У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2015 Справа №607/20935/13-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Герчаківської О.Я.,

з участю секретаря Паюка М.М.,

представника заявника ОСОБА_1,

представника

Другого відділу ДВС ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документу) від 12 вересня 2014 року №44694764, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зі скаргою на дії державного виконавця Другого відділу ДВС Тернопільського МУЮ, у якій просить визнати незаконними дії державного виконавця з винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документу) від 12 вересня 2014 року №44694764.

Розглянувши скаргу та її підстави, заслухавши пояснення представника заявника представника Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, суд вважає, що скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

В силу ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 12 лютого 2014 року у справі №607/20935/13-ц позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано дії ОСОБА_3 «Акція» та ОСОБА_4 щодо ненадання ОСОБА_1 доступу до приміщень гуртожитку, що знаходиться за адресою: м.Тернопіль, вул.Гайова, 29а незаконними, зобовязано ОСОБА_3 «Акція» та ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні приміщеннями вказаного гуртожитку.

30 квітня 2014 року рішенням апеляційного суду Тернопільської області апеляційну скаргу ОСОБА_3 «Акція» задоволено частково. Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 12 лютого 2014 року в частині визнання дій ОСОБА_3 «Акція» та ОСОБА_4 щодо ненадання ОСОБА_1 доступу до приміщення гуртожитку, що знаходиться за адресою: м.Тернопіль, вул.Гайова,29а, незаконними, скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін.

27 серпня 2014 року Тернопільським міськрайонним судом видано виконавчий лист про зобов'язання ОСОБА_3 «Акція» та ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні приміщеннями гуртожитку, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Гайова, 29 а.

09 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

Виконання рішення суду є невідємною частиною права на справедливий суд. Судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України (ст.124 Конституції України).

Згідно ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закон) державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст.11 Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та порядку, встановленому виконавчим документом і цим законом.

Зі змісту п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07 лютого 2014 року, вбачається, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобовязаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч.7 ст.12).

Зі змісту ст.19 Закону слідує. що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження»).

Постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 12 вересня 2014 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження з виконання вищевказаного виконавчого документа з тієї підстави, що заявник просить виконати дії, не передбачені виконавчим документом. Виконавчий документ подано до неналежного органу ДВС, а саме не за місцем знаходження боржника ОСОБА_3 «Акція».

У вказаній постанові державним виконавцем зазначено, що вимоги ОСОБА_1 про припинення експлуатації ОСОБА_3 «Акція» приміщень, викладені в заяві від 09 вересня 2014 року, суперечать рішенню апеляційного суду Тернопільської області від 30 квітня 2014 року та виконавчому листу від 27 серпня 2014 року та не можуть бути задоволені органом ДВС. Такі вимоги унеможливлюють здійснення виконавчого провадження за вищевказаною заявою стягувача.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.25 Закону, державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Статтею 20 Закону передбачено, що виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу. Виконання рішення, яке зобовязує боржника вчинити певні дії, здійснюється державним виконавцем за місцем проведення таких дій.

Виконавчим документом зобовязано ОСОБА_3 «Акція» та ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні приміщеннями гуртожитку, що знаходиться за адресою: м.Тернопіль, вул.Гайова,29а.

Таким чином, місцем вчинення виконавчих дій є приміщення гуртожитку, що знаходиться за адресою: м.Тернопіль, вул.Гайова,29а. Частина приміщення за вказаною адресою, відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №3891391, №3893636 від 24 травня 2013 року, належить на праві приватної власності ОСОБА_3 «Акція», зокрема приміщення під літерою «Л» ресторан загальною площею 179,8 кв.м. та приміщення третього, четвертого, пятого (мансардного) поверхів будівлі під літ. «Л» - готель, загальною площею 723,7 кв.м., за адресою: м.Тернопіль, вул.Гайова,29а, що встановлено рішенням Тернопільського міськрайонного суду в справі №607/20935/13-ц від 12 лютого 2014 року та підтверджено при винесенні рішення апеляційним судом Тернопільської області від 30 квітня 2014 року.

З наведеного суд робить висновок про те, що оскаржувана ОСОБА_1 постанова державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документу) від 12 вересня 2014 року №44694764, винесена з порушенням вимог закону. Посилання державного виконавця на те, що виконавчий документ предявлено не до належного органу ДВС є неправомірним, так як в силу ч.2 ст.20 Закону саме до компетенції Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції входить примусове виконання рішень, зокрема і за адресою: м.Тернопіль, вул.Гайова,29а.

Також, суд вважає незаконною мотивацію відмови державного виконавця у відкритті виконавчого провадження з огляду на те, що стягувач невірно трактує резолютивну частину виконавчого документа, оскільки жодним нормативним документом не передбачено обов'язку державного виконавця приймати до уваги трактування сторін виконавчого провадження про спосіб і порядок виконання виконавчого документа. Державний виконавець повинен виконувати цей виконавчий документ саме так, як написано резолютивній його частині.

За вказаних вище обставин, скарга ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документу) від 12 вересня 2014 року №44694764, є підставною та підлягає до задоволення шляхом визнання оскаржуваної постанови такою, що суперечить вимогам закону.

Разом з тим, з огляду на встановлені судом обставини, стягувач не позбавлений права повторно звернутися до Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції за виконанням судового рішення протягом встановленого законом строку. Цьому праву кореспондує обовязок органу ДВС прийняти до виконання такий виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення виконавчого документа до виконання.

З приводу вимоги заявника про розяснення судового рішення суд виходить з наступного.

Розгляд судом скарг сторін виконавчого провадження на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, якими порушено їх права чи свободи, здійснюється за правилами розділу VI ЦПК в рамках судового контролю за виконанням судових рішень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Якщо фактично порушено питання про зміну або внесення в нього нових даних, у тому числі й розяснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Суд вважає, що подана ОСОБА_1 заява в частині розяснення рішення суду є передчасною, оскільки будь-які дані про те, що незрозумілість судового рішення ускладнює його реалізацію в матеріалах справи відсутні та в судовому засіданні їх не здобуто.

На підставі викладеного, керуючись ст.124 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07 лютого 2014 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», ст.ст.10, 11, 209, 210, 221, 383-388 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документу) від 12 вересня 2014 року №44694764 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції з винесення ним постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документу) від 12 вересня 2014 року №44694764.

Розяснити ОСОБА_1 право повторно звернутися до Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції за виконанням судового рішення протягом встановленого законом строку.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча О.Герчаківська