У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого судді: Демянчук С.В.

суддів: Ковалевича С.П., Шеремет А.М.,

секретаря судового засідання: Ковальчук Л.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 вересня 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" до ОСОБА_1 про стягнення шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 вересня 2014 року позов ПАТ «Рівнеобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих порушенням Правил користування електроенергією задоволено.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Рівнеобленерго» збитки, завдані порушенням Правил користування електроенергією у розмірі 16 288 грн. 76 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Рівнеобленерго» витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп..

В поданій на заочне рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, неповно та невірно встановлені обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження доказів та їх оцінки ухвалене з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що про розгляд даної справи йому не було відомо, оскільки на його адресу не надходили судові повістки.

Крім того вказує, що судом першої інстанції при винесенні заочного рішення, не було враховано обставини щодо самого предмету спору, вимог, що були пред'явлені позивачем, а саме: протягом 2013 року приміщенням по вул.

_____________________________________________________________________________________________

Провадження № 22ц-787/45/2015 Головуючий у суді 1 інстанції: Закревський Л.В.

Доповідач : Демянчук С.В.

АДРЕСА_1 він взагалі не користувався та не сплачував орендну плату за користування вищезазначеним майном, оскільки з лютого 2013 року по серпень 2013 року був відсутній на території України. Після повернення працевлаштувався на ВП Рівненській АЕС, де по даний час працює.

Зазначає, що основними мотивами відмови від даного приміщення, було те що там відсутні комунікації та електропостачання.

Крім того, в кінці 2012 року Орендодавець відмовився зареєструвати право користування нерухомим майном, яке виникало на підставі договору, а також не побажав надати йому необхідний пакет документів для реєстрації права користування вищезазначеним майном.

Вказує, що позивачем не надано будь-яких належних документів, що свідчили б про факт перебування у його законному користуванні вищезазначеного об'єкту нерухомості, тобто він є неналежним відповідачем.

Просив скасувати рішення суду першої інстанції від 15 вересня 2014 року та ухвалу суду від 05 листопада 2014 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В поданих на апеляційну скаргу запереченнях ПАТ «Рівнеобленерго» вказують на безпідставність доводів апеляційної скарги та на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке просять залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні ОСОБА_1, його представник, підтримавши апеляційну скаргу повністю, надали пояснення в межах її доводів.

Представник ПАТ «Рівнеобленерго», заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, покликалася на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», п. 48 ч. 2 Правил, споживач несе відповідальність за порушення Правил.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством цивільну, адміністративну, кримінальну відповідальність.

Відповідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала.

Відповідно до п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженого постановою КМУ від 26 липня 1999 року № 1357, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем Правил, у тому числі і фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. На підставі акту енергопостачальник має право визначити розмір збитків, завданих йому протиправними діями споживача.

З матеріалів справи вбачається, і це встановлено судом, що представниками Володимирецького РЕМ ПАТ «Рівнеобленерго» було складено акт про порушення Правил № 004818 від 19 жовтня 2013 року.

З зазначеного акту та протоколу засідання комісії Володимирецького РЕМ ПАТ «Рівнеобленерго» вбачається, що споживачем ОСОБА_1 завдано шкоди порушенням Правил користування електроенергією в розмірі 16 288 грн. 76 коп..

Згідно протоколу № 40 від 11 лютого 2014 року, засідання комісії по розгляду актів про порушення Правил користування електроенергією Володимирецького РЕМ ПАТ «Рівнеобленерго», ОСОБА_1 свою вину визнав повністю та погодився відшкодувати завдані збитки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позов є підставний та обгрунтований.

Згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства /ст. 11 ЦПК України/ суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до норм ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обов'язок доказування і подання доказів процесуальним Законом /ст. 60 ЦПК України/ покладено на сторони.

Згідно зі ст.ст. 57, 58 ЦПК України доказами вважаються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказі, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Таким чином, позивач мав надати суду належні та допустимі докази в спростування встановлених та визнаних ним обставин порушення Правил користування електроенергією.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При вирішенні спору, суд, оцінюючи доводи апелянта та надані докази обгрунтовано дійшов висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки вони є неконкретизовані та голослівними.

Так, апелянт заперечує сам факт користування складським приміщенням, однак ним в спростування договірних зобов'язань по договору оренди та акт передачі користування спірним приміщенням жодним доказом не спростовано.

Відсутні і докази спростовуючи факт порушення правил користування електроенергією встановлених актом та протоколом/ а.с. 5-7/.

За відсутності доказів в спростування встановлених судом обставин, не заслуговую до уваги і доводи про порушення судом норм процесуального права щодо неналежного повідомлення відповідача про судове засідання, оскільки такі доводи висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: С.В. Демянчук

Судді : С.П. Ковалевич

А.М. Шеремет