У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Амелін В.І., розглянувши касаційну скаргу Шуліки Аліни Володимирівни, яка діє в інтересах публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк»), на рішення апеляційного суду Запорізької області від 11 грудня 2014 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У червні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом, обґрунтовуючи його тим, що 2 листопада 2005 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 4 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свої зобов'язання відповідач належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 31 березня 2014 року у нього утворилась заборгованість в сумі 12 579 грн 20 коп. З огляду на вищевказане банк просив суд стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість та судові витрати.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 10 718 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 11 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати судове рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, як помилково скасоване, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення з відповідним позовом до суду, а враховуючи, що відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, апеляційний суд, враховуючи вимог ст. 267 ЦК України, обґрунтовано вважав це підставою для відмови у задоволенні позову.

Із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Шуліки Аліни Володимирівни, яка діє в інтересах публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк»), на рішення апеляційного суду Запорізької області від 11 грудня 2014 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.І. Амелін