АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк «Київська Русь» на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 4 грудня 2014р. про задоволення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Тертичної ВітиВолодимирівни щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження,

встановила:

у вересні 2014р. ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 3 вересня 2014р. про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 24 квітня 2013р., визнати неправомірними та незаконними дії головного державного виконавця цього відділу Тертичної В.В. щодо внесення до постанови про відкриття виконавчого провадження від 3 вересня 2014р. завідомо неправдивих даних.

Мотивуючи свої вимоги, заявник зазначав, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена усупереч закінчення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання та наявності постанови державного виконавця від 14 лютого 2013р. про закінчення аналогічного виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 4 грудня 2014р. скаргу задоволено.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Київська Русь» просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Апелянт та державний виконавець, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.47, 49 т.2), у судове засідання не з'явилися, клопотання про перенесення судового розгляду не подали, тому відповідно до положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_1, який просив залишити ухвалу суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2011р., в якому виправлено описку ухвалою суду від 29 листопада 2012р., задоволено позовні вимоги АБ «Київська Русь» про стягнення з ОСОБА_1 1 633 078,42грн. на користь банку шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки -

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/587/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Кириченко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.

20 червня 2011р. Дарницьким районним судом м. Києва на виконання рішення

- 2 -

Апеляційного суду м. Києва видано виконавчий лист, на підставі якого 24 червня 2011р.. головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 3 лютого 2012р. зазначену постанову про відкриття виконавчого провадження скасовано.

Постановою державного виконавця ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 18 січня 2013р. виконавче провадження закінчено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічна постанова того ж державного виконавця винесена 14 лютого 2013р.

25 січня 2013р. АБ «Київська Русь» повторно звернувся до державної виконавчої служби із заявою про прийняття виконавчого документа до виконання, на підставі чого 30 січня 2013р. головним державним виконавцем Тертичною В.В. відрито виконавче провадження.

1 березня 2013р. цим же державним виконавцем винесена повторна постанова про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа, виданого 20 червня 2011р., у зв'язку із допущеними у постанові від 30 січня 2013р. помилками.

19 квітня 2013р. державним виконавцем Тертичною В.В. винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим Дарницьким районним судом м. Києва 20 червня 2011р., про стягнення з ОСОБА_1 1 633 078,42грн. на користь АБ «Київська Русь» шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.

24 квітня 2013р. Дарницьким районним судом м. Києва повторно видано виконавчий лист, про стягнення з ОСОБА_1 1 633 078,42грн. на користь АБ «Київська Русь» шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.

26 квітня 2013р. ПАТ «Банк «Київська Русь» подано заяву до ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом.

29 квітня 2013р. головним державним виконавцем Тертичною В.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 липня 2013р. постанову головного державного виконавця від 29 квітня 2013р. про відкриття виконавчого провадження скасовано, зобов'язано головного державного виконавця поновити строк для добровільного виконання рішення суду у зв'язку із несвоєчасним направлення постанови боржнику.

Постановою начальника відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 3 вересня 2014р. на підставі зазначеного судового рішення скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 29 квітня 2013р.

Постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Дарницького районного суду м. Києва від 3 вересня 2014р. відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 24 квітня 2013р., про стягнення з ОСОБА_1 1 633 078,42грн. на користь АБ «Київська Русь» шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця по відкриттю виконавчого провадження є неправомірними, так як існує постанова державного виконавця про закінчення аналогічного виконавчого провадження, тому відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження не може бути розпочате знову.

Проте, повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

Підставою для закінчення виконавчого провадження у постановах від 18 січня 2013р.

- 3 -

та 14 лютого 2013р. державний виконавець зазначив п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Матеріали справи не містять даних про те, що рішення Апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2011р., на підставі якого виданий виконавчий документ про стягнення з ОСОБА_1 1 633 078,42грн. на користь АБ «Київська Русь» шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, скасоване.

Також матеріали справи не містять даних про те, що судом прийнято рішення про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

На вказані обставини не звернув уваги суд першої інстанції при вирішенні даного спору, не перевірив правомірність закінчення виконавчого провадження із вищезазначених підстав, та прийшов до передчасного висновку про те, що закінчене виконавче провадження є перешкодою для відкриття нового виконавчого провадження.

При цьому суд першої інстанції не звернув уваги на перелік підстав, з яких виконавче провадження підлягає закінченню, викладених у статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», і на підставі яких завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову відповідно до ч. 1 ст. 50 зазначеного закону.

Не врахував суд першої інстанції і те, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 липня 2013р. постанову головного державного виконавця від 29 квітня 2013р. про відкриття виконавчого провадження було скасовано та зобов'язано головного державного виконавця поновити строк для добровільного виконання рішення суду у зв'язку із несвоєчасним направлення постанови боржнику. Саме виконання судового рішення про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 29 квітня 2013р. та зобов'язання державного виконавця вчинити певні дії стало підставою для прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження 3 вересня 2014р.

Крім того, судом не надано правової оцінки доводам ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження у зв'язку із пропуском строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання, а також доводам стягувача - ПАТ «Банк «Київська Русь» про неодноразове подання до державної виконавчої служби виконавчого листа до виконання.

При вирішенні даного спору суд повинен дотримуватися загальних засад цивільного законодавства, визначених у статті 3 ЦК України, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність, та враховувати, що крім боржника, у виконавчому провадженні є стягувач, права якого також не може порушувати державний виконавець відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження».

Також необхідно враховувати позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції(справа Юрій Миколайович Іванов проти України).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановляючи ухвалу, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, допустив порушення норм

- 4 -

процесуального права, не розглянув у повному обсязі заявлений спір, тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк «Київська Русь» задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 4 грудня 2014р. скасувати, скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Тертичної ВітиВолодимирівни щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження повернути до Дарницького районного суду м. Києва на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: