Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/173/15 Головуючий у 1 інстанції: Міщенко Т.М.
2015 р. Суддя-доповідач: Савченко О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„15" січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В. суддів: Гончар М.С., Пільщик Л.В. при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Автомеханіка», про розподіл майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: ТОВ «Автомеханіка», про розподіл майна.

У позові зазначала, що 26 травня 1998 року уклала шлюб з відповідачем по справі, з цього часу мешкали однією родиною та вели спільне господарство.

26 січня 1998 року відповідач отримав свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, видане виконавчим комітету Мелітопольської міської ради, та розпочав підприємницьку діяльність, пов'язану з надання послуг по ремонту автотранспорту населенню.

06 серпня 2013 року відповідач уклав договір №108/13-р купівлі-продажу в розстрочку з ТОВ «Автомеханіка»

Згідно умов договору, товариство передає у користування обладнання і супутні комплектуючі до товару з послідуючим переходом права власності на товар, а відповідач приймає товари і сплачує договірну ціну товару частинами та інші виплати, передбачені умовами договору.

Згідно п.3.1., вказаний товар складається з найменування товару, вказаного у специфікації, яка є додатком №1 до договору № 108/13-р від 06 серпня 2013 року і складається з наступного: стенду розвалу/сходження «Geoliner 650» у кількості 1 штука, вартістю 103 446 грн. 49 коп., механічних поворотних столів «Premiym» у кількості 1 штука, вартістю 5 797 грн. 07 коп., вирівнюючих вставок для поворотних столів у кількості 1 штука, вартістю 579 грн. 71 коп., комплекту зсувних пластин L-750 mm. «AMI SP» у кількості 1 штука, вартістю 6 688 грн. 93 коп.

Загальна вартість придбаного товару складає 139 814 грн. 64 коп.

Згідно акту звірки взаємних розрахунків між відповідачем та товариством „Автомеханіка" за період з 01.01.2013 року по 30.06.2014 року, відповідач у повному обсязі

виконав взяті на себе зобов'язання по договору, заборгованість на 30.06.2014 року відсутня.

Посилаючись на те, що між нею та відповідачем виникли спори стосовно володіння, користування та розпорядження майном, отриманим у власність внаслідок укладення договору купівлі-продажу в розстрочку, просила визнати за нею право спільної сумісної власності подружжя на 1/2 частину майна, отриманого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 на підставі договору №108/13-р «Купівлі-продажу в розстрочку» від 06 серпня 2013 року, а саме: стенду розвалу/сходження «Geoliner 650» у кількості 1 штука, вартістю 103 446 грн. 49 коп., механічних поворотних столів «Premiym» у кількості 1 штука, вартістю 5 797 грн. 07 коп., вирівнюючих вставок для поворотних столів у кількості 1 штука, вартістю 579 грн. 71 коп., комплекту зсувних пластин L-750 mm «AMI SP» у кількості 1 штука, вартістю 6 688 грн. 93 коп., та стягнути судові витрати.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 жовтня 2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину стенду розвалу/сходження «Geoliner 650», на 1/2 частину механічних поворотних столів «Premiym», на 1/2 частину вирівнюючи вставок для поворотних столів та на 1/2 частину комплекту зсувних пластин L-750 mm. «AMI SP».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 про розподіл майна, суд, врахувавши визнання позову відповідачем та застосувавши до спірних відносин ст. 60 СК України, виходив з того, що обладнання, яке було предметом договору купівлі-продажу в розстрочку від 06 серпня 2013 року №108/13-р, укладеного між її чоловіком ОСОБА_4, як фізичною особою-підприємцем, та ТОВ «Автомеханіка», було придбане під час шлюбу за спільні кошти подружжя, а тому належить сторонам на праві спільної сумісної власності і в силу ст. 70 СК України кожному з них у цьому майні належить 1/2 частка.

З висновками суду в повній мірі погодитися на можна, оскільки суд дійшов їх без повного та всебічного встановлення фактичних обставини справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 26 травня 1989 року перебувають у зареєстрованому шлюбі(а.с.10).

Згідно свідоцтва серії НОМЕР_1 про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, виданого виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради, ОСОБА_4 26.01.1998 року був внесений до СДР в якості фізичної особи-підприємця(а.с.27).

06 серпня 2013 року між ТОВ „Автомеханіка" та ФОП ОСОБА_4 був укладений договір № 108/13-р купівлі-продажу в розстрочку обладнання і сукупних компонентів до нього, а саме: стенду розвалу/сходження «Geoliner 650» у кількості 1 штука, вартістю 103 446 грн. 49 коп., механічних поворотних столів «Premiym» у кількості 1 штука, вартістю 5 797 грн. 07 коп., вирівнюючих вставок для поворотних столів у кількості 1 штука, вартістю 579 грн. 71 коп., комплекту зсувних пластин L-750 mm «AMI SP» у кількості 1 штука, вартістю 6 688 грн. 93 коп.(а.с.12-18).

За умовами договору продавець передає у користування вказане обладнання і сукупні компоненти до нього з послідуючим переходом права власності на нього, а покупець приймає і сплачує договірну ціну товару частинами та інші виплати.

Згідно п.п.5.2.1 та 5.2.2 договору попередній внесок(аванс) становив 42851 грн. 94 коп., неоплачений залишок, що становить 96962 грн. 70 коп., сплачується покупцем протягом десяти місяців згідно графіку розрахунків, за яким останній платіж має вноситися 25.06.2014 року.

Розглядаючи позов по суті, суд не врахував правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 02.10.2013 року і яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, згідно якої належність майна до спільної сумісної

власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюб', але в спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Застосовуючи ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу. але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тільки в разі встановлення цих фактів норма ст. 60 СК України вважається правильно застосованою.

Між тим, в обґрунтування позову про поділ придбаного за вказаним договором майна, як спільної власності подружжя, ОСОБА_3 посилалася лише на акт звірення взаємних розрахунків між ПП ОСОБА_4 та ТОВ „Автомеханіка" про відсутність заборгованості станом на 30.06.2014 року, однак ніяких даних про те, з яких саме коштів провадився розрахунок всього на суму 105857 грн. 29 коп. за період з 09.08.2013 року по 01.03.2014 року, вказаний акт звірки не містив.

Крім того, визнавши зазначений акт належним доказом на підтвердження правомірності вимог ОСОБА_3, суд не врахував не тільки відсутність в акті даних щодо джерела сплачених за товар коштів, але й той факт, що внесена саме ПП ОСОБА_4 станом на 01.03.2014 року сума не дорівнювала загальній вартості придбаного товару -139 814 грн. 64 коп. і подальші платежі, строк останнього з яких наставав 25.06.2014 року, ПП ОСОБА_4 вже не вносилися( а.с.22), враховуючи також, що додані до справи платіжні доручення стосувалися лише платежів , що вносилися ще у 2013 році(а.с.23-25).

Поза уваги суду залишилася додаткова угода № 023-108/13р-1 від 01.03.2014 року, яка була укладена ТОВ „Автомеханіка" з ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_2, як правонаступником ОСОБА_4, яка ніким з її учасників оспорена не була і у встановленому порядку недійсною не визнавалась(а.с.19).

За умовами вказаної угоди права та обов'язки покупця за договором від 06.08.2013 року з 01.03.2014 року перейшли від ФОП ОСОБА_4 до його правонаступника ФОП ОСОБА_2, у тому числі порядок прийняття - передачі товару, терміни і суми проведення розрахунків, а платежі, проведені покупцем до 01.03.2014 року, сторони враховують як платежі, здійснені правонаступником згідно умов договору.

Як передбачено п.З вказаної угоди, після проведення повного розрахунку за товар, та сплати всіх платежів, обумовлених умовами договору, право власності на товар переходить від продавця до правонаступника, тобто до ФОП ОСОБА_2

Із доданих до апеляційної скарги ОСОБА_2, який до участі у справі залучений не був, платежі за договором купівлі-продажу з 01.03.2014 року вносилися продавцю ТОВ „Автомеханіка" не ФОП ОСОБА_4, а ФОП ОСОБА_2(а.с.65-68), а згідно акту № 108/13-12 прийому-передачі ТМЦ у власність, складеного ТОВ „Автомеханіка" та ФОП ОСОБА_2, станом на 03.06.2014 року всі платежі за договором купівлі-продажу отримані продавцем і зазначені у акті ТМЦ передані продавцем і прийняті покупцем в особі ФОП ОСОБА_2 у повну господарську власність(а.с.64).

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відносини ж стосовно майна фізичної особи-підприємця регулюються нормами ЦК України, Господарського кодексу України та Закону України „Про підприємництво".

У ч.1 ст.1 Закону України „Про підприємництво" розкривається поняття „підприємництва" як безпосередньої, самостійної, систематичної, на власний ризик діяльності по виробництву продукції, виконанню робіт, надання послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб"єкт підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Проголошена в ч.1 ст. З цього Закону свобода підприємницької діяльності, згідно з якою підприємці мають право без обмежень приймати рішення і здійснювати самостійно будь-яку діяльність, що не суперечить чинному законодавству, розкривається через принципи підприємницької діяльності, зазначені в ст. 5 Закону.

Зокрема, принципами підприємництва є вільний вибір діяльності, залучення на добровільних засадах до здійснення підприємницької діяльності майна та коштів юридичних

осіб і громадян, вільне розпорядження прибутком, що залишається після внесення платежів, установлених законом, тощо.

Стаття 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства проголосила свободу договору, свободу підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Свобода договору полягає, зокрема, у вільному виборі сторін, у тому числі у підприємницькій, господарській діяльності, на вступ у договірні відносини, у можливості вільно обирати собі партнерів у договірних відносинах, у визначенні умов договору тощо.

Результатом наділення юридичних осіб - приватних підприємств і фізичних осіб-підприємців свободою господарської діяльності та підприємництва є застосування ними цивільно-правових договорів як правової форми їх діяльності.

Відповідно до ст. 55 ГК України суб"єктами господарювання є юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, та фізичні особи - громадяни, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані як підприємці.

Майно фізичної особи - підприємця, яке придбане та використовується в його підприємницькій діяльності з метою одержання прибутку, слід розглядати як його особисту приватну власність.

Спірне майно у виді обладнання і сукупних компонентів до нього, а саме, стенд розвалу/сходження «Geoliner 650» у кількості 1 штука, вартістю 103 446 грн. 49 коп., механічних поворотних столів «Premiym» у кількості 1 штука, вартістю 5 797 грн. 07 коп., вирівнюючих вставок для поворотних столів у кількості 1 штука, вартістю 579 грн. 71 коп., комплекту зсувних пластин L-750 mm. «AMI SP» у кількості 1 штука, вартістю 6 688 грн. 93 коп.. яке було визначено позивачкою, як об"єкт спільної сумісної власності подружжя, на момент звернення її до суду у вересні 2014 року на підставі виконання ФОП ОСОБА_2 умов додаткової господарської угоди № 023-108/13р-1 від 01.03.2014 року, яка була укладена ТОВ „Автомеханіка" з ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_2, як правонаступником ОСОБА_4, перебувало у його власності, правових підстав для зміни такого статусу майна не було.

За вказаних обставин висновок суду про належність зазначеного майна до спільної сумісної власності сторін - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не відповідає фактичним обставинам справи, тому належними та допустимими доказами не обґрунтований.

Висновок суду про підставність позову у зв"язку з визнанням його відповідачем, також є неправомірним, оскільки суд дійшов його з порушенням вимог ч.4 ст. 174 ЦПК України, за положеннями якої , якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а у даному випадку визнання позову порушувало права ФОП ОСОБА_2, як власника майна, визначеного предметом спору між подружжям, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд, однак вказана процесуальна дія судом здійснена не була.

Таким чином, колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про поділ майна між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суперечить вимогам ст. 69 СК України і в порядку ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 жовтня 2014 року по даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання спільною сумісною власністю та визнання права на 1 / 2 частину майна, отриманого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 від ТОВ „Автомеханіка" на підставі договору №108/13-р «Купівлі-продажу в розстрочку» від 06 серпня 2013 року, а саме: стенду розвалу/сходження «Geoliner 650» у кількості 1 штука, вартістю 103 446 грн. 49 коп., механічних поворотних столів «Premiym» у кількості 1 штука, вартістю 5 797 грн. 07

коп., вирівнюючих вставок для поворотних столів у кількості 1 штука, вартістю 579 грн. 71 коп., комплекту зсувних пластин L-750 мм «AMI SP» у кількості 1 штука, вартістю 6 688 грн. 93 коп.. - відмовити.

Рішення набирає законної сили з момент" проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суд України з розгляд цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: