АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/468/15 Головуючий 1 інстанції - Дегтярчук М.О.
Справа № 629/1724/14-ц Доповідач - Пилипчук Н.П.
Категорія - договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді Пилипчук Н.П.,

суддів Крилової Т.Г., Гуцал Л.В.,

при секретарі Черепаха С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу

за апеляційною скаргою ВДВС Лозівського МРУЮ Харківської області

на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 листопада 2014 року

по справі за поданням ВДВС Лозівського МРУЮ Харківської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі ВДВС Лозівського МРУЮ Харківської області просить скасувати ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 листопада 2014 року, якою відмовлено у задоволенні подання ВДВС Лозівського МРУЮ Харківської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилається на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що з'явились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

В п. 5 ч. 1 ст. 6 «Про порядок виїзду з України та в'їзд в України громадян України» встановлено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання цих зобов'язань.

Відповідно до ст. 11 ч. 3 п. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відмовляючи у задоволенні подання ВДВС Лозівського МРУЮ Харківської області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи та виконавчого провадження не містять даних про те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, а також, що державним виконавцем вжиті всі необхідні заходи примусового виконання судових рішень, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

В розумінні п. 18 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ухиленням, є навмисне чи інше свідоме невиконання боржником обов'язків за рішенням суду, у зв'язку з чим і здійснюється примусове виконання та є підставою про застосування до боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог - підлягають доведенню.

Сам по собі той факт, що державному виконавцю невідомо місцезнаходження боржника - про його ухилення від виконання рішення суду не свідчить.

В ході розгляду справи не було встановлено, що боржник ОСОБА_1 навмисно ухиляється від виконання рішення суду, даних про те, що державним виконавцем здійснено достатньо заходів щодо встановлення місця знаходження боржника або наявності у нього майна, на яке може бути звернено стягнення, матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про те, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з порушенням вимог закону.

З урахуванням наведеного і відповідно до п.1 ст. 312 ЦПК України, апеляційну скаргу необхідно відхилити, ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.2 ст. 307, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ВДВС Лозівського МРУЮ Харківської області відхилити.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: