АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач: Нежура В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

03 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Нежури В.А.

суддів: Соколової В.В., Усика Г.І.

при секретарі: Троц В.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "ДочірнійБанк Сбербанку Росії" про зобов'язання видати суму вкладу та проценти, -

В С Т А Н О В И Л А

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 11 листопада 2014 року позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" про зобов'язання видати суму вкладу та проценти задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт вказує на те, що вони не могли виконати вимогу позивача про повернення коштів з рахунку, у зв'язку із винесеною поставною Національного банку України № 540, яку відповідач не міг не виконати, і яка обмежила до 2 грудня 2014 року сумою у 15 000 грн. розмір коштів, які моли бути видані одному клієнту банку за добу,

Суд також безпідставно відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі Національного банку України.

В суді апеляційної інстанції апелянт підтримав подану скаргу, із викладених в ній підстав, представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 та ч. 1 ст. 1067 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Згідно ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 07.10.2013 р. між ОСОБА_3 та ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії" було укладено договір № НОМЕР_1/980/Р щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг "Престиж" в рамках договору щодо банківського обслуговування. Відповідно до умов даного договору сторони погодили відкриття ОСОБА_3 (мультивалютного) рахунку № НОМЕР_1 для проведення розрахунково-касового обслуговування ОСОБА_3, як клієнта фінансової установи.

Відповідно до умов п.3.1. вищезазначеного договору, банк, за заявою ОСОБА_3 відкрив на ім'я останнього рахунок № НОМЕР_1, випустив та надав йому картку, а також зобов'язався забезпечувати проведення розрахунків за операціями з використання картки.

12.12.2013 р. між ОСОБА_3 та ПАТ " Дочірній Банк Сбербанку Росії " було укладено договір № НОМЕР_1/980 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з випуском картки в рамках договору щодо банківського обслуговування. Згідно з умовами даного договору сторони погодили відкриття ОСОБА_3 карткового рахунку № НОМЕР_1.

05.03.2014 р. між ОСОБА_3 та ПАТ " Дочірній Банк Сбербанку Росії " було укладено договір № НОМЕР_1/840 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з випуском картки в рамках договору щодо банківського обслуговування. За заявою ОСОБА_3, ПАТ " Дочірній Банк Сбербанку Росії " відкрило на ім'я останнього рахунок № НОМЕР_1, та зобов'язалося забезпечувати проведення розрахунків за операціями з використання картки на умовах і в порядку, передбаченому цим договором.

15.05.2014 р. між ОСОБА_3 та ПАТ " Дочірній Банк Сбербанку Росії " було укладено договір № НОМЕР_1/840 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з випуском картки в рамках договору щодо банківського обслуговування. За заявою ОСОБА_3, ПАТ " Дочірній Банк Сбербанку Росії " відкрило на ім'я останнього картковий рахунок № НОМЕР_1, випустило та надало ОСОБА_3, як клієнту картку.

Згідно умов вищезазначених договорів, ОСОБА_3 виразив своє повне і безумовне прийняття публічної пропозиції ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії " щодо банківського обслуговування на умовах, що встановлені банком в Умовах банківського обслуговування фізичних осіб в AT " Сбербанк Росії ". Крім того, сторони погодили умови обслуговування, в тому числі і за договором мультивалютного рахунку.

ОСОБА_3 внесено на відкриті рахунки грошові кошти, залишок яких станом на 10.11.2014 р., становить: на рахунку № НОМЕР_1 - 58 266, 94 доларів США; на рахунку № НОМЕР_1 - 80, 70 грн.; на рахунку № НОМЕР_1 - 7 607, 80 доларів США; на рахунку № НОМЕР_1 - 24 042, 46 доларів США ; на рахунку № НОМЕР_1 - 94 979, 37 доларів США, на рахунку № НОМЕР_1 - 57 720, 97 Євро, на рахунку № НОМЕР_1 - 175 600, 55 грн..

15 вересня 2014 року позивач звернулася з заявою про видачу з рахунку належних йому коштів, на що листом від 15 вересня 2014 року за № 214/7/50-1 відповідач відмовив йому у видачі грошових коштів готівкою одноразовою операцією у відповідній валюті та сумі через касу відділення банку, посилаючись на положення п. 9 Постанови правління НБУ "Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютних ринків України" від 29 серпня 2014 року № 540 (а.с. 52).

Пунктом 9 вказаної Постанови правління НБУ встановлено, що уповноваженні банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 000 грн. 00 коп. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

З наведеного випливає, що право клієнта на отримання внесених на свої рахунки у банківську установу коштів може бути обмежено окрім рішення суду, у випадках, прямо встановлених законом.

Оскільки відповідачем в ході розгляду справи не були наведені обставини, які б надавали підстави для застосування вимог ст. 1074 ЦК України, щодо обмеження прав клієнта на розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні пред'явленого позову.

Є також правильним висновок суду про те, що постанова правління НБУ від 29 серпня 2014 року № 540, на яку посилався відповідач, не може бути підставою для відмови позивачу в задоволенні його вимог, оскільки правовідносини між сторонами регулюються законом та договором, а нормативно-правові акти НБУ не є законом, а тому посилання відповідача на вказану постанову не є правомірним.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, які не впливають на законність оскаржуваного рішення колегія суддів зазнає, що необхідність апелянту виконувати положення нормативних актів НБУ, які згідно ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» є для нього обов'язковими, не може бути підставою для звільнення його від зобов'язання виконувати розпорядження клієнтів щодо власних коштів, розміщених на рахунках в банку

Таким чином, оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: