АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М ЕН Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М.,

За участю секретаря: Самойлової М.Д.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 4 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спадкового майна,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, у якому зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, після якого відкрилась спадщина на частину будинку АДРЕСА_1. Сторони по справі, як спадкоємці ОСОБА_4, не можуть оформити спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру.

Просила визнати за собою та ОСОБА_3 у порядку спадкування після ОСОБА_4 право власності по 1/6 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 за кожною та поділити вказаний будинок з земельною ділянкою у натурі.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 11 серпня 2014 року позовну вимогу про поділ спадкового майна виділено в окреме провадження, яке є предметом цього судового розгляду.

18 листопада 2014 року ОСОБА_2 подала чергові уточнення позовних вимог, у яких просила визнати її право власності на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування, що знаходиться по АДРЕСА_1, загальною площею 25,7 кв. м, житловою площею 16,7 кв. м, та виділити цю частку у натурі, а саме: в одноповерховому житловому будинку літ. А-1: тамбур 1, площею 2 кв. м, кухня 1-1, площею 7,0 кв. м, кімната 1-5, площею 16,7 кв. м, ганок, та право власності на господарські будівлі: літня кухня, літер Б-1, площею 35,3 кв. м, добудова літер б3, площею 3,1 кв. м, погріб літ. б5, площею 5,7 кв. м, сарай літ. б1, площею 13 кв. м, погріб літ. б, площею 7,7 кв. м, навіс літ. М., площею 3,2 кв. м, навіс літ. б4, площею 21,5 кв. м, огорожа №2, огорожа №6, огорожа №7, та визначити межі земельної ділянки й виділити у особисте користування ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 593,0 кв. м, що відповідає висновку розподілу житлового будинку і надвірних будівель №233/234 Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз по варіанту №3 квартира №2 (у додатку №2 до експертизи зафарбовано у помаранчевий колір та додаток №5 до експертизи зафарбовано у червоний колір).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 4 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційному порядку рішення місцевого суду оскаржено ОСОБА_2, посилаючись на порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 серпня 2014 року за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у порядку спадкування після ОСОБА_4 визнано право власності по 1/6 частині житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, за кожним співвласником.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 просила виділити у натурі частки співвласників домоволодіння.

Відповідно до висновку №233/234 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 30 квітня 2014 року запропоновано 7 варіантів можливого розподілу житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1, кожен з яких передбачає зміну часток співвласників та необхідність здійснення переустаткування (переобладнання) житлового будинку.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що для поділу домоволодіння жодною зі сторін не отримано погоджень й дозволів на перепланування житла, не визначено розмір компенсації вартості зміни ідеальної частки співвласника та не внесено відповідної компенсації на депозитний рахунок суду.

Колегія суддів вважає такі висновки суду вірними з наступних підстав.

За змістом положень ст. 364 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України.

Таким чином, виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Статтею 152 ЖК Української РСР визначено, що у тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання або перепланування будинку, він провадиться за наявності на це дозволу компетентного органу. Зокрема, необхідним є отримання дозволу виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання і перепланування жилого будинку та висновки органу державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій про допустимість пов'язаних із цим поділом переобладнань і перепланувань.

Між тим, будь-яких погоджень чи висновків про допустимість пов'язаних з поділом згідно запропонованих у висновку №233/234 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 30 квітня 2014 року переобладнань і перепланувань матеріали справи не містять.

Зазначена обставина стала однією з підстав для ухвалення місцевим судом рішення про відмову у задоволенні позову.

На стадії апеляційного розгляду справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, у сторін запитувались відповідні погодження на переобладнання житла.

Представником ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 надано лист від 5 лютого 2015 року Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради, у якому зазначено про те, що до функцій управління погодження висновків судово-будівельної експертизи не входить.

Разом з тим, дозволу виконкому місцевої ради на переобладнання й перепланування будинку та погоджувальних висновків органу ДАБК й інших відповідних контролюючих органів, жодною зі сторін не надано.

Крім того, з висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи вбачається, що виділ технічно можливий лише з відхиленням від розміру часток кожного власника.

Таким чином, суд з врахуванням конкретних обставин може провести виділ часток співвласників лише зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Проте, розмір матеріальної компенсації різниці часток співвласників у висновку судової експертизи не визначався, згоди одним із співвласників на таку компенсацію не отримувалось, як будь-яких сум сторонами у справі на депозитний рахунок суду не вносилась.

За таких обставин, здійснити поділ майна в натурі (виділ частки) жилого будинку та нежилих будівель, яка максимально відповідатиме розміру й вартості частки не вбачається за можливе та місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні позову.

Оскільки від вирішення питання про виділ частки (поділ будинку) залежить вирішення спору щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні й цієї позовної вимоги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до призначення у справі додаткової судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, на предмет вирішення якої поставити перед експертом питання розрахунку компенсації у зв'язку зі зміною ідеальних часток по варіанту №3, що міститься у висновку №233/234 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 30 квітня 2014 року.

У заяві від 10 лютого 2015 року ОСОБА_2 уточнила вимоги раніше заявленого клопотання щодо проведення додаткової судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, та просила визначити розмір компенсації відповідно до всіх варіантів, запропонованих у вищевказаному експертному висновку.

Між тим, без отримання дозволу на таке перепланування (переобладнання) житлового будинку та погодження контролюючих органів, тобто, підтвердження технічної можливості виділу часток, питання компенсації, що має сплачуватись співвласнику у випадку відступлення від розміру його ідеальної частки на домоволодіння є передчасним.

До твердження апелянта, що зниження слуху на обидва вуха зарадило їй вірно зрозуміти запитання головуючого у справі відносно призначення додаткової експертизи, колегією суддів оцінюється критично, оскільки клопотань про залучення у справі перекладача (ст. 55 ЦПК України) протягом розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції не заявлялось, крім того, особиста участь у справі ОСОБА_2 не позбавляла її права мати в цій справі представника.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення місцевого суду відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 4 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: В.А. Чічіль

Судді: О.Ю. Кузнєцова

Л.М. Хіль

З оригіналом згідно:

суддя В.А. Чічіль