Ухвала ІМЕНЕМ УКРАЇНИ11 лютого 2015 рокум. КиївКолегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоГорелкіної Н.А.,суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до Корольовського Відділу державної виконавчої служби Житомирського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_6 про зняття арешту та заборони на відчуження рухомого і нерухомого майна за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 10 липня 2014 року, в с т а н о в и л а:У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з даним позовом, зазначивши на його обгрунтування, що 31 травня 2007 року між банком та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 014/4708/73/110849, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 23 590 доларів США. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_6 1 червня 2007 року укладено договір застави, відповідно до якого ОСОБА_6 передала в заставу банку належний на праві власності автомобіль марки MAZDA, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. 5 вересня 2007 року відомості про забезпечувальне обтяження предмета застави внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Крім того, 27 грудня 2005 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № Z14-2/006-4/52087, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 100 000 доларів США. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 28 грудня 2005 року між сторонами укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_6 передала в іпотеку банку будинок АДРЕСА_1 м. Житомирі. Того ж дня відомості про забезпечувальне обтяження предмета іпотеки внесені до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна. Позивач зазначав, що під час реалізації предмета застави та іпотеки стало відомо, що Корольовським відділом державної виконавчої служби Житомирського міськрайонного управління юстиції (далі - Корльовський ВДВС Житомирського МУЮ) винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, що унеможливлює проведення банком дій з реалізації майна, у зв'язку з чим позивач просив задовольнити позов. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 16 квітня 2014 року позов задоволено. Ухвалено зняти арешт та заборону здійснення відчуження рухомого та нерухомого майна, що належить ОСОБА_6., а саме: автомобіля марки «MAZDA 3», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, шасі № НОМЕР_3, що належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, виданого 1 червня 2007 року Житомирським ОРЕВ УДАІ УМВС України в Житомирській області та будинку АДРЕСА_1 накладеного постановою Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 24073936 від 17 травня 2013 року. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_7, як особа, в інтересах якої накладено арешт постановою Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ від 17 травня 2013 року, оскаржив його в апеляційному порядку. Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 10 липня 2014 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Правильно встановивши, що банк має вищий пріоритет на предмет застави, обтяження спірного майна унеможливлює проведення позивачем дій з його реалізації, зняття арешту не перешкоджатиме забезпеченню виконання судового рішення, суди дійшли висновку про обґрунтованість заявлених вимог. Крім того, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд правильно зазначив, що судом першої інстанції не вирішувалось питання про права і обов'язки ОСОБА_7, у зв'язку з чим обґрунтовано залишив його без змін. Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.Доводи касаційної скарги про порушення судами норм матеріального та процесуального права не ґрунтуються на матеріалах справи, зводяться до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом оцінки, і висновків суду не спростовують. Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального й матеріального права, а тому передбачених ст. 338 ЦПК України підстав для їх скасування не вбачається. Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справу х в а л и л а:Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити. Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 10 липня 2014 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий Н.А. Горелкіна Судді: Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко