Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 лютого 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

судді - доповідача Джуги С.Д.

суддів: Боднар О.В., Готри Т.Ю.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Великоберезнянського районного суду від 13 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа орган опіки та піклування Великоберезнянської районної державної адміністрації про надання дозволу на виготовлення проїзного документу та виїзд дитини за кордон,-

в с т а н о в и л а :

Позивачка звернувся в суд із зазначеним позовом до відповідача. Позов обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у шлюбі і розірвала його 11 липня 2011 року. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дітьми не бере. Має заборгованість по виплаті аліментів. Відповідач безпідставно чинить їй перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток чим порушує право дітей на повний та гармонійний розвиток їх особистостей. Діти часто хворіють застудними захворюваннями, перебувають на «Д» обліку в поліклініці. Відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку, дозвіл на виїзд дітей за кордон для відпочинку та оздоровлення.

Рішенням Великоберезнянського районного суду від 13 листопада 2014 року заявлений позов задоволено частково. Надано ОСОБА_2 дозвіл на виїзд ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за кордон без дозволу(згоди) батька дітей ОСОБА_4 до їх повноліття. Дозволено ОСОБА_2 або її офіційному представнику без згоди батька ОСОБА_4 оформлювати документи для тимчасового виїзду та супроводу неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення ними повноліття. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на неповне з»ясування судом обставин справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, пояснення позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

У відповідності до абз. 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду (ч.2 ст.4 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857).

Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років).

Аналогічні положення викладені в п. 18 Постанови КМ України «Про затвердження правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» від 31 березня 1995 р. N 231. Оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі (п. 5 Постанови КМ України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27 січня 1995 р. N 57).

Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Великоберезнянського районного судду 11.07.2011 року. За час шлюбу в них народилися доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матір'ю.

Згідно інформації райполіклініки В.Березнянської РЛ від 24.07.2014 року обоє дітей знаходяться на «Д» обліку у сімейного лікаря в зв»язку з наявними у них хронічними захворюваннями(а.с.5).

Листом православної церковної общини Убля (Словаччина) стверджено, що діти сторін прийматимуть участь в доброчинній літургії з метою укріплення екуменістичних відносин між вірниками в Словаччині та мають відповідні запрошення на відвідування визначних місць Православної церкви в чеських землях і в Словаччині. (а.с.44-47).

Дитина сторін - ОСОБА_3 відвідує факультатив «Словацька мова» (а.с.71).

Відповідач не піклується про дітей, їх не утримує, заборгованість по аліментам станом на 01.07.2014 року становить 10180 грн. (а.с.6).

Відповідач відмовляється надати згоду на тимчасовий виїзд за межі України без будь - яких обґрунтованих заперечень.

Орган опіки та піклування Великоберзнянської районної державної адміністрації в суді першої інстанції підтримав заявлений позов, просив його задовольнити, оскільки дозвіл на виготовлення проїзного документа дитини та дозвіл на тимчасовий виїзд дітей за кордон відповідає дійсним інтересам дітей.

Відповідно до принципів 4 та 6, викладених в Декларації прав дитини, прийнятою генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, дитина повинна користуватися всіма благами соціального забезпечення, їй належить право на здоровій ріст і розвиток, з цією метою соціальний догляд і охорона мають бути забезпечені, як їй так і матері, неповнолітня дитина не повинна бути розлучена зі своєю матір'ю.

В ході апеляційного розгляду справи позивачка ОСОБА_2 ствердила, що діти мали можливість поїхати до дитячого табору у м. Міхалове Словаччина, а влітку 2014 року вона хотіла відвезти дітей на море до Болгарії для їх оздоровлення, однак відповідач без жодних пояснень відмовив у наданні дозволу. На даний час вона перебуває у шлюбних відносинах з іншим чоловіком, який працює у м. Прага Чехія. Внаслідок того, що відповідач відмовляється надати дозвіл, вона була позбавлена можливості на зимових канікулах відвести дітей у Чехію на екскурсію та відпочинок.

З врахуванням наведених обставни суд першої інстанції дійшов обгрунтованих висновків про надання позивачу дозволу на виготовлення проїздного документу на дітей без згоди батька та на виїзд їх за кордон. Доводи апеляційної інстації в цій частині висновків суд не спростовують, а тому колегією суддів не можуть бути взяті до уваги.

В той же час в резолютивній частині рішення суд першої інстанції не зазначив держави прямування та неправильно вказав про надання дозволу на виїзд за кордон до повноліття дітей.

За наведених обставин резолютивна частина рішення підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Великоберезнянського районного суду від 13 листопада 2014 року змінити, виклавши абзац другий та третій резолютивної частини рішення в наступній редакції.

Надати дозвіл ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на виготовлення проїзного дкументу на дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та на дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 за кордон без дозволу(згоди) батька - ОСОБА_1.

Надати дозвіл на перетин державного кордону при виїзді з України громадянкою України, яка не досягла 16-річного віку, а саме ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, у супроводі одного із батьків, матері - ОСОБА_2 в країну прямування Словаччину,Чехію в період з 01.03.2015 року по 31.12.2015 року за відсутності у пункті пропуску батька - ОСОБА_1

В решті рішення суду - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач :

Судді :