Справа № 466/736/15 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/783/4491/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Струс Л.Б., Копняк С.М.

секретар: Ясиновська Я.М.

особи, які беруть участь у справі: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору на надання правових послуг та відшкодування моральної шкоди , -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду у лютому 2015року з позовом до адвоката ОСОБА_3 про розірвання договору про надання правової допомоги і відшкодування моральної шкоди в розмірі 25 000грн.

Позов мотивовано тим, що 08.07.2010року уклав договір з адвокатом ОСОБА_3 на представництво його інтересів у суді, однак він не з»явився на судове засідання апеляційного суду, у зв»язку з чим позивач програв судовий спір.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 07 травня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору на надання правових послуг та відшкодування моральної шкоди задоволено частково; розірвано договір про надання правових послуг від 08 липня 2010 року, який укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3; стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 за заподіяну моральну шкоду в розмірі 3 тисячі гривень; вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає, що адвокат ОСОБА_3 з яким у нього був укладений договір про надання правової допомоги не з»явився на засідання апеляційного суду з невідомих причин, чим спричинив позивачу моральні страждання. Просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 25 000 грн. та судові витрати.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі покликається на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що укладаючи договір з позивачем ОСОБА_2 не наполягав, а відповідач не вказав, що адвокат бере на себе зобов»язання на представництво його інтересів. Крім того, адвокат не був повідомлений про час та місце судового засідання. Вказує, що рішення суду не в повній мірі відображає всі процесуальні дії, пов»язані з дослідження обставин настання так званої моральної шкоди і в чому саме вона полягає. Задовольняючи позовні вимоги, судом не встановлено доказів наявності погіршення стану здоров»я позивача у січні місяці, і що це погіршення стану здоров»я пов»язане саме з неявкою адвоката до суду апеляційної інстанції. Просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши обставини справи та перевіривши доводи обох скарг, колегія суддів знаходить підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 та відкидає доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 як необґрунтовані.

Рішення оскаржено позивачем у частині суми відшкодування моральної шкоди, відповідачем - лише в частині задоволення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди. Рішення суду першої інстанції щодо розірвання договору про надання правових послуг не оскаржено тому, відповідно до ч.1ст.303 ЦПК, апеляційним судом не переглядається.

Задовольняючи позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з порушення адвокатом ОСОБА_3 умов договору про надання правової допомоги, неналежного його виконання, а саме неявку адвоката на засідання Апеляційного суду Львівської області 10.01.2010 року, що спричинило позивачу моральної шкоди, яку суд визначив у 3000 грн.

Однак з такими висновками колегія суддів не погоджується у зв»язку з недотриманням вимог ст.212-214 ЦПК.

Рішення суду, згідно ст.213 ЦПК, повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з»ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення цим вимогам не відповідає тому залишатись у силі не може.

Судом першої інстанції неповно з»ясовано обставини, що мають значення у справі, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, які є самостійними підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду 03.02.2015 року з позовом про розірвання договору про надання правової допомоги від 08.07.20010 року та про відшкодування моральної шкоди у розмірі 25000 грн. через неявку на засідання 10.01.2011 року відповідача, що призвело до програшу в судовому спорі.

Позов мотивовано тим, що 09.10.2008 року він звернувся до суду в інтересах ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання, за яким ОСОБА_5 отримала у власність квартиру по АДРЕСА_1 площею 40,46кв.м., але суд відмовив у задоволенні позову і апеляційний суд залишив рішення першої інстанції без змін, воно набуло чинності.

Як вбачається з матеріалів тієї справи (№2-84/10 Сихівського районного суду м.Львова) позивач ОСОБА_2 виступав у процесуальному статусі представника позивача, згодом після смерті позивача ОСОБА_4 (у день подання позову до суду) був залучений як правонаступник (спадкоємець за заповітом).

Рішенням Сихівського районного суду від 16.06.2010 року у позові ОСОБА_4, правонаступник ОСОБА_2 як спадкоємець за заповітом, до ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання відмовлено за безпідставністю позовних вимог. Апеляційна скарга була складена самим ОСОБА_2 та подана ним 02.07.2010 року, тобто до укладення з адвокатом ОСОБА_3 договору про надання правової допомоги.

Таким чином, враховуючи норми процесуального права у ст.295, 296, 297, ч.1ст.300, ч.1ст.303 ЦПК правова позиція у справі як у суді першої інстанції так і на стадії апеляційного розгляду була повністю сформована самим ОСОБА_2, межі оскарження та доводи апеляційної скарги чітко визначені.

Тому мотивація судового рішення суду першої інстанції про наявність моральної шкоди, що через неявку адвоката він не зміг захистити свої права перед апеляційним судом не ґрунтується на дійсних обставинах справи та законі. Крім того, термін «захист» застосовується у кримінальному судочинстві та не стосується повноважень особи, яка надає правову допомогу у цивільному процесі.

Адже в обов»язки суду, як першої, так і апеляційної інстанції, входить забезпечення законності судового розгляду та дотримання процесуальних прав сторін та інших учасників.

Не ґрунтуються на матеріалах справи та дійсних обставинах справи висновки суду першої інстанції про обов»язок адвоката ОСОБА_3 з»явитись на судове засідання апеляційного суду 10.01.2011 року, оскільки він не був включений до переліку осіб, які беруть участь у справі, не подавалось ордеру адвоката у цій справі, відсутні докази його повідомлення у будь-який спосіб про час та місце судового засідання.

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що ОСОБА_2 у 2010 році звертався до прокуратури Львівської області з проханням представляти його інтереси у суді апеляційної інстанції. У його письмовій заяві від 09.12.2010 року (а.с.240 справа № 2-84/10) як підстави для представництва його за рахунок держави прокурором, зазначає, що має малу пенсію і не має можливості платити за адвокатські послуги.

Ці обставини узгоджуються з позицією відповідача, що станом на час апеляційного розгляду договірні відносини між ним та ОСОБА_2 були припинені, отримавши вичерпну юридичну консультацію по матеріалах справи, дізнавшись думку адвоката щодо необхідності звернення з іншим позовом про встановлення юридичного факту та безрезультатність цих заявлених позовних вимог, ОСОБА_2 фактично відмовився від подальших його послуг, більше не звертався і не дзвонив. Лише у 2015 році (через 5 років) прийшов до нього в офіс та вимагав 2000 грн. щоб не подавати позов до суду, що було для ОСОБА_3 повною несподіванкою.

Суд першої інстанції покликається як на доказ невиконання відповідачем договірних зобов»язань - заяву його про ознайомлення з матеріалами справи від 30.07.20010 року. Але на той час апеляційне провадження за апеляційної скаргою ОСОБА_2 відкрите не було, відтак адвокат ОСОБА_3, знайомлячись з матеріалами справи, не міг дізнатись дату судового засідання, яке ще не було визначено, тобто до постановлення ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення справи до розгляду апеляційним судом.

Крім того, у заяві на ознайомлення з матеріалами справи адвокат просить надати справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання, а не про розірвання договору довічного утримання. Це свідчить про правдивість та взаємну узгодженість пояснень відповіла та дійсність зазначених ним обставин щодо безперспективності тієї справи та необхідності визначення судового захисту в інший спосіб, ніж обраний особисто ОСОБА_2

Приймаючи як доказ пояснення позивача, суд першої інстанції не дотримав процесуальних вимог ч.2ст.57 ЦПК, оскільки доказом у справі є пояснення сторін, допитаних як свідків. Однак, як видно з матеріалів справи, позивач як свідок судом не допитувався. Відтак, доводи не ґрунтуються на належних доказах.

Крім того, судом першої інстанції не встановлено причинового зв»язку між неявкою ОСОБА_3 на засідання 10.01.2011 року та погіршенням самопочуття ОСОБА_2, особи похилого віку. Такі висновки є припущеннями. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до роз»ясень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Однак, судом першої інстанції не враховано цих роз»яснень, не зазначено в чому полягає моральна шкода позивача, не обгрунтовано її розмір, не встановлено чи існує причиновий зв»язок між станом здоров»я позивача та діями відповідача. Щодо моральної шкоди, суд не провів оцінки доказів, як передбачено ч.3,4 ст.212 ЦПК, не відобразив таку оцінку у мотивувальній частині рішення, не проаналізував доводи заперечень відповідача.

Кожна сторона, відповідно до ч.1ст.60 ЦПК, зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази неправомірності дій відповідача та заподіяння моральної шкоди позивачу з його вини. А тому колегія суддів вважає позов ОСОБА_2 необґрунтованим, таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1ст.303 ЦПК апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Тому суд не дає оцінки законності розірвання договору про надання правової допомоги.

Здійснюючи правосуддя, у відповідності до ст.4,ч.1ст.8 ЦПК України, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів.

Згідно роз»ясень Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», (п.8) ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій статтею 215 ЦПК, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини. (п.9) У мотивувальній частині рішення слід (п.11) наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, з яких суд виходив при задоволенні майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими бґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК). Однак, ці вимоги судом не повною мірою дотримано.

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб

Вказані вимоги судом першої інстанції дотримані не були, що свідчить про необґрунтованість рішення суду та обгрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_3.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди у розмірі 25 000 грн., що визначено ним як еквівалент втраченої квартири, на яку він розраховував після смерті ОСОБА_4. Судом встановлено необґрунтованість позову до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди вцілому.

Таким чином, апеляційний суд, знайшовши підстави, передбачені ч.1ст.309 ЦПК, скасовує рішення суду першої інстанції. Ухвалюючи нове рішення, апеляційний суду визнає безпідставними та необгрунтованими позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, у решті рішення, що не оскаржувалось, залишається без змін.

Керуючись ст.ст.п.3ст.303, п.2ч.1ст.307, ч.1ст.309, 316,317,319 ЦПК, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07 травня 2015 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: Л.Б. Струс

С.М. Копняк