Справа № 214/584/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 лютого 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Ан О.В.,

при секретарях - Соколовській Т.О, Рімашевській В.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, витребування особистого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просить розділити спільне сумісне майно подружжя, виділивши йому мікрохвильову піч вартістю 1500 грн., телевізор придбаний в кухонну кімнату вартістю 2 000 грн., водонагрівач (бойлер) вартістю 2 000 грн., фотографії з фотоальбомами вартістю 1000 грн., відеокамеру вартістю 2 400 грн., пральну машину «Індезіт» вартістю 3 500 грн., обігрівач електричний вартістю 400 грн., всього на загальну суму 13 000 грн. Виділити відповідачу холодильник вартістю 2 300 грн., стіл і чотири стільці вартістю 900 грн., посуд вартістю 700 грн., тумбу в кухонну кімнату вартістю 400 грн., пластикові вікна вартістю 2 600 грн., кондиціонер вартістю 2 000 грн., меблі в коридор вартістю 1 100 грн., тумба в спальну кімнату вартістю 200 грн., диван-тахта вартістю 1 400 грн., палас вартістю 600 грн., постільна білизна вартістю 600 грн., гардини віконні вартістю 200 грн., всього на загальну суму 13 000 грн. Витребувати у відповідача особисте майно позивача, а саме телевізор «LG» вартістю 2 879 грн., музикальний центр «Піонер» вартістю 2 195 грн. У разі відсутності виділеного або витребуваного позивачу майна повністю або частково стягнути з відповідача на користь позивача його вартість. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що з 2005 року по 2011 рік перебував з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають сина ОСОБА_4, який проживає разом з відповідачем. За час шлюбу вони придбали: мікрохвильову піч вартістю 1500 грн., телевізор придбаний в кухонну кімнату вартістю 2 000 грн., водонагрівач (бойлер) вартістю 2 000 грн., фотографії з фотоальбомами вартістю 1000 грн., відеокамеру вартістю 2 400 грн., пральну машину «Індезіт» вартістю 3 500 грн., обігрівач електричний вартістю 400 грн., холодильник вартістю 2 300 грн., стіл і чотири стільці вартістю 900 грн., посуд вартістю 700 грн., тумбу в кухонну кімнату вартістю 400 грн., пластикові вікна вартістю 2 600 грн., кондиціонер вартістю 2 000 грн., меблі в коридор вартістю 1 100 грн., тумба в спальну кімнату вартістю 200 грн., диван-тахта вартістю 1 400 грн., палас вартістю 600 грн., постільна білизна вартістю 600 грн., гардини віконні вартістю 200 грн., всього на загальну суму 26 000 грн. Крім того у позивача до шлюбу було с особисте майно, яким користувалось подружжя, а саме телевізор «LG» вартістю 2 879 грн., музикальний центр «Піонер» вартістю 2 195 грн. Після розлучення сторони не змогли розділити спільне сумісне майно подружжя, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з вказаними вище позовними вимогами. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, крім того зазначив, що у разі нерівного поділу майна він не заперечує проти компенсації замість його частки у спільній сумісній вартості цього майна.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях на позовну заяву, при цьому також пояснила, що позивач не надав докази, що все майно перелічене у його позовній заяві є спільним сумісним майном подружжя та придбане під час шлюбу. Майно, що придбане під час шлюбу є лише пластикові вікна в кількості 2 шт. вартістю 2 600 грн. і тумба в спальну кімнату вартістю 200 грн., кондиціонер, стіл та стільці на кухню, посуд для мікрохвильової печі, холодильник, телевізор. Разом з тим, обігрівач електричний вартістю 400 грн., є власністю позивача, який приносив його для обігрівання кімнати, де знаходився наш син, а потім позивач забрав його до квартири своєї матері. Телевізор для кухонної кімнати вартістю 2 200 грн. і відеокамера вартістю 2 400 грн., також не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки не купувалась під час шлюбу. Мікрохвильова піч «Candy» придбана відповідачем 14 жовтня 2004 року, тобто до реєстрації шлюбу, що підтверджується технічним паспортом. Холодильник, водонагрівач, (бойлер), пральна машина «Indesit» куплена 28.11.2007 року за 2 096 грн., що підтверджується копією товарного чеку, та диван-тахта куплена в період 2007 - 2009 років матір'ю відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з яким проживає остання та перебуває з ним у шлюбних відносинах. Тумба в кухню також купувалась відповідачем до шлюбу з позивачем за 200 грн., оскільки була не нова. Отже, позивач просить суд частково відмовити в задоволенні позову про поділ спільного сумісного майна подружжя та враховуючи, що на її утриманні перебуває син позивача, заборгованість позивача по сплаті аліментів на якого складає 931 грн. 43 коп., здійснити розподіл майна подружжя, виділивши відповідачу тумба в спальну кімнату вартістю 200 грн. та пластикові вікна в кількості 2 шт. вартістю 2 600 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача 1 300 грн. різницю вартість поділеного майна, в задоволенні решти позовних вимог відмовити. Також відповідач просить суд стягнути з сторін судові витрати, з урахуванням витрат відповідача на юридичну допомогу, в сумі 225 грн. з кожного.

Свідок, ОСОБА_6, допитаний в судовому засіданні, пояснив, що p 2002 року ОСОБА_5 дочка якої ОСОБА_3 проживали однією сімєю. Розходи веде дружина купували речі, робили ремонт. Коли жили з ОСОБА_2 , жили у матері. Холодильник марки «Самсунг» купували ОСОБА_5 та ОСОБА_3. Обігрівач, кондиціонер, приходжу купувала ОСОБА_3 та ОСОБА_5. ОСОБА_2 давав гроші на телевізор.

Свідок, ОСОБА_5, допитана в судовому засіданні, пояснила, що відповідач ОСОБА_3 є її дочкою та проживає разом з нею. Вона має 42 роки трудового стажу, отримає пенсію та працює. Має свою квартиру. Все майно ОСОБА_2, після його розлучення з її дочкою, склали і віддали позивачу. Мікрохвильову піч купила відповідач до шлюбу з позивачем, як і штори, палац, та ніші речі в квартирі. Телевізора «LG» та музичного центру «Pioneer» в квартирі ніколи не було. Кондіціонер не знає, хто купував, його встановлювали майстри. Обігрівач і холодильник купувала дочка, вона давала на них гроші.

Свідок, ОСОБА_8, допитаний в судовому засіданні, пояснив, що він є чоловіком ОСОБА_3, знає її матір ОСОБА_5 Йому відомо що матір його дружини та її чоловік ОСОБА_6 роблять подарунки їм та дітям. ОСОБА_5 проживає то у ОСОБА_3, разом з нашою сім'єю, то живе окремо.

Суд дослідив матеріали справи:

- довідка про заробітну плату ОСОБА_5 (а.с. 20);

- довідка від 23.04.2014 року видана КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2 Дніпропетровської обласної ради» про те, що ОСОБА_5 працює в цьому закладі на посаді молодшої сестри з догляду за хворими палати інтенсивної терапії кардіологічного відділення з 08.07.2002 року по теперішній час (а.с. 21);

- довідка від 28 квітня 2014 року, відповідно до змісту якої ОСОБА_5 знаходиться на обліку в УПФУ в Саксаганському районі м. Кривого Рогу та отримує пенсію в розмірі 1049 грн. (а.с. 22);

- копія трудової книжки ОСОБА_6, відповідно до змісту якої він на підставі наказу 35-к від 05.05.2009 року працює інженером ОП та ТБ на ВАТ «Північтранс» (а.с. 23-26);

- довідка від 29.04.2014 року, відповідно до якої ОСОБА_6 на даний час працює в АК №6 ПАТ «Північтранс» на посаді інженера по охороні праці та техніці безпеки, наказ №35-к від 06.05.2009 року (а.с. 27);

- копія свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, батьками якого записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 28);

- розрахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_2 (а.с. 29);

- копія товарного чеку, згідно якого пральна машина «Indesit» WITL 106 (EU) продана 28.01.2007 року за 2 096 грн. (а.с. 32);

- копія гарантійного талону та фіскального чеку, відповідно до змісту яких 04.02.2007 року було придбано холодильник «SAMSUNG» вартістю 2 173 грн. 90 коп. (а.с. 34);

- копії чеків ощадбанку про отримання 11.03.2014 року - 177 грн., 27.02.2014 року 188 грн. 90 коп., 04.02.2014 року - 664 грн. (а.с. 35);

- копія гарантійного талону та фіскального чек, відповідно до змісту яких 23.05.2004 року було придбано телевізор «LG» вартістю 2 195 грн. 10 коп. (а.с. 36);

- копія фіскального чеку, відповідно до змісту якого 24.02.2009 року було придбано водонагрівач «Ariston» вартістю 1 296 грн. 10 коп. (а.с. 37);

- копія замовлення №МБЛС-10702 від 16.11.2007 року, відповідно до змісту якої ОСОБА_2 купив 16.11.2007 року диван «Твист-Лайт» вартістю 1 699 грн. (а.с. 39);

- копія фіскального чеку, відповідно до змісту якого 23.05.2004 року було придбано DVD програвач «Pioneer» вартістю 2 195 грн. 10 коп. (а.с. 40);

Суд, заслухавши позивача, відповідача, показання свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню частково за наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 05 грудня 2012 року шлюб, зареєстрований 09.12.2005 року, в Саксаганському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області за №872 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленість між ними.

Згідно ст. 70 Сімейного кодексу у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Шлюбний договір між позивачем та відповідачем укладено не було.

Частиною 1 ст. 70 СК України та ст.ст. 370, 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо Дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

У пункті 23 постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 Пленум Верховного Суду України визначив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Судом встановлено, що за час шлюбу позивач та відповідач придбали наступне майно:

28.01.2007 року - пральну машину «Індезіт» вартістю 2096 грн.;

24.02.2009 року - електроводонагрівач вартістю 1296 грн. 10 коп.;

04.02.2007 року - холодильник вартістю 2 173 грн. 90 коп.;

16.11.2007 року - кондиціонер «Осака» вартістю 1699 грн.,

всього на суму 7 565 грн., що підтверджується дослідженими в судовому засіданні копіями фіскальних чеків, а також показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, а отже це майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи вимоги зазначені норм закону, встановлені обставини справи, інтереси відповідача та позивача, в тому числі згоду останнього на компенсацію замість його частки у спільній сумісній власності на майно, що не підлягає поділу, суд приходить до висновку, що спільне сумісне майно подружжя належить розподілити в наступному порядку, виділивши позивачу пральну машину «Індезіт», придбану 28.01.2007 року, вартістю 2096 грн. та електроводонагрівач придбаний 24.02.2009 року, вартістю 1296 грн. 10 коп. - всього на суму 3 392 грн. 10 коп., а відповідачу виділити холодильник придбаний 04.02.2007 року, вартістю 2 173 грн. 90 коп., кондиціонер «Осака» придбаний 16.11.2007 року, вартістю 1699 грн., всього на суму 4 172 грн. 90 коп.

Разом з тим, у рахунок компенсації замість частки позивача у спільній сумісній власності на майно виділене відповідачу, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача різницю вартість поділеного майна в сумі 540 грн. 40 коп.

Що стосується іншого спірного майна, оскільки позивачем не надано доказів, що це майно придбано під час його шлюбу з відповідачем та є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, в цій частині суд приходить до висновку про відмову в задоволені позовних вимог.

Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по справі у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с. 1)

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 63, 70, 71 СК України, ст.ст.10, 11, 15, 60, 61, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, витребування особистого майна - задовольнити частково.

Розділити спільне сумісне майно подружжя, виділивши ОСОБА_2 пральну машину «Індезіт», вартістю 2096 грн. та електроводонагрівач придбаний 24.02.2009 року, вартістю 1296 грн. 10 коп. - всього на суму 3 392 грн. 10 коп., та виділити ОСОБА_3 холодильник придбаний 04.02.2007 року, вартістю 2 173 грн. 90 коп., кондиціонер «Осака» придбаний 16.11.2007 року, вартістю 1699 грн., всього на суму 4 172 грн. 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 га користь ОСОБА_2 540 грн. 40 коп. різницю вартість поділеного майна.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з з ОСОБА_3 га користь ОСОБА_2 243 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в апеляційному суді Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів позивачем з моменту винесення,

Суддя Ан О.В.