Провадження № 2/521/558/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Роїка Д.Я.,

при секретарях судового засідання Гречко І.О., Дукіної Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення участі батька у вихованні дитини та зобов'язання вчинити певні дії, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення участі батька у вихованні дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про визначення участі батька у вихованні дитини та зобов'язання вчинити певні дії. Уточнивши позовні вимоги позивач посилався на те, що 19.09.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, про що зроблено актовий запис № 1271. Від шлюбу у сторін є син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який станом на 28.10.2013 року проживав разом з матір'ю. Позивач зазначає, що відповідач перешкоджає йому у побаченнях з сином та між сторонами не досягнуто згоди у добровільному порядку щодо виховання дитини батьком та спілкування з ним.

13.11.2014 року ОСОБА_2 звернулась зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення участі батька у вихованні дитини. При цьому вона посилалась на те, що Висновок Органу опіки та піклування, який був наданий в межах розгляду справи є необов'язковим як то зазначається у 158 СК. Також ОСОБА_1 посилається на те, що не може погодитись з способами визначеними у висновку Органу опіки та піклування. Висновок не враховує стан здоров'я дитини та не враховує права матері. У зв'язку з хворобою на дискінезію жовчновивідних шляхів дитина потребує постійного догляду з боку матері, особливого харчування (дієта - стіл № 5) та суворого дотримання рекомендацій лікаря. Позивач вважає, що ОСОБА_1 не зможе забезпечити дитині належного догляду. Окрім цього ОСОБА_1 вказує, що дитина відвідує гурток з танців по понеділкам, середам та п'ятницям, а в суботу ходить з матір'ю гуляти з можливим відвідуванням розважальних заходів. Дитини вже звикла до такого розпорядку. Вважає вимоги первісного позивача необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають. Таким чином ОСОБА_1 заявила вимоги, щодо визначення побачень батька з сином: кожної суботи з 10-00 години до 14-00 годин, та у робочі дні у вівторок та четверг з 18-00 до 21-00 години за місцем проживання батька з правом прогулянок по місту, не порушуючи режиму дня, враховуючи погодні умови, турбуючись про стан його здоров'я, а також у канікулярний період за вищевказаних умов.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представники: ОСОБА_4, ОСОБА_5 уточнені вимоги позовної заяви підтримали в повному обсязі. Вимоги зустрічної позовної заяви не визнали в повному обсязі, при цьому посилались на їх безпідставність та недоведеність.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти задоволення уточнених позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, при цьому посилались на їх безпідставність та недоведеність. Вимоги зустрічної позовної заяви підтримали в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.09.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, про що зроблено актовий запис № 1271. Від шлюбу у сторін є син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який постійно проживає разом з матір'ю. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2013 року шлюбу між сторонами розірвано. Також сторони по справі не змогли прийти щодо домовленості стосовно участі батька у вихованні дитини. Вказане сторони визнали в судовому засідання, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України вказані обставини доведенню не підлягають.

Згідно до висновку Служби у справах дітей Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 13.10.2014 року № 4012/01-20 вирішено наступне:

- Заяву ОСОБА_1 частково задовольнити та затвердити наступний порядок його участі у вихованні малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- Встановити перебування сина з батьком, щоп'ятниці з 16.00 год. до суботи 18.00 год.;

- Встановити перебування сина з батьком під час шкільних канікул та в інший час за попередньою домовленістю батьків.;

- Рекомендувати батькам всі питання стосовно виховання дитини вирішувати мирним шляхом.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Таким чином з Конституції України вбачається, що кожному із подружжя гарантуються рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Дитинство охороняється державою. Вказане знаходить своє відображення у нормах Сімейного кодексу України, яким врегульовано вищевказані відносини між сторонами.

Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

У відповідності до ст. 157 СК України Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно ст. 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною і в її вихованні, інший із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Також відповідно до ст.ст.11,15 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Проте домовленості щодо виховання дитини між батьками не досягнуто, що погіршує становище дитини так як дитина втрачає можливість отримувати батьківське виховання та турботу.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 було надано висновок органу опіки та піклування про розгляд спору між батьками з питань виховання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлення порядку участі батька - ОСОБА_1 у вихованні сина від 13.10.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно до ч. 2 ст. 158 СК України рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до вказаного висновку ОСОБА_1 було уточнено позовні вимоги 19.12.2014 року. Так позивач просив зобов'язати відповідача ОСОБА_2 забезпечити Позивачу ОСОБА_1 можливість участі у вихованні та спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., не в присутності матері у такий спосіб:

- Встановити перебування сина з батьком за місцем проживання Позивача ОСОБА_1 систематично, кожного тижня, щоп'ятниці з 16.00 год. до суботи 18.00 год., та періодично протягом року під час відпусток Позивача ОСОБА_1 не менш двох разів на рік, сумарно не менш 45 діб за місцем проживання позивача ОСОБА_1, або за місцем відпочинку і сином ОСОБА_3.

- Зобов'язати Відповідача ОСОБА_2 надавати Позивачу ОСОБА_1 інформацію про дитину негайно після одержання відповідного запиту, а також не перешкоджати одержанню Позивачем ОСОБА_1 такої інформації безпосередньо з виховних та освітніх установ, лікувальних установ, установ соціального захисту населення й аналогічних організацій.

- Визначити місце проживання мого малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначала, що уточнені вимоги ОСОБА_1 не визнає та вважає висновок Служби у справах дітей Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 13.10.2014 року № 4012/01-20 не вірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Згідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Виходячи з всього вищевказаного, суд вважає за доцільне встановити наступний порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з обов'язковим урахуванням стану здоров'я останнього та призначень лікарів щодо лікування та заходів щодо його оздоровлення, а також індивідуальних особливостей розвитку дитини, в тому числі відвідування гуртків, секцій та спортивних тренувань: встановити перебування сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком - ОСОБА_1 , щоп'ятниці з 16 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин суботи; встановити перебування сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком - ОСОБА_1 під час шкільних канікул та в інший час за попередньою домовленістю батьків. Вказаний порядок відповідає інтересам батька та дитини щодо реалізації їх особистих прав на побачення та виховання.

Інші вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають, як і вимоги ОСОБА_2, оскільки протирічать вимогам Сімейного Кодексу України, інтересам дитини та висновку Служби у справах дітей Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 13.10.2014 року № 4012/01-20, який суд вважає вмотивованим.

Вимоги позивча ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання дитини в в судовому засіданні не були належним чином обгрунтовані, оскільки не були предметом дослідження органу опіки та піклування, відомостей про теперішнє помешкання дитини суду не надавалося, сторони лише погодилися, що вони не є власниками цього приміщення. З пояснень сторін вбачається, що дитина проживає разом з матірю, а батько не заперечує про її проживання з ОСОБА_2.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що в цій частині вимог ОСОБА_1 слід відмовити, оскліьки спір між сторонами відсутній.

Крім того ініші вимоги ОСОБА_1 про місця побачень з дитиною або перебування дитини під час відпустки у відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України доведені не були, та не обговорювалися на засіданні органу опіки та піклування, тому також не підлягають задоволенню.

Вимоги ОСОБА_2 щодо доцільності встановлення порядку побачень з дитиною не підлягають задоволенню оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України доведені не були. Так вимоги ОСОБА_2 будуються на особистому бажанні та баченні цієї ситуації і є не об'єктивними по відношенню до батька та дитини, а також їх законних прав. Будь-яких хронічних захворювань у батька дитини не виявлено.

Заперечення щодо того, що ОСОБА_1 не може впоратися у догляді за дитиною та її режиму життя, разом із необхідним лікуванням, є недоведеними у відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України належними доказами. Допитаний в судовому засіданні не підтвердила доводи ОСОБА_1 та з її пояснень не вбачається ухилення батьком від виховання дитини, свідомого нехтування ними своїми обов'язками, жорстокого поводження, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо.

Посилання на висновок спеціаліста Одеського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді №3-191/2 від 19.12.2014 року на підтвердження прихільності дитини до матрі і складностей у спілкуванні з батьком та можливістю залишитися на ніч у нього не можуть бути прийняті до уваги, оскільки отримані без дозволу батька, тому не можуть бути допустимим доказом по справі і повинно було досліджено органом опіки та піклування. Нормами ЦПК України передбачено інший спосіб для встановлення думки дитини.

Судом встановлено, що дитина у зв'язку з хворобою на дискінезію жовчновивідних шляхів потребує особливого харчування (дієта - стіл № 5) та суворого дотримання рекомендацій лікаря, а також відвідує гурток з танців по понеділкам, середам та п'ятницям. (а.с. 112-113) Вказані особливості розвитку дитини та її хвороба не можуть обмежувати права батька на спілкування з дитиною. Посилання позивачки на звикання дитини до існуючого графіку її життя також не враховують законних прав батька та дитини.

Перебування батька разом з дитиною під час шкільних канікул та в інший час слід вирішувати за попередньою домовленістю батьків.

Таким чином, на підставі всього вищевикладеного та керуючись ст. ст. 157, 158, 159 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення участі батька у вихованні дитини та зобов'язання вчинити певні дії, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення участі батька у вихованні дитини - задовольнити частково.

Встановити наступний порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з обов'язковим урахуванням стану здоров'я останнього та призначень лікарів щодо лікування та заходів щодо його оздоровлення, а також індивідуальних особливостей розвитку дитини, в тому числі відвідування гуртків, секцій та спортивних тренувань: встановити перебування сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком - ОСОБА_1 , щоп'ятниці з 16 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин суботи; встановити перебування сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком - ОСОБА_1 під час шкільних канікул та в інший час за попередньою домовленістю батьків.

В задоволенні інших вимог позовів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: