Справа № 755/3463/15-ц
У х в а л а

"17" лютого 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва БАРТАЩУК Л.П., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту нікчемним,-

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла дана позовна заява.

Згідно ст. 122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ЦПК України.

Ознайомившись з позовною заявою, встановлена її невідповідність вимогам ст. 119 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, - до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату позивачем судового збору.

Як вбачається з поданих до суду документів, позивачем судовий збір не сплачений, оригінал документа, який підтверджує його оплату чи документ, що звільняє позивача від сплати судового збору, до суду не наданий.

У справах про визнання правочину недійсним без застосування наслідків недійсності судовий збір сплачується як із немайнового спору. У справах про застосування наслідків недійсного (нікчемного) правочину судовий збір сплачується залежно від вартості відшукуваного майна, щодо якого заявляються вимоги.

Відповідно до Закону України "Про судовий збір", за подання позовної заяви немайнового характеру, судовий збір сплачується за ставкою 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (з 01.01.2014 р. = 243 грн. 60 коп.).

Отже, до суду має бути наданий оригінал документу, який підтверджує його оплату або документ, що підтверджує право позивача на пільги щодо сплати судового збору.

Згідно вказаної ст.. 119 ЦПК України, крім іншого, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Виклавши у прохальній частині позовної заяви вимогу про визнання заповіту нікчемним, позивачем не враховано положення постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом) та ст. 1257 ЦК України (недійсність заповіту).

З копії заповіту, долученої до позовної заяви, убачається, що заповітом не охоплюється конкретне нерухоме майно, а зазначено, що все майно, що буде належати ОСОБА_3 на день її смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також все те, на що вона за законом буде мати право, вона заповідає ОСОБА_2

Позивачем не викладено обставини, за яких він зробив висновок про те, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, саме вказана квартира охоплюється заповітом і наявні підстави для розгляду справи за правилами виключної підсудності справи, встановленими статтею 114 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведені недоліки, які перешкоджають відкрити провадження у справі, вважаю, що доцільно встановити позивачу строк для їх усунення.

У відповідності до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених в ст. 119, 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, зазначаючи підстави для залишення позову без руху, встановлює строк для усунення недоліків, про що повідомляє позивача.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 119, 120, 121, ст. 208 - 210, 293, 294 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту нікчемним - залишити без руху.

Строк для усунення недоліків не може перевищувати 3-х днів з дня отримання даної ухвали.

Роз'яснити позивачу, що у випадку не виконання вимог даної ухвали в строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: