У Х В А Л А

іменем україни

11 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В.,Ступак О.В.,
Коротуна В.М.,Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» про визнання права власності на об'єкт нерухомості та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» на рішення апеляційного суду Київської області від 17 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на об'єкти нерухомості - складову і невід'ємну частину об'єкту капітального будівництва, а саме: квартиру під будівельним НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1, а також квартири під будівельними номерами НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 за адресою: АДРЕСА_2, а також зобов'язання ТОВ «Аверс-Сіті» передати йому технічну документацію (технічні паспорти) на вказані квартири.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 29 липня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 17 вересня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на об'єкти нерухомості, а саме на квартири НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_7, що знаходяться у будинку АДРЕСА_2, та квартиру НОМЕР_1, що знаходиться у будинку АДРЕСА_1.

Зобов'язано ТОВ «Аверс-Сіті» передати ОСОБА_6 технічну документацію (технічні паспорти) на квартири НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_7, що знаходяться у будинку АДРЕСА_2, та квартиру НОМЕР_1, що знаходиться у будинку АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, ТОВ «Аверс-Сіті» оскаржило його у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2014 року касаційну скаргу ТОВ «Аверс-Сіті» задоволено, оскаржуване рішення було скасовано, рішення суду першої інстанції залишено в силі.

Постановою Верховного Суду України від 12 листопада 2014 року ухвалу суду касаційної інстанції від 19 березня 2014 року скасовано, справу передано на новий касаційний розгляд.

Звертаючись до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, ТОВ «Аверс-Сіті» порушував питання про скасування рішення апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом установлено, що 21 лютого 2011 року ОСОБА_6 і ТОВ «Аверс-Сіті» уклали договори купівлі-продажу майнових прав, за якими ОСОБА_6 придбав майнові права на об'єкти нерухомості - складову та невід'ємну частину об'єкту капітального будівництва, а саме: квартиру під будівельним НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1, а також квартири під будівельними номерами НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 за адресою: АДРЕСА_2.

ОСОБА_6 свої зобов'язання виконав повністю, а ТОВ «Аверс-Сіті» згідно з пунктом 1.4 договорів купівлі-продажу майнових прав зобов'язувалось оформити відповідні правовстановлюючі документи після введення об'єкта капітального будівництва в експлуатацію.

Також судом було встановлено, що будинки, складовою частиною яких є спірні квартири, введено в експлуатацію 16 вересня 2011 року.

Майнові права на об'єкти нерухомості передаються продавцем покупцю шляхом підписання акта. Акт підписується сторонами не пізніше 10 робочих днів з дати настання останньої з таких подій: здійснення покупцем оплати 100 % вартості майнових прав; уведення відповідної частини об'єкта капітального будівництва в експлуатацію та здійснення розрахунків.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 повністю оплатив вартість майнових прав, будинок введено в експлуатацію, однак акти приймання-передачі майнових прав на квартири між сторонами не укладено, позивач просив суд визнати за ним право власності на вищезазначені об'єкти нерухомості та зобов'язати ТОВ «Аверс-Сіті» передати йому технічну документацію (технічні паспорти) на вказані квартири.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення позову в зв'язку з недоведеністю.

Апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення про задоволення позову, оскільки вважав, що придбавши майнові права на спірні квартири у новозбудованому будинку, позивач набув право власності на них.

Із таким висновком суду апеляційної інстанції слід погодитися виходячи з наступного.

Згідно з нормами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Способом захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Майном як особливим об'єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права і обов'язки (частина 1 статті 190 ЦК України). Майнові права є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами.

Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (стаття 3 цього Закону).

Майнові права на нерухомість, що є об'єктом будівництва, не є речовими правами на чуже майно, оскільки об'єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об'єкт будівництва не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього.

Таким чином, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Згідно з частиною 2 статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Новостворене нерухоме майно стає об'єктом цивільних правовідносин з моменту завершення будівництва, прийняття до експлуатації або державної реєстрації без урахування того, яким суб'єктом правовідносин здійснено такі дії та на якого суб'єкта цивільних правовідносин або сторону договору зареєстроване новостворене майно.

Захист майнових прав на новостворене майно, прийняте до експлуатації та оформлене (зареєстроване) на іншу особу, у разі невизнання цією особою прав позивача на спірне майно здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, то захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства, зокрема на підставі статті 392 ЦК України.

При цьому рішення суду про захист порушеного права та визнання права на спірне майно є підставою для його реєстрації.

Ухвалюючи рішення, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

За таких обставин суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 17 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:М.В. Дем'яносов
В.М. Коротун
О.В. Ступак
С.П. Штелик