Справа № 152/782/15-ц
У Х В А Л А

11 червня 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представників:

позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргороді Вінницької області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист гідності та честі, ділової репутації,

встановив:

11.06.2015 року представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 повторно заявлено клопотання, підтримане відповідачем, про виклик свідків: неповнолітнього ОСОБА_5, сина відповідача; ОСОБА_6, брата відповідача; ОСОБА_7, та викликати і допитати свідка ОСОБА_8, а також про витребування з Шаргородського РВ УМВС України кримінального провадження за фактом нанесення відповідачеві тілесних ушкоджень ОСОБА_1

Своє клопотання ОСОБА_4 мотивує тим, що під час допиту свідок ОСОБА_9 надала показання, які суперечать поясненням відповідача, тому, з метою усунення суперечностей слід допитати вказаних свідків та свідка ОСОБА_8, якому, можливо, відомо про події, що сталися 16.04.2015 року на вул. Блюхера, 1, в с. Конатківці щодо поширення інформації відповідачем відносно позивача, яка порушує його право на повагу до честі та гідності.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 просили у задоволенні вказаного клопотання відмовити, оскільки воно вже було предметом розгляду у цьому судовому засіданні і суд відмовив у його задоволенні, так як свідки не були очевидцями події, що мала місце 16.04.2015 року на вул. Блюхера в с. Конатківці. Щодо виклику свідка ОСОБА_8, то також заперечують, оскільки відповідач не зазначив доказів того, що цей свідок був очевидцем суперечки між позивачем і відповідачем, та висловлювань останнього в адресу позивача.

З приводу клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про виклик свідків та витребування доказів, суд вислухав думки учасників судового розгляду і прийшов до наступного висновку.

Статтею 1 Конституції України передбачено, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами.

Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1 ст.64 Конституції України).

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом.

Статтею 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч.1 ст.7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Клопотання про виклик свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, а також про витребування з Шаргородського РВ УМВС України кримінального провадження за фактом нанесення відповідачеві тілесних ушкоджень ОСОБА_1 було предметом розгляду в цьому судовому засіданні і суд, відповідно до вимог ч.2 ст.210 ЦПК України, без виходу до нарадчої кімнати, відмовив у його задоволенні, оскільки відповідач на запитання суду повідомив, що зазначені свідки не були очевидцями його суперечки з ОСОБА_1, а матеріали кримінального провадження щодо нанесення відповідачеві тілесних ушкоджень не стосуються предмету позову, заявленого ОСОБА_1 до ОСОБА_2

При повторному заявлені клопотання про виклик свідків свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, а також про витребування з Шаргородського РВ УМВС України кримінального провадження за фактом нанесення відповідачеві тілесних ушкоджень ОСОБА_1 нових підстав для виклику цих свідків та витребування доказів представником відповідача не заявлено.

Ствердження представника відповідача про те, що показання свідка ОСОБА_10 суперечать поясненням відповідача , не є підставою для виклику означених свідків, які не були очевидцями чи учасниками суперечки між позивачем та відповідачем.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта (ч.ч.1, 2 ст.57 ЦПК України).

Цивільним процесуальним законодавством України встановлено, що докази у справі повинні бути належними та допустимими.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.1, 2, 3 ст. 58 ЦПК України).

Цивільним процесуальним законодавством України, зокрема, ст.212 ЦПК, встановлено, що докази оцінює суд і результати цієї оцінки відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви прийняття доказів чи відмови у прийнятті.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ч.3 ст.60 ЦПК України).

Натомість представник відповідача повторно просить суд про виклик свідків, щодо яких відповідач заявив, що вони не є учасниками та очевидцями події, що мала місце 16.04.2015 року на вул. Блюхера в с. Конатківці, а також про витребування матеріалів кримінального провадження, які не є предметом судового розгляду у даній справі, оскільки спір між сторонами виник не з приводу нанесення тілесних ушкоджень.

Відтак, суд вважає, що в цій частині клопотання представника відповідача задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що представник відповідача ОСОБА_4 в клопотанні про виклик свідка ОСОБА_8 зазначив, що останньому можуть бути відомі обставини суперечки, що мала місце 16.04.2015 року на вул. Блюхера в с. Конатківці між позивачем та відповідачем і висловлювання відповідача в адресу позивача, так як ОСОБА_8 проживає неподалік, то суд вважає, що в цій частині клопотання підлягає задоволенню.

Разом з тим, на виконання вимог ч.3 ст.27 ЦПК України, суд вважає за необхідне повторно розяснити відповідачеві та його представникові, що особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки.

Керуючись ст.ст.168, 210 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Викликати для допиту в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8.

В решті клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: