У Х В А Л А

16 січня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого Голуб А. В.

при секретарі Руденко Н. Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква залі суду № 4 клопотання ОСОБА_1 про визнання на території України рішення Губернатора округу Осло та Акерсхюс (Королівство Норвегія) про розлучення, що не підлягає примусовому вико нанню,-

В С Т А Н О В И В:

17.11.2014 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання на території України рішення Губернатора округу Осло та Акерсхюс Королівства Норвегія від 02.06.2014 року про розлучення між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, рішення набрало законної сили 02.06.2014 року.

За ухвалою судді від 30.12.2014 року клопотання ОСОБА_1 прийнято до провадження Білоцерківського міськрайонного суду та призначено до розгляду в відкритому судовому засіданні.

ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не зявилися, про день і час розгляду клопотання були належним чином повідомлені, представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 надав суду письмову заяву в якій просив справу розглядати у його відсутності, у заяві представник заявника також вказав на те, що він підтримує клопотання ОСОБА_1

Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надіслано лист від 03.12.2014 року, в якому вказано на те, що відділ ДРАЦС заперечень щодо даного клопотання не має і просить справу розглянути без представника заінтересованої особи, останнє також вбачається і із листів заінтересованої особи від 09.01.2015 року та від 13.01.2015 року.

Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що 02.11.2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, актовий запис за № 620, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

Судом також встановлено, що Губернатором округу Осло та Акерсхюс Королівства Норвегія 02.06.2014 року прийнято рішення про розлучення між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, рішення є остаточним набрало законної сили і діє з 02.06.2014 року. Наведене підтверджує ться копією цього рішення про розлучення, рішення містить печатку Губернатора округу Осло та Акерсхюс Королівства Норвегія та та апостиль, до рішення додано його переклад з норвезької мови, виконаний перекладачем ОСОБА_4, справжність підпису якої засвідчено 11.06.2014 року консулом Посольства України в Королівстві Норвегія ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за №572/163.

З тексту вищевказаного рішення вбачається, що воно не потребує в подальшому примусового виконання в Україні.

В п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року за № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» вказується на те, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Згідно приписів ст.399 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України, або за принципом взаємності.

Між Україною та Королівством Норвегія не укладено міжнародних договорів, які б регулювали питання визнання рішень іноземних судів, а тому підлягає застосуванню принцип взаємності.

Згідно з положеннями ст.11 Закону України «Про міжнародне приватне право», суд чи інший орган застосовує право іноземної держави незалежно від того, чи застосовується у відповідній іноземній державі до подібних правовідносин право України, крім випадків, якщо застосування права іноземної держави на засадах взаємності передбачене законом України або міжнародним договором України. Якщо застосування права іноземної держави залежить від взаємності, вважається, що вона існує, оскільки не доведено інше.

Отже, в цій статті закріплена презумпція існування взаємності за умови недоведення іншого.

У відповідності до вимог ч.ч. 6,7 ст.401 ЦПК України, за наслідками розгляду клопотання, а також заперечення у разі його надходження суд постановляє ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду та залишення заперечення без задоволення або про відмову у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

У визнанні в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, може бути відмовлено з підстав, встановлених статтею 396 цього Кодексу.

Згідно ст.396 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України. Якщо міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили; якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи; якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України; якщо ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді; якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України, та цим Законом строк предявлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду; якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України; в інших випадках, встанов лених законами України.

Судом встановлено, що рішення про розлучення Губернатора округу Осло та Акерсхюс Королівства Норвегія набрало законної сили 02.06.2014 року, рішення винесено в межах його компетенції, також у провадженні суду України не перебуває справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих же підстав.

Крім вказаного, вказане вище рішення винесено у справі, розгляд якої згідно переліку, наведеного у ст.77 Закону України «Про міжнародне приватне право», не належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України.

Отже, підстав для відмови в задоволенні вказаного клопотання в судовому засіданні не встановлено, а тому суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення про розлучення Губернатора округу Осло та Акерсхюс Королівства Норвегія підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного та керючись Законом України «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 394, 396, 399-401 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати на території України рішення про розлучення Губернатора округу Осло та Акерсхюс Королівства Норвегія від 02.06.2014 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, яке було прийнято остаточно 02.06.2014 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_6