У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договорами позики, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, у якому просив стягнути кошти з відповідача у розмірі 80 тис. грн. за договором позики та судові витрати.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 7 грудня 2012 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 1 липня 2009 року у розмірі 10 тис. грн, за договором позики від 1 листопада 2009 року у розмірі 10 тис. грн, за договором позики від 1 грудня 2011 року у розмірі 20 тис. грн, проценти за користування отриманими за договором позики коштами у розмірі 30 тис. грн. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У липні 2014 року представником ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу на рішення міськрайонного суду разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2014 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5, - ОСОБА_6 залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2014 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що у поданій заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави для поновлення строку не є поважними. Зокрема, фінансова криза у підприємницькій діяльності відповідача, а також те, що позивач на час надання коштів у позику працював на державній службі, а тому незаконно надавав кошти у позику не є поважними причинами для пропуску строку на апеляційне оскарження.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити ухвалу суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта