У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 20 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про визнання недійсною додаткової угоди до кредитного договору,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Брокбізнесбанк», мотивуючи свої вимоги тим, що 12 лютого 2008 року вона уклала з банком кредитний договір № 67 К-08. 19 серпня 2008 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до зазначеного кредитного договору. Позивач посилалася на те, що умови додаткової угоди є несправедливими, такими, що суперечать чинному законодавству, оскільки наслідками її укладення є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків її, як споживача кредитних послуг, а саме: безпідставне збільшення сплати процентів за користування кредитними коштами з 17,5% до 20 % річних від залишку заборгованості. В порушення п. 5.2 кредитного договору банк письмово не повідомив її про свої наміри внести зміни до кредитного договору щодо процентної ставки, що суперечить ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Постанови НБУ № 168 від 10 травня 2007 року Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Враховуючи наведене та те, що при укладенні кредитного договору і додаткової угоди банком не отримано письмової згоди її чоловіка ОСОБА_3, ОСОБА_2 просила визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 19 серпня 2008 року до кредитного договору № 67 К-08 від 12 лютого 2008 року.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 20 січня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свої вимоги порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

За змістом ст. 335 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із оскаржуваних рішень вбачається, що вони відповідають вимогам матеріального й процесуального права, а викладені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, у зв'язку з чим у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про визнання недійсною додаткової угоди до кредитного договору, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 20 січня 2015 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К. Парінова