АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/875/13-ц Номер провадження 22-ц/786/62/15Головуючий у 1-й інстанції Мурашова Н.В. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді : Гальонкіна С.А.,

суддів: Акопян В.І., Лобова О.А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою голови правління Кредитної спілки «Аккорд» Велікданова Сергія Костянтиновича на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 травня 2013 року по справі за позовом Кредитної спілки «Аккорд» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором кредиту.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

Позивач 31 липня 2012 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 05.11.2007 року між КС «Аккорд» та членом кредитної спілки ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №Коф862а. Відповідно до умов Договору, кредитна спілка надала позичальнику кредит у розмірі 11000 грн., зі строком повернення до 10.11.2008 року., з нарахуванням відсотків на фактичний залишок суми кредиту в розмірі 0,148% за кожен день користування кредитом. Встановлено термін дії договору з моменту підписання до повного його виконання сторонами. Позивач вказує, що останній платіж відповідачем було здійснено 18.06.2012р. Внаслідок неналежного виконання умов договору, утворилась заборгованість в сумі 8433 грн. 23 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача. Також просив стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 214 грн. 60 коп.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 травня 2013 року відмовлено в задоволенні позовних вимог Кредитної спілки «Аккорд» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором, у зв'язку зі спливом строків позовної давності.

В апеляційній скарзі КС «Аккорд» просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Посилається на те, що при ухваленні рішення судом дана неправильна оцінка встановленим обставинам по справі, порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з підстав, визначених ст.308 ЦПК України.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно було встановлено судом першої інстанції, 05 листопада 2007 року між Кредитною спілкою «Аккорд» та членом кредитної спілки ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №Коф862а, відповідно до якого кредитна спілка надала позичальнику кредит у розмірі 11000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом, які нараховуються на фактичний залишок суми кредиту, виходячи з розрахунку 0, 148 % за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п.2.2. договору позичальник зобов'язується щомісячно сплачувати спілці нараховані проценти та частину кредиту в терміни та розмірах, передбачених рекомендованим графіком платежів згідно додатку №1 до договору кредиту. Відповідно до п. 3.2 Договору, при порушенні строків сплати кредиту нараховується пеня в розмірі 0.5% від суми остаточної заборгованості за кожний день прострочення. При укладенні договору було узгоджено рекомендований графік платежів, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов'язалась погасити кредит частинами до 10.11.2008 року.

Відповідно до наданого КС «Аккорд» розрахунку суми заборгованості (а.с.4) ОСОБА_3 останній раз сплатила заборгованість за договором 26.08.2008 року.

До суду КС «Аккорд» звернулася з позовом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості 31.07.2012 року.

13 листопада 2012 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області по даній справі було ухвалено заочне рішення. 18 грудня 2012 року відповідачем було подано заяву про перегляд заочного рішення, в якій ОСОБА_3 заявила про застосування строків позовної давності (а.с.45-46). Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 лютого 2013 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення задоволено, а заочне рішення від 13.11.2012р. скасовано.

В запереченнях проти позову, наданих суду 21.03.2013р., відповідач стверджує, що вона будь-яких коштів 18 червня 2012 року не сплачувала, кредитною спілкою пропущений строк позовної давності, а тому просить в задоволенні позову відмовити (а.с.78-79).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що на час звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості КС «Аккорд» пропустила строк позовної давності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк, як закріплено нормами статей 526, 530 ЦК України.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ст. 256 ч. 1 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ч. 1 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За правилом ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Укладаючи кредитний договір сторони не обумовили та не збільшили строк позовної давності.

Доводи апелянта про те, що зобов'язання за договором не припинилися, оскільки п. 5.1 передбачає, що договір діє до повного його виконання сторонами, судова колегія вважає такими, що не ґрунтуються на законі, оскільки сама по собі умова договору про дію договору до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем не може розглядатися як доказ установлення строку дії договору та не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.05.2012 року у справі №6-33цс12.

Аналізуючи умови договору та норми чинного законодавства слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу та обраховуватися по кожному черговому платежу окремо.

Відповідно до графіку платежів, останній щомісячний платіж повинен бути внесений - 10.11.2008 року, отже 10.11.2008 року і є строком закінчення дії договору. Таким чином, перебіг строку позовної давності починається з 11.11.2008 року та закінчується 10.11.2011 року. КС «Акорд» звернулася в суд за захистом своїх прав та інтересів лише 31.07.2012 року.

Доводи апелянта про те, що відповідачка 18 червня 2012 року сплатила черговий платіж на погашення боргу, чим вчинила дії, що свідчать про визнання нею свого боргу, а тому строк позовної давності перервався, не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідачка заперечувала факт сплати такого платежу, а позивач не надав доказів того, що дійсно відповідачка здійснила цей платіж. Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що переривання строку можливе лише під час його перебігу. Дії, вчинені після закінчення строку позовної давності не свідчать про його переривання.

Не підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги про те, що вилучення слідчими органами оригіналів документів фінансово-господарської діяльності позбавило кредитну спілку можливості вчасно звернутися з позовом до суду, оскільки позивачем ні при пред'явленні позову до місцевого суду, ні в ході розгляду справи, не заявлялося позовної вимоги або клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Нормами статті 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач в своїх письмових заявах вказувала на пропуск КС «Аккорд» строку позовної давності при зверненні до суду та з цих підстав просила в задоволенні позову відмовити.

Місцевий суд, застосовуючи наслідки спливу позовної давності, врахував правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постанові у справі № 6-101цс12 від 21.11.2012 року, відповідно до якої позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою нею до винесення рішення судом першої інстанції.

Не беруться до уваги посилання апелянта на правову позицію ВСУ, висловлену 20 листопада 2013 року у справі № 6-126цс13, оскільки як вбачається з обставин справи, що знаходилася на розгляді у Верховному Суді України, вони стосуються застосування судом наслідків пропуску строку позовної давності без відповідного клопотання сторони у справі, а тому є відмінними від обставин встановлених судом першої інстанції під час розгляду даної справи, так як відповідач ОСОБА_3 письмово заявляла про пропуск позивачем строку звернення до суду (а.с.45-46, 78-79).

Колегія суддів вважає, що місцевий суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права, врахувавши правові позиції Верховного Суду України.

Висновки місцевого суду зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка. Розгляд справи проведений з дотриманням принципузмагальності та диспозитивності, а оцінка доказів здійснена відповідно до норм ст. 212 ЦПК України.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу голови правління Кредитної спілки «Аккорд» Велікданова Сергія Костянтиновича - відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 травня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) С.А.Гальонкін

Судді: (підпис) В.І.Акопян

(підпис) О.А.Лобов

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області С.А.Гальонкін