Справа № 362/4878/14 Головуючий у І інстанції Орда О.О.
Провадження № 22-ц/780/1175/15 Доповідач у 2 інстанції Кашперська
Категорія 47 17.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

17 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участі секретаря Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що 28 липня 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час відповідач разом із нею та дитиною не проживає, проте шлюб між ними не розірвано. Неповнолітня дитина знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, отримує мінливий дохід. З огляду на викладене просила стягнути із ОСОБА_1 на свою користь на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а також додаткових витрат, пов'язаних з розвитком здібностей дитини.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2014 року позов частково задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, а також із відповідача в дохід держави стягнуто судовий збір. В решті позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач ОСОБА_1, не погоджуючись із рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2014 року, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі із 28 липня 2007 року, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки КП «Комбінат комунальних підприємств м. Василькова» від 09 жовтня 2014 року № 461, до складу сім'ї ОСОБА_6, який проживає в АДРЕСА_1, належить дружина ОСОБА_7, син ОСОБА_8, дочка ОСОБА_1, онука ОСОБА_4

Вказані обставини підтверджуються наявними в справі доказами.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно встановив, що із відповідача на користь позивача підлягають стягнення аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, дані висновки суду першої інстанції відповідають вимогам ст. 184 ЦК України.

Оцінюючи висновки суду в частині розміру аліментів, колегія суддів враховує наступне.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», встановлено у 2014 році прожитковий мінімум для дітей віком до шести років із 01 січня 2014 року в розмірі 1032 грн. При визначенні розміру аліментів суд першої інстанції врахував встановлений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та виходив із того, що обов'язок утримання дитини покладається на обох батьків, таким чином визначив розмір аліментів, наближений до половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов'язок утримувати дитину на обох батьків, а також виходячи із того, що відповідач не має офіційного працевлаштування і має мінливий, нерегулярний дохід, колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром аліментів на утримання дитини із урахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про необґрунтоване заниження судом розміру аліментів, виходячи із приблизного щомісячного доходу відповідача; про менші, у порівнянні із відповідачем, можливості для трудової діяльності і часу для заробітку; про відсутність визначення у будь-якому нормативно-правовому акті, що кожна дитина має бути забезпечена щомісячно в межах лише прожиткового мінімуму, оскільки вони не спростовують висновків суду і не ґрунтуються на вимогах закону.

Порівняння апелянтом розміру аліментів у ? частці від доходу в розмірі 5000 грн. із розміром аліментів у твердій грошовій сумі є некоректним, оскільки такий спосіб нарахування аліментів застосовується лише до регулярного доходу, розмір частки не встановлений законодавчо і визначається судом, виходячи із конкретних обставин справи, а тому такі доводи не приймаються колегією суддів.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідач фактично одержує більше, ніж 5000 грн., а тому і розмір аліментів повинен бути співмірним такому заробітку, оскільки дані доводи є лише припущеннями позивача, не підтверджені жодними доказами.

Таким чином, доводи апелянта, що судом не було повністю з'ясовано обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального права, не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.