Справа № 369/9204/14 Головуючий у І інстанції Волчок А. Я.
Провадження № 22-ц/780/999/15 Доповідач у 2 інстанції Таргоній
Категорія 58 11.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

11 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,

за участю секретаря Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи учасників судового процесу, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно отриманих коштів за нікчемним правочином.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що в 28 січня 2008 року вона підписала попередній договір з відповідачем ОСОБА_1 щодо придбання об'єкту нерухомості - земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 за суму 100 000 доларів США.

Укладення договору купівлі-продажу було ускладнен через відсутність у відповідача правовстановлюючих документів на земельну ділянку. У відповідності до п. 2.2 Попереднього договору, позивачка, як покупець, взяла на себе зобов'язання нести всі витрати, пов'язані з виготовленням державного акту та відповідних документів, необхідних для оформлення основного договору.

Продавець дав обіцянку, що в розумні строки отримає державний акт та саме для цих цілей за попереднім договором позивачкою було передано відповідачу 3 500,00 доларів США в момент підписання договору та додатково 2500,00 доларів США 26 березня 2008 року.

В подальшому відповідач неодноразово посилався на значні складнощі у виготовленні правовстановлюючих документів, а згодом взагалі став уникати спілкування з позивачем.

Позивач зазначає, що попередній договір від 28.01.2008 року нікчемним через недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, тому вважає, що відповідач отримав 6000 доларів США без достатньої правової підстави, а тому повинен їх повернути в повному обсязі. Просила суд, посилаючись на положення ст. 1212 ЦК України, стягнути з ОСОБА_1 на її користь безпідставно отримані кошти в сумі 81 956,45 грн. та судовий збір в сумі 819,56 грн.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1, на користь ОСОБА_2 безпідставно отримані кошти у сумі 81 956,45 грн. та судовий збір в сумі 819,56 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2014 року відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що його не було належним чином повідомлено про розгляд справи. Також зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскільки між сторонами фактично укладено письмовий договір завдатку, який не потребує нотаріального посвідчення. Крім того, позов заявлено після закінчення строків позовної даності.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що попередній договір від 28.01.2008 року, відповідно до вимог ст. ст. 635 та 657 ЦК України, мав бути укладений у письмовій формі і підлягав нотаріальному посвідченню, але всупереч діючому законодавству був укладений у простій письмовій формі. У зв'язку з цим, попередній договір від 28.01.2008 року є нікчемним та не створює для сторін юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю та кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Тому грошові кошти в сумі 6000 доларів США отримані відповідачем безпідставно і мають бути повернуті позивачу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Як встановлено судом, 28 січня 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підписали попередній договір щодо придбання у відповідача об'єкту нерухомості, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за суму 100 000 доларів США. Даний договір не був посвідчений нотаріально.

Із змісту попереднього договору вбачається, що ОСОБА_2 було передано відповідачу ОСОБА_1 3500 доларів США в момент підписання договору та додатково, 26.03.2008 року, було передано 2500 доларів США.

Також факт отримання грошових коштів підтверджується висновком Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області від 05.08.2014 року, яким встановлено, що всього ОСОБА_1 від ОСОБА_2 отримано 6 000 доларів США., що визнано відповідачем.

Відповідно до ст. 635 ЦК України, попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена - у письмовій формі.

Згідно ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

За правилами ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

За правилом ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимоги і заперечень.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не був належним чином повідомленим про розгляд справи, оскільки вони є безпідставними, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 отримав судову повістку про виклик в судове засідання, призначене на 06.10.2014 року на 09 год. 45 хв., разом із копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення (а.с. 26).

Також ОСОБА_1 була отримана телеграма-повідомлення про розгляд справи, призначений на 23.10.2014 року на 11 год. 00 хв., що також підтверджується електронним повідомленням № 292 (а.с. 41).

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що судом не було враховано тієї обставини, що позов подано після закінчення строків позовної давності, оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, не скористався своїм правом та не подав до суду заяву про застосування строку позовної давності. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення їм рішення.

Також колегія суддів вважає необґрунтованим доводи апеляційної скарги про те, що сторонами укладено саме письмовий договір завдатку, який не потребує нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання

Відповідно до змісту вказаної норми ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає способом платежу, способом забезпечення виконання зобов'язання обома його сторонами, а також доказом факту укладення договору.

В даному випадку, попередній договір, укладений між сторонами 28.01.2008 року, є нікчемним, а кошти, отримані за нікчемним договором -набуті без належної правової підстави.

Інші доводи, які б спростовували законність і обґрунтованість постановленого судом рішення, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: