Номер провадження: 22-ц/785/765/15
Головуючий у першій інстанції Заверюха В.О.
Доповідач Суворов В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі :

головуючого судді - Суворова В.О.

судді - Сватаненко В.І.

судді - Черевко П.М.

при секретарі -Фабіжевській Т.С.

з участю: ОСОБА_2, представника головного управління юстиції в Одеській області-Нероденко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Державної казначейської служби України у Білгород-Дністровському районі Одеської (далі УДКСУ у Білгород-Дністровському районі )області на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 грудня 2014 року за заявою управління Державної казначейської служби України у Білгород-Дністровському районі Одеської області про поворот виконання рішення по справі за позовом ОСОБА_2 про скасування наказу №13 ОС від 26 липня 2010 року про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної щкоди,-

встановила:

04 листопада 2014 року представник УДКСУ у Білгород-Дністровському районі подав вказану заяву. Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 червня 2011 р. , яке було змінено рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2011 року , на користь позивачки було стягнуто 8726 грн. 66 коп. На виконання судового рішення на користь позивачки з заявника було стягнуто 7373 грн. 50 коп.

Крім того, за невиконання судового рішення з заявника було стягнуто штрафи в розмірі 22 грн. та 1360 грн. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 серпня 2013 року задоволено заяву ГУДКУ в Одеській області про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 червня 2011 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2-відмовлено.

Посилаючись на те, що відповідачка при розгляді справи за її позовом надала завідомо неправдиві відомості, просить здійснити поворот виконання рішення шляхом зобов'язання позивачку повернути на користь заявника 7 373 грн. 50 коп. та сплачені штрафи в сумі 1 580 грн.

Ухвалою суду першої інстанції від 02 грудня 2014 року у задоволенні заяви УДКСУ у Білгород-Дністровському районі Одеської області про поворот виконання рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі УДКСУ у Білгород-Дністровському районі Одеської області ставить питання про скасування ухали суду першої інстанції у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення, яким задовольнити заяву про поворот виконання судового рішення.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви УДКСУ у Білгород-Дністровському районі Одеської області вказав, що заявник не навів доказів, що позивачка звертаючись до суду надала підроблені документи або завідомо неправдиві відомості.

Судова колегія погоджується з вказаним висновком з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 381 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом при новому розгляді справи або судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про повернення стягненого з нього за скасованим рішенням майна розглядається судом, у якому перебуває справа. Заяву про поворот виконання можна подати у межах позовної давності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року N 13-рп/2011 поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Згідно із ч. 2 ст. 382 ЦПК України у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачка 16 вересня 2010 року звернулася до суду з позовом до Управління державного казначейства в Білгород-Дністровському районі про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за вимушений прогул та моральної шкоди (т.1 а.с. 2). На обґрунтування свого позову вона посилалася на те , що 12 січня 2010 року був виданий наказ про зміну штатного розкладу і скорочення посад прибиральниці, на якій вона працювала. До 01 квітня 2010 року зміна штатного розкладу та скорочення посади прибиральниці не відбулося. 26 липня 2010 року відповідно до нового штатного розкладу була скорочена посада прибиральниці. З 26 липня 2010 року вона була звільнена з займаної посади без персонального попередження, яке повинно було відбутися не пізніше 2 місяців до звільнення. До позову позивачка надала копію трудової книжки, копію паспорта та ідентифікаційного коду, відповідь заступника начальника УДКСУ у Білгород-Дністровському районі Одеської області на звернення позивачки та відповідь територіальної державної інспекції праці у Одеській області (т.1 а.с. 2-13).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 червня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, скасовано наказ № 13 ОС від 26 липня 2010 року про звільнення ОСОБА_2 з посади прибиральниці службових приміщень в управлінні Державного казначейства у Білгород-Дністровському районі Одеської області; поновлено ОСОБА_2 на посаді прибиральниці службових приміщень в управлінні Державного казначейства у Білгород-Дністровському районі Одеської області; стягнуто з управління Державного казначейства у Білгород-Дністровському районі ГУДКУ на користь ОСОБА_2 заборгованість за час вимушеного прогулу, виходячи із розміру середнього заробітку; стягнено з управління Державного казначейства у Білгород-Дністровському районі ГУДКУ на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1500 грн. (том 1 а.с.66-68).

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення виходив з того, що відповідач видав наказ про зміну штатного розкладу, але змін в штатному розкладі з 01 січня 2010 року та скорочення посади позивачки не відбулося. Позивачка продовжувала працювати та виконувати свої обов'язки. Також суд взяв до уваги пояснення позивачки, що її звільнення відбулося без попередження про звільнення, яке повинно бути відбутися не пізніше як за два місяця. Про звільнення дізналася тільки 26 липня 2010 року.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2011 року змінено рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 02 червня 2011 року в частині стягнення з управління Державного казначейства у Білгород-Дністровському районі Одеської області на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Стягнуто з управління Державного казначейства у Білгород-Дністровському районі Одеської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 8726 грн. 66 коп. В решті рішення залишено без змін (том 1 а.с.120-122). Змінюючи рішення суду судова колегія погодилася з висновком суду першої інстанції про те, що позивачка не була попереджена про наступне вивільнення відповідно до ч.1 ст49-2 КЗпП України (т.1 а.с.121).

12 листопада 2012 року відповідач звернувся з заявою про перегляд за ново виявленими обставинними рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 02 червня 2011 року (т.1 а.с.153). Обґрунтовуючи свою заяву відповідач вказав, що Державне казначейство у Білгород-Дністровському районі Одеської області не могло бути відповідачем, оскільки відповідно до наказу ГУДК України в Одеській області від 01 листопада 2006 року Державне казначейство у Білгород-Дністровському районі Одеської області не є юридичною особою (т.2. а.с.154).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 серпня 2013 року заяву Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.06.2011 року задоволено, скасовано зазначене рішення та у задоволенні позову ОСОБА_2 до управління Державного казначейства у Білгород-Дністровському районі Одеської області про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, вихідної допомоги та моральної шкоди відмовлено(том 2 а.с. 254-259).Суд першої інстанції ухвалюючи рішення зазначив, що Державне казначейство у Білгород-Дністровському районі Одеської області не є юридичною особою, тому не має право виступати відповідачем. Також розглядаючи справу суд першої інстанції звернув увагу, що позивачку попереджували про наступне звільнення, але вона відмовилася під підписання наказу, у зв'язку з чим був складений акт та на адресу позивачки був поштою направлений наказ, але він повернувся без вручення адресату. Відмовляючи в позові суд першої інстанції послався на те, що позивачка пропустила строк для звернення до суду , встановлений ст. 233 КзпП України.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 22 жовтня 2013 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 серпня 2013 року залишено без змін (том 2 а.с. 279-284). Судова колегія погодилася з висновком суду першої інстанції, що позивачка була звільнена в відповідності до порядку, встановленому ст. 49-2 КЗпП України.

Заявник в апеляційній скарзі вказує, що рішення, на підставі якого на користь позивачки була стягнута заробітна за час вимушеного прогулу, було обґрунтоване підробленими документами та завідомо неправдивими відомостями , що надала позивачка.

Судова колегія не може погодитися з вказаним твердженням заявника з наступних підстав. Позивачка звертаючись до суду не заперечувала, що вона попереджалася про наступне звільнення майже з півроку, але на її думку вказане попередження відбулося з порушенням закону, оскільки на її думку воно повинно було відбутися за два місяця до звільнення . Також позивачка вказувала, що фактично не відбулася зміна штатного розпису. Будь - яких підробних документів позивачка до суду не надавала.

З огляду на викладене колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції, в якому перебувала справа, вирішуючи питання відповідно до вимог ч. 1 ст. 381, ч. 2 ст. 382 ЦПК України про поворот виконання рішення, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність заявником того, що рішення суду, на підставі якого позивачці було виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, було обґрунтовано на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону , а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч. 2 п.1, 312 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у Білгород-Дністровському районі Одеської області - відхилити.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 грудня 2014 року -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.О. Суворов

П.М. Черевко

В.І. Сватаненко