Справа № 380/58/14 Головуючий у І інстанції Архангельський А. М.
Провадження № 22-ц/780/577/15 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р.В.
Категорія 18 02.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

02 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Воробйової Н.С., Верланова С.М.,
при секретарі:Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 17 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська колекторська група» про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ТОВ «Всеукраїнська колекторська група» про стягнення боргу.

Обґрунтовував свої вимоги тим, що 09.04.2013 року між ним та ОСОБА_5 був укладений договір про відступлення права вимоги, згідно з яким ОСОБА_5 відступає ОСОБА_6 право вимоги до ОСОБА_7, яке ОСОБА_5 має право вимагати та отримувати від ОСОБА_7 борг згідно договору позики від 17.08.2007 року, який підтверджується рішенням Святошинського суду м. Києва від 10.06.2010 року. Загальна сума боргу становить 870250 грн.

Цим же Договором передбачено ряд умов, які зобов'язаний виконати ОСОБА_5 з метою відступлення прав вимоги ОСОБА_6 Проте ОСОБА_5, в порушення умов Договору, не виконав жодних дій, які б були направлені на заміну сторони в Договорі, тобто порушив взяті на себе зобов'язання, чим наніс позивачу матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того Позивач зазначив, що 20.05.2013 року між ним та ТОВ «Всеукраїнська колекторська група» був укладений договір поруки, згідно якого ТОВ «Всеукраїнська колекторська група» поручалося перед ОСОБА_6 за виконання договору ОСОБА_5 Проте взятих на себе обов'язків ТОВ «Всеукраїнська колекторська група» не виконало, а тому також повинно нести солідарну відповідальність з ОСОБА_5

Просив стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ТОВ «Всеукраїнська колекторська група» грошові кошти в сумі 870 250 грн. та судові витрати.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 17 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 та ТОВ «Всеукраїнська колекторська група» солідарно на користь ОСОБА_6 870 250 грн. боргу та вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та вбачаєтьсь з матеріалів справи, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10.06.2010 року за позовом ОСОБА_5. до ОСОБА_7. про стягнення заборгованості за договором позики стягнуто з останнього на користь ОСОБА_5. заборгованість за договором позики в сумі 800000 грн., 3% річних за час прострочення виконання зобов'язання в сумі 68000 грн., 1700 грн. судового збору, 120 грн. витрат за інформаційне забезпечення розгляду справи та 430 грн. вартості оголошення, а всього 870 250 грн.

09.04.2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений Договір про відступлення прав вимоги (заміна кредитора у зобов'язанні) згідно із яким ОСОБА_5 відступає ОСОБА_6 право вимоги до ОСОБА_7 про належне виконання грошового зобов'язання в сумі 870250 грн.

В п.7 Договору передбачено, що ОСОБА_5 передає ОСОБА_6 всі документи, що стосуються права вимоги до ОСОБА_7 в тому числі розписку останнього за актом.

У випадку порушення умов Договору передачі прав, а саме не заміни ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_5 на першу вимогу сплачує ОСОБА_6 грошові кошти , в розмірі 50% відсотків від суми боргу протягом трьох днів з дня направлення Позивачем вимоги до Відповідачу.

Цим же пунктом Договору додатково передбачено, що в разі будь - якого іншого порушення умов договору, ОСОБА_5 також сплачує ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 50% від суми боргу.

Відповідно до п.9 Договору ОСОБА_5 зобов'язаний до 16.04.2013 року укласти договір доручення та видати довіреність на ОСОБА_8 та ОСОБА_9, з обсягом повноважень для виконання договору відступлення права вимоги.

ОСОБА_5 в передбачений п.9 Договору строк до 16.04.2013 року не уклав договору доручення та не видав довіреність на ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з обсягом повноважень, які б дозволили замінити ОСОБА_5 на ОСОБА_6

Із вимоги про сплату боргу за Договором судом встановлено, що 29.05.2013 року ОСОБА_6 направив ОСОБА_5 вимогу про сплату боргу за Договором в якій зазначив, що ОСОБА_5 порушив п.7, п.9. Договору та зобов'язаний невідкладно здійснити оплату за договором про відступлення права вимоги Позивачу в сумі 870 250 гривень.

Із договору поруки встановлено, що 20.05.2013 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Всеукраїнська колекторська група» був укладений договір поруки, згідно умов якого ТОВ «Всеукраїнська колекторська група» поручалося перед ОСОБА_6 за виконання договору ОСОБА_5

Вказане підтверджується копією Договору від 09.04.2013 року (а.с. 6), копією вимоги щодо сплати боргу №1 від 29.05.2013 року (а.с. 10), копією Ухвали Колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва (а.с. 8 - 9), копією договору про встановлення поруки (а.с.14 - 15).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правомірно вказував, що ОСОБА_6 доведений факт невиконання ОСОБА_5 декількох умов укладеного між ними Договору про відступлення прав вимоги від 09.04.2013 року.

Судова колегія погоджується з висновками першої інстанції виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передачі ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Такий правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України вчинюється в такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникало зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредитору.

Відповідно до ч.1 ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до змісту ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З урахуванням наведеного, суд зробив правильний висновок, що оскільки сторонами на власний розсуд шляхом вільного волевиявлення було визначено умови договору, позов є доведеним і обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права, то вони колегією суддів розцінюються критично виходячи з наступного.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 12 серпня 2014 року, в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (заміни кредитора у зобов»язанні) укладеного між ними 09 квітня 2013 року було відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили і оспорюваний договір до цього часу є дійсним.

Відмовляючи в задоволенні позову Ярмолинецький районний суд виходив з того, що договір про відступлення права вимоги (заміни кредитора у зобов»язанні) укладений між сторонами 09 квітня 2013 року є дійсним, а позивачем не було доведено, що його волевиявлення на момент укладання договору не було вільним та не було надано доказів, що вказаний правочин було вчинено ним під впливом обману.

Крім того, Апеліційним судом Хмельницької області було встановлено, що безпідставним є посилання ОСОБА_5 на те, що договір про відступлення права вимоги не був спрямований на настання правових наслідків.

А отже, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, вказані вище обставини вже були встановлені судовими рішеннями і тому при розгляді даної справи не повинні були доказуватися.

Доводи ж апеляційної скарги про те, що відповідно до договору відповідач повинен сплатити позивачу лише 50 % суми боргу, також колегією суддів розцінюються критично, як безпідставні, оскільки спростовуються змістом самого договору та матеріалами справи.

Як видно зі змісту Договору, відповідно до п.7, у випадку порушення умов Договору передачі прав, а саме: не заміни ОСОБА_5. Василиком В.В., Романенко І.М. на першу вимогу сплачує Василику В.В. грошові кошти, в розмірі 50% відсотків від суми боргу протягом трьох днів з дня направлення Позивачем вимоги до Відповідачу.

Крім того, цим же пунктом Договору передбачено, додаткову відповідальність, а саме: в разі будь - якого іншого порушення умов договору, ОСОБА_5 також сплачує ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 50% від суми боргу.

Оскільки відповідачем ОСОБА_5 було допущено декілька порушень умов договору, за які передбачено окрему відповідальність, то і стягненню підлягають грошові кошти в розмірі 100% боргу (50% х 2), що становить 870 250 гривень.

Виходячи з викладеного, судова колегія вважає, що докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційних скаргах.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 17 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: Н.С.Воробйова

С.М.Верланов