Справа № 372/5554/14 Головуючий у І інстанції Мора О. М.
Провадження № 22-ц/780/627/15 Доповідач у 2 інстанції Антоненко
Категорія 47 10.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

10 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Гуля В.В., Касьяненко Л.І,

за участю секретаря - Ромашини І.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 03 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року до Обухівського районного суду Київської області звернувся позивач - ОСОБА_2 з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 17 серпня 1991 року з відповідачем - ОСОБА_1 зареєструвала шлюб, від шлюбу мають двох дітей: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім того, позивач зазначала, що спільне життя з відповідачем у них не склалося через протиріччя поглядів на життя. З початку 2014 року подружні стосунки між подружжям припинено та спільного господарства вони не ведуть, вільний час проводять окремо, а тому позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу, оскільки він носить формальний характер, при його фактичному розпаді, на примирення з відповідачем не погоджується.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03 грудня 2014 року позов задоволено. Шлюб, укладений 17 серпня 1991 року між громадянами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та зареєстрований Відділом записів актів громадянського стану Сквирської Райради народних депутатів Київської області, (свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_1, актовий запис № 108) - розірвано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та встановити сторонам строк для примирення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що 17 серпня 1991 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що відділом записів актів громадянського стану Сквирської Райради Київської області видано свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_1, актовий запис № 108, зареєстрований Відділом записів актів громадянського стану Сквирської Райради Київської області. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд обгрунтовано виходив з положень ст. ст. 21, 24, 56, 110-113, 115 СК України, та прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими.

Частиною 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Суд прийшов до правильного висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя, а так як примушування до шлюбу не допускається чинним законодавством, тому шлюб розірвано правильно.

В свою чергу відповідачем не підтверджено жодними доказами відповідно до вимог ст. ст. 58-60 ЦПК України, що їхнє спільне подружнє життя має місце, і що розірвання шлюбу порушує його права.

Таким чином, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається апелянт у апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 03 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: