АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/4898/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3144/15Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Хіль Л.М., Чічіля В.А.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 вересня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вказаним позовом та просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі ? частини від усіх видів заробітку.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають сина, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час її син навчається в Коледжі Кременчуцького національного університету ім. М.Остроградського, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Вказувала, що забезпечення сина вона здійснює самостійно, а відповідач від надання добровільної допомоги ухиляється.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 08 червня 2015 року і до закінчення ОСОБА_5 навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_4 та просила скасувати його і ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі до 31.10.2000 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, яке видане відділом РАГС Крюківського районного управління юстиції м.Кременчука Полтавської області 12.06.2001 року, за актовим записом № 319.

Сторони мають сина, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на утриманні матері.

Відповідно до довідки Коледжу Кременчуцького національного університету ім. М.Остроградського № 8-325 від 15.04.2015 року, ОСОБА_5 є студентом третього курсу, денної форми навчання, за спеціальністю «Виробництво автомобілів і тракторів». Термін навчання з 01.09.2012 року по 30.06.2016 року.

В зв'язку з навчанням ОСОБА_5 потребує матеріальної допомоги батьків. Позивач самостійно несе витрати, пов'язані з навчанням сина, придбанням йому одягу і харчування.

ОСОБА_3 не надає сину матеріальну допомогу.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, з урахуванням його стану здоров'я, має можливість утримувати повнолітнього сина в межах 1/6 частини щомісячного доходу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Відповідно ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України рри визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Посилання апелянта на безпідставність врахування при визначенні розміру стягуваних з відповідача аліментів довідки про стан його здоров'я є неспроможними.

Так, відповідно до довідки, виданої лікарем Кременчуцького обласного протитуберкульозного диспансеру ОСОБА_6 від 11 серпня 2015 року ОСОБА_3 з 13 липня 2007 року перебуває на диспансерному обліку з діагнозом «залишкові зміни вилікуваного туберкульозу верхньої долі правої легені у вигляді пневмофіброзу».

Згідно довідки про доходи №01/15. 429 від 17 серпня 2015 року загальна сума доходу ОСОБА_3 за період з січня 2015 року по липень 2015 року включно, становить 34 652,16 грн.

Таким чином, суд першої інстанції повною мірою та з урахуванням всіх обставин справи, визначив розмір стягуваних аліментів з посиланням на стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів.

Аналіз правомірності перебування відповідача на обліку в протитуберкульозному диспансері та належність форми довідки про це, наданий апелянтом, не заслуговує на увагу, оскільки вона не має спеціальних знань у галузі медицини.

Наявність стипендії у ОСОБА_5 у розмірі 550 грн. була правомірно врахована судом першої інстанції при визначенні розміру стягуваних аліментів та, з огляду на недостатність цих коштів для повноцінного життя, вірно встановив необхідність стягнення з батька аліментів на утримання сина у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу щомісяця.

Інших доводів, які б впливали на висновки суду або вказували на їх помилковість, апелянтом не надано.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: О.Ю. Кузнєцова

Судді: Л.М. Хіль

В.А. Чічіль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: