У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Луспеник Д.Д., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником - ОСОБА_3, на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 23 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 21 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона з 3 серпня 2012 року по 6 грудня

2013 року працювала на посаді керуючої магазином у приватного підприємця ОСОБА_4 З нею був укладений трудовий договір, що був зареєстрований у Шевченківському центрі зайнятості. 6 грудня 2013 року вона була звільнена за власним бажанням, але центр зайнятості повернув їй розірваний трудовий договір лише 21 лютого 2014 року. Також позивач вказувала на те, що трудова книжка знаходилася не у роботодавця, а у неї вдома та при звільненні з нею не було проведено жодного розрахунку. Проте, зловживаючи владою, посадова особа центру зайнятості, діючи всупереч чинного законодавства, протиправно засвідчила розірвання трудового договору. ОСОБА_2 зазначала про те, що розмір її заробітної плати становив 4 тис. грн. на місяць, а не 1 400 грн, як зазначено в трудовому договорі, про що було зафіксоване у відомостях, які вона сама складала по магазину. Тому вона вважає, що їй не виплачено заробітну плату за листопад та грудень 2013 року у загальній сумі 5 тис. грн та компенсацію за невикористану відпустку, чим завдано їй моральної шкоди, яку вона оцінює у 10 тис. грн. Також позивач вважає, що має право отримати середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі

42 229 грн 55 коп. Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_2 просила суд задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від

23 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 21 січня 2015 року, у задоволенні позову

ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника -

ОСОБА_3 просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень й доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_2, подану представником - ОСОБА_3, на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 23 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 21 січня 2015 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Д.Д. Луспеник