Справа № 405/7669/15-ц
Провадження №2/405/1885/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді Іванової Л.А.,

при секретарі - Береді Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до казенного підприємства "Кіровгеологія" про стягнення середньої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до відповідача КП "Кіровгеологія", в якому, з посиланням на ст.ст. 117, 237-1 КЗпП України просить стягнути на свою користь 56 525 грн. 80 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що в період з 1977 року вонаперебувала в трудових відносинах з ГРЕ №37, яка є структурним підрозділом КП «Кіровгеологія», працюючи на посадах інженера з виробничого нормування, старшого інженера, начальника відділу праці та заробітної плати та головного економіста. 28.02.2014 року звільнена з посади за власним бажанням. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 березня 2014 року, яке набрало законної сили 29.04.2014 року, стягнуто з КП «Кіровгеологія» на її (позивача) користь заборгованість по заробітній платі. 17.06.2014 року відділом ДВС Печерського районного управління юстиції у м.Києві відкрито виконавче провадження (ВП №43517016), однак до теперішнього часу відповідач рішення суду не виконав. Згідно з виданою відповідачем довідкою, розмір їїсередньої заробітної платистановить 2 826 грн. 29 коп., а тому КП «Кіровгеологія» має сплатити їй середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 28 лютого 2014 року по 02 листопада 2015 року, що загалом складає 20 місяців та становить 56525 грн. 80 коп. (20 міс х 2826,29 грн. - середньомісячний заробіток = 56525 грн. 80 коп.).

Крім того, позивач зазначила, що з вини відповідача їй завдано моральної шкоди, яка виразилася в тому, що вона переживає, має душевні потрясіння, порушено її звичний ритм життя, звички, при цьому заподіяно непоправної шкоди фізичному та моральному здоров'ю, у зв'язку з чим моральну шкодувона оцінила в розмірі 10 000 грн. 00 коп. та просила стягнути суму з відповідача КП «Кіровгелогія».

Позивач в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином про час та місце слухання справи, подала заяву за вх.№32089 від 11 грудня 2015 року про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник відповідача КП "Кіровгеологія" в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 02 грудня 2015 року, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання відсутні.

Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, разом з тим підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач в період з червня 1977 року перебувала в трудових відносинах з КП «Кіровгеологія». 28.02.2014 року звільнилася з підприємства на підставі ст.38 КЗпП за власним бажанням.

Судом також встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18квітня 2014 року, яке набрало законної сили29 квітня 2014 року та в порядку ст.124 Конституції України та ст.14 ЦПК України є обов'язковим для виконання на всій території України всіма суб'єктами права, позовні вимоги ОСОБА_1 до КП «Кіровгеологія» про стягнення заборгованості по заробітній платі та поверненню витрат на службові відрядження задоволено. Стягнуто з КП «Кіровгеологія» на користь ОСОБА_1заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в розмірі 33 618 грн. 70 коп.та 1 350 грн. заборгованості з повернення витрат на службові відрядження.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК Україниобставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, судом встановлено, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Диких О.О. від 17 червня 2014 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/405/354/14, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда 20 травня 2014 року про стягнення з КП «Кіровгеологія» на користь ОСОБА_1 суми у розмірі 34 968 грн. 70 коп. Надано строк для добровільного виконання рішення до 24.06.2014 року.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Зазначеним Законом врегульовано правовідносини, що виникають у процесі виконання судових рішень.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

З огляду на зазначене, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум (правова позиція Верховного Суду України у справі 6-144ц13 від 29 січня 2014 року).

Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

З огляду на викладене вище, судом відзначається, що позивач ОСОБА_1 мала правові підстави для звернення до суду з зазначеним позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку після ухвалення на її користь 18квітня 2014 року судового рішення про стягнення заборгованості по заробітній платі, в свою чергу, відповідач по справі КП «Кіровгеологія», маючи рівні з позивачем процесуальні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, не довів суду шляхом подання належних та допустимих доказів відсутність вини у не проведенні з позивачем розрахунку при звільненні з виплатою належних позивачу сум.

Як на підстави позовних вимог позивач посилалася на рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 18квітня 2014 року, та наявність відкритого виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду. Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні проведений позивачем, виходячи з довідки ГРЕ №37 КП «Кіровгеологія» від 05 травня 2015 року №2/260 про розмір середньомісячної заробітної плати, яка складає 2 826 грн. 29 коп. на місяць.

Довідки про розмір середньоденної заробітної плати позивачем, а так само відповідачем не надано.

Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N100 із змінами, - нарахування виплат проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Позивач звернулася до суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період за період з 28 лютого 2014 року по 02 листопада 2015 року, що загалом складає 20 місяців та становить 56 525 грн. 80 коп. (20 місяців х 2826,29 грн. = 56525 грн. 80 коп.).

Судом відзначається, що відповідачем не надано суду будь-яких розрахунків, як не направлено на адресу суду і відповідну довідку про середньоденний розмір заробітної плати позивача, на підставі чого та виходячи з наявної в матеріалах справи довідки про середньомісячну заробітну плату позивача, яка становить 2 826 грн. 29 коп., а також враховуючи, що при обчисленні середньоденного заробітку, слід виходити із визначення розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку, зазначеному в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, згідно з яким середній заробіток за час затримки розрахунку з позивачем при звільненні обчислюється відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середня заробітна плата розраховується діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), суд вважає, що розрахунок середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати слід проводити наступним чином (2 826 грн. 29 коп. /22 = 128 грн. 47 коп. - середньоденний заробіток; 128 грн. 47 коп. х 417 робочі дні за період з 01 березня 2014 року по 02 листопада 2015 року = 53 571 грн. 99 коп.).

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеними позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за весь час затримки, та з урахуванням наведенного вище уточненого судом розрахунку, вважає, що сума середнього заробітку за весь час затримки, яка підлягає стягненню з відповідача за період з 01 березня 2014 року по 02 листопада 2015 року, становить 53 571 грн. 99 коп.

Позивачем ОСОБА_1 пред'явлено також позовні вимоги про стягнення з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 00 коп., які підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно з п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року "Про судову практику у справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної ( немайнової ) шкоди покладається на власника або уповноважений ним органом незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Приймаючи до уваги те, що відповідачем казенним підприємством "Кіровгеологія" порушено законні права ОСОБА_1, які полягали у невиплаті відповідачем належних позивачу при її звільненні грошових сум, що спричинило позивачу моральні страждання, втрату нормальних життєвих зв'язків, вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, пов'язаних з постійним пошуком коштів, необхідних для забезпечення належних умов проживання себе та своєї сім'ї, при цьому, вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд враховує характер і ступінь моральних страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнала позивач, враховуючи також характер та обсяг заподіяних позивачу душевних страждань, тривалості негативних наслідків морального характеру, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також, виходячи із засад розумності, справедливості та виваженості, суд вважає, що розмір морального відшкодування позивачу належить визначити в розмірі 1 000 грн. 00 коп., який, на думку суду, буде адекватним моральним стражданням позивача.

Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 487 грн. 20 коп., за позовну вимогу майнового характеру (стягнення середнього заробітку за весь час затримки) та 243 грн. 60 коп. за позовну вимогу немайнового характеру (стягнення моральної шкоди), а всього 730 грн. 80 коп.

Відповідно до ст. ст.116, 117, 237-1 КЗпП України, ст.ст.15, 16 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 57, 60, 61, 79, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до казенного підприємства "Кіровгеологія" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з казенного підприємства "Кіровгеологія" (код ЄДРПОУ №14308279) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 березня 2014 року по 02 листопада 2015 року в розмірі 53 571 (п'ятдесят три тисячі п'ятсот сімдесят одна) грн. 99 коп., та моральну шкоду в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Стягнути з казенного підприємства "Кіровгеологія" (код ЄДРПОУ № 14308279) на користь держави судовий збір в розмірі 730 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова