АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Бобровник О.В.
№ 22-ц/796/1246/2015 Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

при секретарі Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки в натурі з спільної часткової власності та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділ частки будинку в натурі,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки в натурі з спільної часткової власності.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділ частки будинку в натурі задоволено.

Виділено ОСОБА_3 в натурі 66/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1, що складаються з квартир № 1 та № 5 загальною площею 63,0 кв. м, а саме - квартиру № 1 загальною площею 38,9 кв.м у складі приміщень: коридору № 1-1 площею 3,8 кв. м, кухні № 1-2 площею 10,1 кв.м, ванної № 1-3 площею 3,9 кв.м, жилої кімнати № 1-5 площею 12,3 кв.м; квартиру №5 загальною площею 24,1 кв.м у складі приміщень: коридору № 5-1 площею 9,9 кв.м, санвузлу № 5-2 площею 2,6 кв.м, жилої кімнати № 5-3 площею 11,6 кв.м.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 700 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким виділити в натурі ОСОБА_2 34/100 частин будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 25,4 кв. м у складі приміщень: кухні № 4-2 площею 13,8 кв.м та жилої кімнати № 4-3 площею 11,6 кв.м з врахуванням проведення відновлених будівельних робіт до експлуатаційних показників для квартир та здійснення добудови для доведення загальної площі не менше нормативної 30,0 кв.м як для однокімнатної. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, пославшись на те, що приміщення квартири АДРЕСА_1 були знищені пожежею у 1996 році, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту знищення зазначеного майна. Відповідно до акту про пожежу від 09 вересня 1996 року було зафіксовано лише факт пошкодження вказаної квартири. Судом не було надано належної оцінки висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи про можливість виділення ОСОБА_2 34/100 частин будинку. Також, звертає увагу на те, що в ході судового засідання сторонами було погоджено розподіл приміщень між співвласниками, спір виникав лише щодо судових витрат та можливої добудови квартири № 4 для доведення загальної площі не менше нормативної 30,0 кв.м як для однокімнатної.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представники ОСОБА_3 просять відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником 34/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, на підставі укладеного з ОСОБА_4 договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 06 грудня 2005 року. (а. с. 9-10).

Відповідно до листа Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 17 вересня 2012 року №34206(И-2012) станом на 13 вересня 2012 року згідно з даними бюро будинок за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрований: 34/100 частин - за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 06 грудня 2005 року; ј частина - за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Київською держнотконторою 04 жовтня 1996 року №22-538 (документи на перерахування долі, що становить 66/100 частин будинку, не подані) (а. с. 11).

Як вбачається з технічного паспорта, виготовленого Київським МБТІ станом на 09 лютого 2007 року, будинок за адресою: АДРЕСА_1 фактично є трьохквартирним, має загальну площу 89,8 кв. м, житлову площу 44,3 кв. м, в тому числі: квартира № 1 загальною площею 40,3 кв. м, житловою площею 21,1 кв. м, що складає коридор № 1-1 площею 3,8 кв. м, кухню № 1-2 площею 10,1 кв. м, ванну № 1-3 площею 3,9 кв. м, жилу кімнату № 1-4 площею 8,8 кв. м, жилу кімнату № 1-5 площею 12,3 кв. м; квартира № 4 загальною площею 25,4 кв. м, житловою площею 11,6 кв. м, що складає кухню № 4-2 площею 13,8 кв. м та жилу кімнату № 4-3 площею 11,6 кв. м; квартира № 5 загальною площею 24,1 кв. м, житловою площею 11,6 кв. м, що складає коридор № 5-1 площею 9,9 кв. м, санвузол № 5-2 площею 2,6 кв. м, жилу кімнату № 5-3 площею 11,6 кв. м (а. с. 5-8).

У 1996 році в квартирі № 4 сталася пожежа внаслідок якої знищено дах будинку, перекриття в кв.№ 4, перегородки в кв. № 4, 1 тощо, що підтверджується копією акту про пожежу (а. с. 41-42).

Як встановлено судом, приміщеннями квартири № 1 та № 5 користується ОСОБА_3

Приміщення квартири №4 після пожежі не використовуються за її функціональним призначенням. Над приміщеннями квартири відсутні перекриття та горище, частково відновлені стіни.

Відповідно до висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи від 21 червня 2013 року №29/19-13 враховуючи вимоги нормативно-правових актів, об'ємно-планувальні рішення існуючих приміщень житлового будинку відповідно до поверхового плану житлового будинку виготовленого Київського МБТІ 09 лютого 2007 року, фактичне користування приміщеннями квартири № 1 і № 5 ОСОБА_3, зміст клопотання ОСОБА_2 про виділення йому у натурі приміщення № 4-2 площею 13,8 кв. м та № 4-3 площею 11,6 кв. м, які складають квартиру № 4, з технічної точки зору можливо виділити у натурі:

ОСОБА_2 34/100 частин будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 25,4 кв.м у складі приміщень: кухні № 4-2 площею 13,8 кв.м та жилої № 4-3 площею 11,6 кв.м з врахуванням проведення відновлених будівельних робіт до експлуатаційних показників для квартир та здійснення добудови для доведення загальної площі не менше нормативної 30,0 кв.м як для однокімнатної;

ОСОБА_3 66/100 частин будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 38,9 кв.м. у складі приміщень: коридору № 1-1 площею 3,8 кв.м, кухні № 1-2 площею 10,1 кв.м, ванної № 1-3 площею 3,9 кв.м, жилої № 1-4 площею 8,8 кв.м, жилої № 1-5 площею 12,3 кв.м; квартиру № 5 загальною площею 24,1 кв.м у складі приміщень: коридору № 5-1 площею 9,9 кв.м, санвузлу № 5-2 площею 2,6 кв.м, жилої № 5-3 площею 11,6 кв.м (а.с. 81-87).

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив виділити йому в натурі 34/100 частин будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 25,4 кв. м у складі приміщень: кухні № 4-2 площею 13,8 кв. м та жилої кімнати № 4-3 площею 11,6 кв. м з врахуванням проведення відновлених будівельних робіт до експлуатаційних показників для квартир та здійснення добудови для доведення загальної площі не менше нормативної 30,0 кв.м. як для однокімнатної; ОСОБА_3 - 66/100 частин будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 38,9 кв.м. у складі приміщень: коридору № 1-1 площею 3,8 кв. м, кухні № 1-2 площею 10,1 кв.м, ванної № 1-3 площею 3,9 кв. м, жилої № 1-4 площею 8,8 кв.м, жилої № 1-5 площею 12,3 кв.м; квартиру № 5 загальною площею 24,1 кв.м у складі приміщень: коридору № 5-1 площею 9,9 кв.м, санвузлу № 5-2 площею 2,6 кв.м, жилої № 5-3 площею 11,6 кв.м.

ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила виділити їй в натурі 66/100 частин будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 38,9 кв.м. у складі приміщень: коридору № 1-1 площею 3,8 кв.м, кухні № 1-2 площею 10,1 кв.м, ванної № 1-3 площею 3,9 кв.м, жилої № 1-4 площею 8,8 кв. м, жилої № 1-5 площею 12,3 кв. м; квартиру № 5 загальною площею 24,1 кв.м у складі приміщень: коридору № 5-1 площею 9,9 кв. м, санвузлу № 5-2 площею 2,6 кв. м, жилої № 5-3 площею 11,6 кв.м.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 та наявність підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_3

Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не було проведено робіт з приведення приміщень кухні та кімнати квартири №4 до стану, придатного до експлуатації, не було здійснено добудови для доведення загальної площі не менше нормативної, а також не було надано відповідної проектно-дозвільної документації на здійснення добудови, у зв'язку з чим відсутні підстави для виділення належної йому частки в натурі. Вимоги ОСОБА_3 про виділення їй в натурі належної їй частки є законними та обґрунтованими.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі.

Так, відповідно до положень ст. 356 ЦК Українивласність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Частиною 1 ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі недосягнення згоди про спосіб і умови виділу у натурі частки із спільного майна учасник спільної часткової власності вправі звернутися з відповідним позовом до суду.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири (п. 6).

Статтею 152 ЖК Української РСР встановлено, що переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 у тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (ст. 152 ЖК України).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про виділення йому в натурі 34/100 частин будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 25,4 кв. м у складі приміщень: кухні № 4-2 площею 13,8 кв. м та жилої кімнати № 4-3 площею 11,6 кв. м, врахувавши, що позивачем не було виконано відновлених будівельних робіт до експлуатаційних показників, не було здійснено добудови для доведення загальної площі не менше нормативної як для однокімнатної квартири відповідно до висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи від 21 червня 2013 року №29/19-13, а також не було надано проектно-дозвільної документації на проведення будівних робіт відповідно до вимог чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Разом з тим, ухвалюючи рішення суд не врахував того, що при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що пред'явив вимогу про виділ його частки, та іншому співвласнику (співвласникам) майна, що перебуває у спільній частковій власності, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), внаслідок виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється

Тобто як частка, що підлягає виділу, так і те майно, що залишається після виділу відповідної частки, має складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК Українита пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них».

Неправильно застосувавши норми матеріального права, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для виділу ОСОБА_3 66/100 частин будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 38,9 у складі приміщень: коридору № 1-1 площею 3,8 кв. м, кухні № 1-2 площею 10,1 кв. м, ванної № 1-3 площею 3,9 кв. м, жилої № 1-4 площею 8,8 кв. м, жилої № 1-5 площею 12,3 кв. м; квартиру № 5 загальною площею 24,1 кв. м у складі приміщень: коридору № 5-1 площею 9,9 кв. м, санвузлу № 5-2 площею 2,6 кв. м, жилої № 5-3 площею 11,6 кв. м, одночасно установивши, що квартира № 4 загальною площею 25,4 кв. м у складі приміщень: кухні № 4-2 площею 13,8 кв. м та жилої кімнати № 4-3 площею 11,6 кв. м, яка фактично становить інші 34/100 будинку не підлягає виділу в натурі як окремий об'єкт нерухомого майна.

Таким чином, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року підлягає скасуванню в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_3 з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в його задоволенні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділ частки будинку в натурі скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділ частки будинку в натурі.

В іншій частині рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді