, магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташований за адресою: АДРЕСА_3.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на Ѕ частини магазину АДРЕСА_4, передавши їй право власності на цю нежитлову будівлю в цілому.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частини магазину ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого за адресою: АДРЕСА_3, передавши йому право власності на цю нежитлову будівлю в цілому.

Зобов'язано ОСОБА_5 звільнити приміщення АДРЕСА_2. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.

Виділено в натурі ОСОБА_5 1/2 частини нежитлової будівлі АДРЕСА_1, яка складається з наступних приміщень: Ѕ частини коридору 1, площею 18,9 кв. м, приміщення 2, площею 20,0 кв. м; приміщення 3. площею 30,4 кв. м; 1/2 частини сходів 101, площею 6,85 кв. м; приміщення 102, площею 14,9 кв. м; приміщення 103, площею 51,3 кв. м; приміщення 104, площею 15,00 кв. м; коридор 105, площею 16,5 кв. м; вбиральня 106, площею 2,9 кв. м; кладова 107, площею 6,8 кв. м; частина торгівельної зали 108, площею 104,6 кв. м; приміщення 115, площею 3,8 кв. м; сходи 201, площею 10,8 кв. м; частина коридору 202, площею 19,8 кв. м; приміщення 203, площею 69,7 кв. м; приміщення 204, площею 15,3 кв. м; частина приміщення 205, площею 19,5 кв. м; приміщення 215, площею 8,7 кв. м; убиральня 216, площею 3,2 кв. м; приміщення 217, площею 2,8 кв. м; що складає 441,75 кв. м.

Виділено в натурі ОСОБА_6 1/2 частини, нежитлової будівлі, АДРЕСА_1, яка складається в наступних приміщень: 1/2 частини коридору 1, площею 18.9 кв. м; приміщення 4, площею 28,8 кв. м; приміщення 5, площею 29,2 кв. м; 1/2 частини сходів 101, площею 6,85 кв. м; частина торговельної зали 108, площею 11,3 кв. м; приміщення 109, площею 18,0 кв. м; приміщення 110, площею 5.6 кв. м; торгівельна зала 111, площею 61,9 кв. м; котельні 112, площею 8,1 кв. м; приміщення 113, площею 7,4 кв. м; кладова, площею 17,1 кв. м; частина коридору 202, площею 26,6 кв. м; частина приміщення 205, площею 2,7 кв. м; приміщення 206, площею 38,8 кв. м; сходи 207, площею 18,0 кв. м; приміщення 208, площею 5,5 кв. м; приміщення 209, площею 6,9 кв. м; приміщення 210, площею 59,1 кв. м; приміщення 211, площею 14,8 кв. м; приміщення 212, площею 17,8 кв. м; приміщення 213, площею 14,8 кв. м; бухгалтерія 214, площею 15,1 кв. м; приміщення 218, площею 4,3 кв. м; приміщення 219, площею 4,2 кв. м, що складає 441,75 кв. м.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 20 серпня 201 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23 жовтня 2014 року рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 28 травня 2014 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 20 серпня 201 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просила скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення її позову повністю, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 28 травня 2014 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 23 жовтня 2014 року, оскільки вони законні та обґрунтовані, так як вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Положеннями ст. 365 ЦК України передбачено порядок припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників, за яким право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 іншого жила не має, його частка у житловому будинку є значною, житловий будинок може бути поділений між співвласниками на два окремі об'єкти, припинення спільної часткової власності і позбавлення права власності ОСОБА_5 на Ѕ частини житлового будинку завдасть істотної шкоди його інтересам, а тому суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для припинення права власності на житловий будинок.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 28 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 23 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко Н.А. Горелкіна І.М. Завгородня