АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2027/15 Справа № 202/8589/14-ц №2/0202/4785/2014 Головуючий у 1 й інстанції - Бєсєда Г. В. Доповідач - Болтунова Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів: - Козлова С.П., Котушенко С.П.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2014 року по справі за ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення різниці у курсі валют за договором позики, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2014 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення різниці у курсі валют за договором позики.

В апеляційній скарзі позивач зазначив, що з даним рішенням суду не згоден, просив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом правильно встановлено, що між сторонами, 26 жовтня 2012 року, був укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу та зареєстрований в реєстрі за № 1656. Відповідно до п. 1 даного договору ОСОБА_5 позичив у ОСОБА_4 гроші в сумі 44 280,00 грн., що еквівалентно 5 400 доларів США, без сплати процентів за використання вказаною сумою грошей, із строком виплати боргу по 26 листопада 2012 року.( а.с.7)

13 квітня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу був вчинений виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 44 280 грн., що еквівалентно 5 400 доларів США, а не кошти в сумі 5 400 доларів США, що еквівалентно 44 280 грн., як помилково зазначає позивач. (а.с. 7 зворот)

На теперішній час відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_5 44 280 грн., що еквівалентно 5 400 доларів США.

Оскільки до цього часу борг не повернутий, позивач звернувся до суду з позовом, і просив, на підставі вимог ст.ст.22, 611,623 ЦК України, стягнути з ОСОБА_5 в рахунок відшкодування збитків, завданих простроченням сплати боргу, зокрема у вигляді збитків від знецінення валюти в період прострочення, за яке відповідальним є боржник, в розмірі 31 158 грн.

Відмовляючи у позові ОСОБА_4, суд першої інстанції обґрунтовано не знайшов правових підстав для його задоволення.

Аналізуючи зміст ст.ст. 611, 623 ЦК України, колегія суддів вважає, що при вирішенні позовних вимог про стягнення збитків у вигляді неодержаних доходів через несвоєчасне виконання відповідачем зобов*язань за договором позики, згідно з якими у разі порушення зобов*язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків; боржник, який порушив зобов*язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов*язання, доказується кредитором.

З урахуванням наведеного та згідно зі ст. 22 ЦК України, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність всіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не було надано суду жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.213-215 ЦПК України і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: