АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1622/8196/12 Номер провадження 22-ц/786/123/15Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Пікуля В.П.,

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

при секретарі: Лимар О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2012 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання частини будинку об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та стягнення грошової компенсації 1/2 частини вартості спільного майна подружжя. У позові ОСОБА_3 просила визнати поліпшення, здійснені у домоволодінні по АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю подружжя та стягнути з ОСОБА_2 на її користь 106 528 грн. компенсації вартості поліпшень, здійснених у домоволодінні по АДРЕСА_1.

У процесі розгляду справи, в жовтні 2013 року позивачка надала заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь компенсацію витрат на будівництво, здійснене по АДРЕСА_1, визначену висновком експертизи.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації 1/2 частини спільного майна подружжя - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію 1/2 частини вартості будівельних матеріалів та робіт, використаних при здійсненні реконструкції житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 в розмірі 62 109 грн. 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати за проведення експертизи 1958,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 621,09 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив рішення суду скасувати, відмовивши ОСОБА_3 у задоволенні її позовних вимог, вказуючи на невідповідність рішення суду обставинам справи, порушення місцевим судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просила відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_2, а рішення Отябрського районного суду м. Полтави від 16.06.2014 року залишити без змін.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 23 липня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 червня 2014 року - скасовано. Постановлено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації - відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року рішення Апеляційного суду Полтавської області від 23 липня 2014 року скасовано. Справу передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Стаття 60 Сімейного кодексу України передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Згідно частин 1, 4 статті 71 Сімейного Кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі і в разі присудження одному з подружися грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним Кодексом України.

Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_3 перебувала із відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі із 16.06.1983 по жовтень 2009 року.

У період шлюбу сторонами було значно збільшено вартість домоволодіння по АДРЕСА_1, яке відповідач ОСОБА_2 отримав у спадщину у 1997 році.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 вересня 1997 року ОСОБА_2 належить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці площею 450 кв.м. На зазначеній земельній ділянці розташовано один одноповерховий жилий будинок, загальною площею 28, 0 кв.м., господарчі будівлі та споруди: сарай «Б», погріб «б», вбиральня «Г», огорожа № 1-3, колодязь № 4, замощення № 5.

У відповідності до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 станом на 13 березня 2009 року на земельній ділянці площею 726 кв.м. знаходиться: житловий будинок літ. «А-1» загальною площею за внутрішнім обміром 100,6 кв.м., житловою площею 51,5 кв.м., допоміжною - 34,8 кв.м. із них самовільно збудовано та переобладнано 72,9 кв.м., а також надвірні споруди: сарай літ. «Е», погріб літ. «б», вбиральня літ. «Г», самочинно збудований гараж літ. «В», самочинно збудований погріб літ. «а 4», а також огорожа № 1, вимощення № 2, колодязь пробивний № 4.

Відповідно до висновку № 52-11 судової будівельно-технічної експертизи від 25.05.2011 року ринкова вартість поліпшень у будинку, здійснених у період з 2000 по 2008 роки за адресою: АДРЕСА_1, а саме: проведення водопроводу, опалення через котел, перекриття даху на всьому будинку, здійснення будівництва та перепланування у будинку, яке є об'єктами самочинного будівництва складає 213 056 грн. Частка вищевказаних поліпшень в загальній вартості домоволодіння складає 14/25 частини.

Факт того, що поліпшення у домоволодінні по АДРЕСА_1 були здійснені сторонами у період спільного проживання підтверджується документацією на придбання частини будівельних матеріалів. Крім того, дані обставини визнавались ОСОБА_2 під час розгляду справи про розподіл майна подружжя, по якій набрало законної сили рішення суду про визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/ 2 частину автомобіля ГАЗЕЛЬ 32213 ПЭ-СПГ, д.н.з. НОМЕР_1.

Відповідно до висновку № 1138 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 07.02.2014 року, вартість будівельних матеріалів та робіт на час розгляду справи складає 124219,00 грн., а 1/2 частина вартості 62 109 грн. 50 коп.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі №6-4ц14, якою роз'яснено, що відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

При вирішенні справ про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири, що знаходиться у спільній частковій власності, крім вказаної спеціальної норми суду слід врахувати і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. При цьому суду слід ретельно вивчити обставини справи з метою з'ясувати, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки.

Обмежуючи право позивача на грошову компенсацію вартості частки квартири, якою фактично володіють та користуються лише відповідачі, і виходячи при цьому з інтересів останніх (їх скрутного матеріального становища), суду слід перевірити можливості сплати відповідачами такої компенсації і враховувати, що правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

Вказана постанова Верховного Суду України, згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вірно виходив з того, що поліпшення у домоволодінні були здійснені сторонами у період їх спільного проживання, а тому матеріали, обладнання використані в процесі будівництва будинку є об'єктом спільної сумісної власності. За таких обставин, позивач має право на отримання матеріальної компенсації вартості її частки у спільному майні.

Окрім того, перевіряючи можливість сплати відповідачем компенсації позивачу за належні їй частину у спільному майні, необхідно врахувати, що під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_2, погоджувався виплатити позивачці компенсацію, але в меншому розмірі, ніж визначено висновком експертизи.

При цьому, позивачем не надано будь-яких доказів, які б ставили під сумнів його можливість сплатити грошову компенсацію.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно того, що спірне домоволодіння належить йому особисто, як отримане у спадок у 1997 році, а під час виконання ремонтних робіт домовленості між подружжям про спільну сумісну власність поліпшеного майна не існувало.

Так, відповідно до ст. 60, 62 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, вразі збільшення у вартості майна когось із подружжя внаслідок спільних затрат, воно може бути визнано об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Посилання ОСОБА_2 на те, що він та позивачка не витрачали спільних коштів на добудову домоволодіння по АДРЕСА_1, а на ремонт будинку кошти надсилав брат відповідача, який мешкає в Росії, не заслуговують на увагу, оскільки на підтвердження даних обставин ОСОБА_2 не було надано належних та обґрунтованих доказів.

На підставі наведеного та враховуючи, що апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду, які б були підставою для його скасування, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307,308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: В.П. Пікуль

Судді: С.Б. Бутенко

О.В. Прядкіна

З оригіналом згідно

суддя В.П. Пікуль