У х в а л а

іменем україни

25 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Наумчука М.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в спільній сумісній власності подружжя та визначення порядку користування майном та зустрічним позовом ОСОБА_3, яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Київської області від 18 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності в спільній сумісній власності подружжя та визначення порядку користування майном.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилався на те, що 01 жовтня 1997 року зареєстрував шлюб з відповідачем. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2014 року шлюб розірвано. 14 червня 2007 року сторони придбали двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_2 просив визнати за ним право власності на Ѕ частину вказаної квартири та виділити йому у користування житлову кімнату площею 12,10 кв. м, виділити у користування ОСОБА_3 житлову кімнату площею 17,90 кв. м, балкон (лоджія) - 1,10 кв. м, інші приміщення квартири залишити у спільному користуванні та розділити майно подружжя.

Відповідач ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому посилалася на те, що їй належить 2/4 частини квартири АДРЕСА_1, а неповнолітній дочці ОСОБА_4 та відповідач по ј частині вказаної квартири.

Крім того за період перебування у шлюбі та ведення спільного господарства сторонами придбано спільне сумісне майно на загальну суму 211 350 грн, з яких 114 350 грн - вартість придбаного майна в тому числі транспортних засобів та 97 000 грн - кошти, які були спільною сумісною власністю подружжя відповідно до кредитного договору, сплачені на придбання Ѕ частині квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2014 року первісний та зустрічний позови задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1; автомобіль марки ВАЗ 2105, 1993 року випуску, бежевого кольору, кузов НОМЕР_5, державний номерний знак НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію від 05 червня 2009 року серії НОМЕР_6; автомобіль марки Fiat Ducato, 1989 року випуску, білого кольору, кузов НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію від 22 серпня 2012 року серії НОМЕР_7; автомобіль марки ИЖ 412ИЭ, 1982 року випуску, білого кольору, кузов НОМЕР_8, державний номерний знак НОМЕР_9, свідоцтво про реєстрацію від 08 серпня 2004 року серії НОМЕР_10; холодильник Snaig; диван старий; пральна машина Bosh; м'ясорубка електрична; меблева стінка. Всього на суму 97 753 грн 74 коп.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ѕ частини квартири АДРЕСА_1; комп'ютер (сканер, принтер, мишка, клавіатура, веб-камера, монітор «Samsung»); новий диван; дитячий стіл (світлий) + дитяча меблева стінка; електрична соковижималка; тумбочка у ванні; килимок у ванну (набір новий); чорний комод; ковдри 4 шт. (по 200 грн); люстри 2 шт. (по 600 грн); телевізори 2 шт. (Sony, Samsung, по 500 грн); набір ложок і виделок (срібло); сковорідка; посуд; залізна шкатулка; DVD-програвач; комп'ютерний стільчик; дитячий письмовий стіл; електровафельниця та інше. Всього майна на суму 74 650 грн.

Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: виділено у користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 12,10 кв. м, виділено у користування ОСОБА_3 житлову кімнату площею 17,90 кв. м, балкон (лоджія) - площею 1,10 кв. м, інші приміщення квартири залишено у спільному користуванні. У задоволенні інших вимог за первісним та зустрічним позовами відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 18 грудня 2014 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2014 року в частині розміру компенсації, яку належить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 змінено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 11 551 грн 87 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції із залишенням у силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що вартість майна, яка припадає на кожного з подружжя становить 86 201 грн 87 грн, а ОСОБА_2 виділено майна на суму 97 753 грн 74 коп., правильно вважав, що з нього підлягає стягненню різниця вартості майна, яка виділена сторонам.

Доводи касаційної скарги щодо арифметичної помилки рішення суду апеляційної інстанції не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки можуть бути виправлені в порядку, передбаченому ст. 219 ЦПК України.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає положенням ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

В незмінній частині рішенням апеляційного суду, рішення суду першої інстанції, не перевіряється, оскільки сторонами не оскаржувалося.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

М.І. Наумчук