АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/574/15 Справа № 184/2966/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Томаш В. І. Доповідач - Козлов С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Болтунової Л.М., Тамакулової В.О.,

при секретарі: Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради, Орган опіки та піклування Макарівської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання місця проживання їх малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ним, її батьком за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що з 19 лютого 2010 року він перебуває у шлюбі з відповідачкою і ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_4, з самого народження якої відповідачка ставилася до неї прохолодно, не приділяла їй належної уваги, у 2012 - 2014 роках перебувала на лікуванні лікарнях з діагнозом гострий поліморфний психоз, має психічні відхилення, не усвідомлює свої дії, до процесу виховання доньки ставиться неправильно, але 19.05.2014 року Орган опіки та піклування Орджонікідзевської міської ради неправомірно, не врахувавши подані ним матеріали в підтвердження його матеріального стану, наявності у нього роботи, гарних умов проживання, відсутності у відповідачки доходу, її перебування на обліку у лікаря-психіатра, ухвалив висновок щодо визначення місця проживання дитини з ОСОБА_3, яка не дозволяє йому належним чином піклуватися та виховувати їхню дитину, своєю поведінкою негативно впливає на процес виховання доньки.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про задоволення його позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення та скасування рішення суду.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Як правильно встановлено судом, сторони з 19 лютого 2010 року перебувають у шлюбі і мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Орджонікідзевської міської ради № 6/50-994/14 від 19 травня 2014 року з урахуванням віку дитини, особистих якостей батьків, характеру їх роботи, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 (а.с. 43).

За результатами роботи практичного психолога № 1589 від 29 жовтня 2014 року до дитячого садку дитину приводить мама, настрій у дитини бадьорий, врівноважений, ввечері радіє приходу мами, батько дитини в дошкільному закладу не з'являвся, тому здійснити спостереження за дитиною в присутності батька неможливо (а.с. 81-82).

Згідно медичної довідки № 2037 від 22 липня 2014 року ОСОБА_3 на обліку у лікаря психіатра не перебуває та лише була взята під консультативно - профілактичне спостереження на підставі епікризу з КЗ «ДКПБ» ДОС» (а.с. 45).

Відповідно довідки № 210 від 18.07.2014 року дитина відвідує дошкільний навчальний заклад № 22 з 01 квітня 2014 року, а згідно медичної довідки № 2367 від 28.08.2014 року ОСОБА_4 на "Д" обліку не перебуває, до дільничного педіатра з приводу захворювань не зверталася (а.с. 48, 55).

Виходячи з того, що проживання малолітньої доньки саме з позивачем не відповідає принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, згідно з яким малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати з матір'ю, порушує право малолітньої дитини на залишення з її матір'ю, оскільки ніяких виняткових обставин щодо неї не існує, зокрема, немає передбачених ч. 2 ст. 161 України обставин, та дійшовши правильного висновку про недоведеність заявлених позивачем вимог, суд обґрунтовано на підставі ст. ст. 150, 155, 157, 161 СК України відмовив в їх задоволенні.

Доводи ОСОБА_2 у скарзі про невідповідність дійсним обставинам справи висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини з матір'ю не можуть бути прийняти до уваги і бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду, оскільки такий висновок був досліджений судом з урахуванням всіх обставин справи в сукупності з дослідженими в судовому засіданні наданими сторонами доказами і покладений в основу свого рішення виходячи з інтересів малолітньої дитини. А посилання скаржника на залишення судом без уваги всіх обставин хвороби відповідачки, матеріального становища сторін та їх ставлення до своїх батьківських обов'язків не ґрунтуються на матеріалах справи, встановлених обставинах справи і змісті рішення суду, фактично зводяться до одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства лише на свою користь та до повторного обґрунтування заявлених ним вимог з викладенням таких же самих обставин і доказів в цій частині, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий:

Судді: