АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2255/15 Справа № 199/3961/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Якименко Л. Г. Доповідач - Козлов С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Болтунової Л.М., Котушенко С.П.,

при секретарі: Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення та визначення порядку користування квартирою, за зустрічним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: Амур-Нижньодніпровський РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, про припинення права власності, виплату грошової компенсації та зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення та визначення порядку користування квартирою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.01.2014 року належить 3/16 частини квартири АДРЕСА_1, а інша частина квартири належить співвласникам ОСОБА_3 та ОСОБА_4, але на теперішній час позивач власного житла не має, проживати в даній квартирі не може через перешкоди з боку відповідачів, вказана квартира має загальну площу 62,5 кв.м, житлову площу 43,8 кв.м., та складається з трьох житлових кімнат площею 12,3 кв.м., 17,9 кв.м. і 13,6 кв.м., тому ОСОБА_2 просив суд зобов'язати ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не чинити йому перешкоди у користуванні спірною квартирою та передати йому ключі від її вхідних дверей, вселити його в дану квартиру та визначити порядок користування даним житловим приміщенням, виділивши йому в користування ізольовану житлову кімнату площею 12,3 кв.м., а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - житлові кімнати площею 17,9 кв.м. і 13,6 кв.м., залишивши в спільному користуванні кухню, коридор, вбудовану шафу, ванну кімнату та вбиральню.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до ОСОБА_2 із зустрічним позовом, в якому просили суд припинити право власності ОСОБА_2 на 3/16 частини спірної квартири, визнати право власності на це майно за ОСОБА_4, стягнути з них на його користь компенсацію вартості 3/16 частини квартири в сумі 79 348 грн. та скасувати його реєстрацію за даною адресою, посилаючись на те, що спільне проживання співвласників квартири неможливо, частка, яка належить ОСОБА_2, є незначною, сторони не є членами однієї сім'ї та відсутня кімната, яка відповідала б житловій площі виходячи з належної останньому частини квартири.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2014 року з виправленням в ньому описки ухвалою цього ж суду від 30 грудня 2014 року зобов'язано ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у користуванні спірною квартирою та передати йому ключі від її вхідних дверей, вселено ОСОБА_2 в цю квартиру, а в задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_3 і ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні його позовних вимог про визначення порядку користування квартирою і постановити нове рішення про задоволення його позову в повному обсязі, а в решті рішення суду залишити без змін, посилаючись на порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

З підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідності висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального і процесуального права ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 і відмови в задоволенні їх позову та постановити нове рішення про задоволення їх позову та відмову в задоволенні позову ОСОБА_2.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів скарг колегія суддів не знаходить підстав для їх задоволення та скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння та користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановлює рішення про припинення права особи на частку в спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.01.2014 року ОСОБА_2 належить 3/16 частини квартири АДРЕСА_1, яка має загальну площу 62,5 кв.м., житлову площу 43,8 кв.м. та складається з трьох житлових кімнат площею 12,3 кв.м., 17,9 кв.м. і 13,6 кв.м., а інша частина цієї квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.09.1998 року та свідоцтв про право на спадщину за законом від 19.11.2013 року належить співвласникам ОСОБА_3 (9/16) та ОСОБА_4 (4/16), які чинять перешкоди ОСОБА_2 у користуванні його власністю, на вимоги про надання ключів від вхідних дверей відповідають відмовою, посилаючись на неможливість спільного проживання в одному житловому приміщенні, що визнано сторонами в судовому засіданні.

За експертним дослідженням будівельно-технічної експертизи №ГО-3455, складеного експертом Дніпропетровської торгово-промислової палати ОСОБА_5 01 серпня 2014 року, вартість спірної квартири становить 79 348 грн..

Виходячи з того, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 чинять перешкоди ОСОБА_2 у володінні та користуванні 3/16 частинами спірної квартири та в порушення вимог ст. 365 ЦК України не внесли на депозитний рахунок суду кошти в розмірі належної ОСОБА_2 частини квартири, а виділення останньому в користування житлової кімнати площею 12,3 кв.м. не відповідає його частці по відношенні до загальної площі та житлової площі спірної квартири, суд першої інстанції, керуючись вищезазначеними нормами закону, обґрунтовано усунув ОСОБА_2 перешкоди у користуванні власністю, вселивши його в цю квартиру, та дійшов правильного висновку про безпідставність заявлених ним інших позовних вимог і зустрічного позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Викладені у скарзі доводи ОСОБА_2 про можливість виділення йому в користування житлової кімнати площею 12,3 кв.м. не ґрунтуються на матеріалах справи, нормах законодавства, регулюючого спірні правовідносини, та фактично зводяться до переоцінки наданих сторонами доказів, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, а з доводами ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в їх апеляційній скарзі про залишення судом без уваги неможливості спільного проживання з ОСОБА_2 в одній квартирі колегія суддів не може погодитися, оскільки такі обставини могли бути підставою для задоволення їх позовних вимог лише при внесенні на депозитний рахунок суду коштів в розмірі належної ОСОБА_2 частини квартири, чого ними до ухвалення рішення по цій справі не було зроблено.

Інші доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не спростовують правильність висновків суду 1 інстанції, рішення якого відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права, а підстав для його скасування чи змін не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий:

Судді: