У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді Боймиструка С.В., суддів: Ковалевича С.П., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання - Шептицька С.С.,

з участю сторін та їх представників

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Володимирецького районного суду від 17 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2, треті особи на стороні позивача, що не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, Лозківської сільської ради про визнання недійсними та скасування державного акта на право приватної власності на землю, рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування та усунення перешкод у володінні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Володимирецького районного суду від 17 листопада 2014 року позов задоволено частково: визнано незаконним рішення виконавчого комітету Лозківської сільської ради від 27 листопада 1997 року за №22 про передачу ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,25 га.

Скасовано Державний акт про право приватної власності на землю серії РВ №00645 від 29.01.2001 року, виданий ОСОБА_1

В решті позовних вимог відмовлено за недоведеністю.

У поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликався на його незаконність та необгрунтованість через порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Вказував, що суд першої інстанції неправильно визначив учасників судового процесу, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мали бути залученими до участі у справі в якості позивачів, а не третіх осіб.

Стверджував, що суд першої інстанції скасував рішення виконавчого комітету, а не рішення сільської ради, на підставі якого йому було видано державний акт на землю.

Зазначив, що суд не дав жодної оцінки рішенню виконавчого комітету №12 від 06.09.1996 року «Про виділення земельної ділянки в АДРЕСА_1 ОСОБА_1.», яким йому було законно виділено земельну ділянку розміром 0,25 га.

Доводив, що суд неправильно оцінив пояснення свідків, жоден з яких категорично не ствердив, що сесії сільської ради та/або зібрання виконавчого комітету 27 листопада 1997 року не проводились.

Крім того, землевпорядник сільської ради ОСОБА_6 підтвердив, що сесія була проведена і на ній було прийнято рішення про виділення земельної ділянки площею 0,25 га, і він виїжджав на фактичне її місце розташування до та після виділення.

___________________________________________________________________________________________________

Справа №556/1575/14-ц Головуючий в суді І інст. - Котик Л.О.

Провадження № 22-ц /787/132/2015р. Суддя-доповідач - Боймиструк С.В.

Стверджував, що в судовому засіданні було з'ясовано, що наявні в матеріалах справи рішення були підписані пізніше їх прийняття через те, що їх підписували коли виготовлялись технічні документи на земельну ділянку землевпорядною організацією в 2001 році.

Просив рішення Володимирецького районного суду від 17 листопада 2014 року скасувати та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_9 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_10 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали заяви та просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1, а справу розглянути без їх участі.

Лозківський сільський голова просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без розгляду, а справу розглянути без його участі.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов та визнаючи незаконним рішення виконавчого комітету Лозківської сільської ради № 22 від 27 листопада 1997 року про передачу ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,25 га, суд першої інстанції виходив з того, що таке рішення не відноситься до компетенції виконкому, а вирішується виключною на пленарних засіданнях сільської ради. Оскільки Державний акт на право приватної власності на землю ОСОБА_1 було видано на підставі незаконного рішення, то відповідно і його було скасовано.

Такі висновки місцевого суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду за захистом порушеного права та зазначив, що на належну йому на праві власності частину земельної ділянки площею 0,36 га, переданої для ведення особистого селянського господарства, накладається земельна ділянка, виділена ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель та ведення підсобного господарства.

Хоч ОСОБА_1 отримав державний акт на землю раніше, однак ОСОБА_2 вважає, що Державний акт на землю ОСОБА_1 є незаконний, оскільки він отриманий на підставі незаконно рішення виконавчого комітету Лозківської сільської ради, тобто неповноважного органу, оскільки питання видачі землі громадянам відноситься до компетенції ради, рішення про що приймається на сесії.

Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням виконавчого комітету Лозківської сільської ради від 27 листопада 1997 року за № 22 ОСОБА_1 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва, обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

Відповідно до ч.3 ст.3 Земельного Кодексу України 1990 року, повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві Ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування.

Однак, в матеріалах справи відсутнє відповідне рішення Лозківської сільської ради про передачу - делегування повноважень виконавчому комітету сільської ради щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок.

Отже, рішення про виділення землі - передачу у приватну власність ОСОБА_1 мало прийматись сільською радою відповідно до ст.17 Земельного Кодексу України 1990 року та п.34 ч.1 ст.26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні", тобто на пленарному засіданні сесії сільської ради.

Докази проведення такого пленарного засідання, тобто його протокол, в якому відображено прийняття відповідного рішення №22 від 27 листопада 1997 року на сесії сільської ради про передачу у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,44 га, на підставі якого він оформив державний акт на землю, в матеріалах справи відсутні.

Відсутнє таке рішення сесії і в сільській раді та в архівному відділі Володимирецької райдержадміністрації (а.с.40,42), тобто його не існує.

Обставини виникнення цього варіанту рішення сесії сільської ради про виділення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,44 га під тим самим номером та датою що й рішення виконкому та його знаходження в матеріалах Технічного звіту про складання Державного акту на право приватної власності на землю гр. ОСОБА_1 (а.с.25,26), апелянт пояснити в суді не зміг.

Землевпорядник Лозківської сільради ОСОБА_6, в суді першої інстанції ствердив, що в 1997 році приймалось рішення про виділення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,25 га, але чи на сесії чи на виконкомі не пам'ятає. 0,19 га землі він сам дописав ОСОБА_1 в книзі реєстрації громадян, яким безплатно передані земельні ділянки у приватну власність. Коли це зробив і чому пояснити не зміг.

Як вбачається з копії згаданої книги реєстрації, під № 427 міститься запис про виділення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,25 га для обслуговування будинку, а нижче дописано 0,19 га для ведення особистого господарства, що фактично вже записано в графі під № 428, де зазначена інша особа (а.с.41 зворот).

Оцінивши зібрані по справі докази суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що до компетенції виконкому сільської ради не входить вирішення питань про передачу земельних ділянок у приватну власність, а тому рішення виконкому Лозківської сільської ради від 27 листопада 1997 року за № 22 є незаконним., а виданий на підставі цього рішення державний акт на право приватної власності на землю підлягає скасуванню.

Посилання апелянта на порушення норм процесуального права, зокрема невірне визначення процесуально положення ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як третіх осіб на стороні позивача не заслуговує на увагу.

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦПК України, особа, що бере участь в справі сама розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Тобто позивач не міг розпорядитись їхніми правами.

Щодо твердження апелянта, що місцевий суд не дав жодної оцінки рішенню виконавчого комітету №12 від 06.09.1996 року «Про виділення земельної ділянки в АДРЕСА_1 ОСОБА_1.», яким йому було виділено земельну ділянку розміром 0,25 га для будівництва житлового будинку, то це рішення не було предметом оскарження.

За таких обставин, оскільки рішення місцевого суду постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, наведених у ньому, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313 - 315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Володимирецького районного суду від 17 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: