Справа № 343/877/14-ц
Провадження № 22-ц/779/340/2015
Головуючий у 1 інстанції Керніцький І. І.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського В.М., Девляшевського В.А.

секретаря Мельник О.В.

з участю: представника ПАТ КБ «ПриватБанк» Рокетської С.В.,

представника ОСОБА_3- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника ПАТ КБ «ПриватБанк» (що уповноважений представляти ПАТ «Акцент-Банк») на рішення Долинського районного суду від 13 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Долинського районного суду від 13 червня 2014 року в задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

На дане рішення представник ПАТ КБ «Приватбанк» (що уповноважений представляти ПАТ «Акцент-Банк») подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що укладаючи договір сторони досягли згоди з усіх істотних його умов і відповідач був ознайомлений та погодився з правилами надання банківських послуг. Відповідно до п. 9.12 Правил… договір діє протягом 12-ти місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Оскільки відповідач не надав письмової заяви про закриття картрахунку, як передбачено Умовами, то строк дії карти відповідача було продовжено на такий же строк. Враховуючи те, що строк дії договору було продовжено у відповідності до п.9.12, то і строк позовної давності на думку апелянта не є пропущеним. А тому, позовні вимоги банку про стягнення заборгованості підлягали до задоволення.

З цих підстав, рішення суду першої інстанції представник апелянта просив скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» (що уповноважений представляти ПАТ «Акцент-Банк») вимоги апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги не визнав. Рішення суду вважає законним та обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24.07.2008 року між ПАТ «Акцент Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № б/н на суму 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків закористування кредитом в розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованосіт за кредитом. Відповідно до умов даного договору він складався із заяви позичальника та Умов і Правил надання банківських послуг.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував, що у зв'язку з порушенням ОСОБА_3 зобов'язань, утворилась заборгованість по сплаті кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, яка згідно розрахунку заборгованості станом на 06.03.2014 року складала 20584, 56 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на отримання боргу за кредитним договором не підлягає захисту у зв'язку із пропуском ПАТ «Акцент - Банк» строку позовної давності. Крім того, позивачем не було надано доказів того, що позичальник ОСОБА_3 був ознайомлений з умовами та правилами кредитування

За таким висновком погоджується і колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг Кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий самий строк.

Відповідно до п. 3.1.1. Правил користування платіжною картою строк дії карти зазначено на лицевій стороні карти (місяць і рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця (а.с. 10).

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції, і зазначене підтвердила в суді апеляційної інстанції представник банку, строк дії кредитної картки, яка була видана ОСОБА_3 не перевищував два роки, строк дії картки був зазначений на її лицевій стороні.

За таких обставин строк дії картки виданої 24.07.2008 року було визначено сторонами - по липень 2010 року.

Колегія суддів погоджується із доводами апелянта про те, що оскільки жодна із сторін не інформувала іншу про припинення Кредитного договору, то він продовжений на такий самий строк.

Водночас, із Правил користування платіжною картою випливає, що договір є чинним у межах строку дії карти.

Представник банку суду також ствердила, що по закінченню строку дії картки, нова картка відповідачу не видавалася.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності (а. с. 43-46), що відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Як вбачається із змісту п. 5.2 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань повністю чи у визначеній банком частині у випадку невиконання боржником своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за цим договором.

Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК України.

Зважаючи на те, що кінцевий термін повернення кредиту сторони визначили - 24.07.2010 року, а позов до суду заявлено лише 07.04.2014 року, то суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в позові.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 218, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «ПриватБанк» (що уповноважений представляти ПАТ «Акцент-Банк») - відхилити.

Рішення Долинського районного суду від 13 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.Є. Меленко

Судді: В.М. Васильковський

В.А. Девляшевський