У х в а л а

02 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Гончара В.П., Юровської Г.В.,Мазур Л.М., Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні заяву Одеського обласного центру зайнятості про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2014 року у справі за позовом Одеського обласного центру зайнятості до приватного підприємства «І-МАКС-ТЕХНОЛОГІЇ», ОСОБА_6 про визнання договору поступки боргу недійсним,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року Одеський обласний центр зайнятості звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсним договір поступки боргу від 22 липня 2013 року, укладений між ПП «І-МАКС-ТЕХНОЛОГІЇ» та ОСОБА_6 з моменту його укладення.

На обґрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що 22 липня 2013 року відповідачі уклали оспорюваний договір, предметом якого є уступка права вимоги боргу в сумі 46 тис. грн. за господарським договором про надання консультаційних послуг від 01 серпня 2010 року, укладеним між Одеським обласним центром зайнятості та ПП «І-МАКС-ТЕХНОЛОГІЇ»

Вважає, що договір поступки боргу не відповідає вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України, оскільки зміст цього договору суперечить ч. 2 ст. 175 ГК України, ч. 3 ст. 512 ЦК України, та укладений без згоди позивача, так як договір про надання консультаційних послуг є господарським і його сторони є суб'єктами майново-господарських зобов'язань, то заміна останнього договором поступки боргу на ОСОБА_6, який не є суб'єктом господарювання, суперечить вимогам чинного законодавства, просив задовольнити позов.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 жовтня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

10 листопада 2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ позивачу відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за його касаційною скаргою на рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

У січні 2015 року позивач подав заяву про перегляд цієї ухвали з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права (ч. 1 ст. 514, ст. 638 ЦК України), що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник зазначає ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року у справі про визнання недійсним договору поступки боргу, якою рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду про відмову у задоволенні позову залишено без змін.

Перевіривши доводи заяви, зміст судового рішення, на яке посилається заявник, та судового рішення, про перегляд якого подана заява, колегія суддів вважає, що у допуску справи до провадження Верховного Суду України потрібно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах потрібно розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту ухвали суду касаційної інстанції від 24 вересня 2014 року, на яку посилається заявник, як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, вбачається, що суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову про визнання недійсним договору поступки боргу, оскільки він є неукладеним, тому не може бути визнаний судом недійсним.

Зі змісту ухвали суду касаційної інстанції, про перегляд якої подана заява, вбачається, що суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що з оспорюваного договору поступки боргу не вбачається підстав для визнання його недійсним, визначених чинним законодавством, позивач не є стороною цього договору, а доказів того, що він порушує його права, не надав, тому підстав для задоволення позову немає.

З наведеного видно, що судами при вирішенні подібних спорів встановлені різні обставини справ щодо укладення оспорюваного договору та їм надана відповідна оцінка, тому неоднакового застосування судами касаційної інстанції ст. ст. 512, 638 ЦК України не відбулось, крім того, судові рішення не різняться за змістом, оскільки в обох випадках у задоволенні позовів відмовлено.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про те, що наведені заявником доводи не містять ознаки, які згідно з вимогами статті 355 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення касаційної інстанції, а тому у допуску справи до провадження Верховного Суду України потрібно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом Одеського обласного центру зайнятості до приватного підприємства «І-МАКС-ТЕХНОЛОГІЇ», ОСОБА_6 про визнання договору поступки боргу недійсним, за заявою Одеського обласного центру зайнятості про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2014 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Л.М. Мазур

Г.В. Юровська

С.П. Штелик