Провадження № 2/750/363/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2015 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Рахманкулової І.П.

при секретарі Разумейко К.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника органу опіки та піклування Овсяника О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,

орган опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради,-

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати безпідставними відмови ОСОБА_2 на тимчасові виїзди за кордон неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також позивач просить дозволити їй та її повнолітній доньці ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди батька ОСОБА_2 оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітньої ОСОБА_5 за межі України та на її в'їзд до країн Шенгенської зони, Єгипту, Туреччини тощо і допустити негайне виконання рішення суду в частині оформлення документів на тимчасовий виїзд за межі України.

Обгрунтувала позивач свої вимоги тим, що відповідач чинить їй перешкоди для виїзду дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав і в дебатах зазначив, що дозвіл на виїзд за кордон дитини без згоди батька потрібен до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що жодних перешкод позивачу не створював, так як у червні 2014 року надавав згоду на одержання проїзного документу для тимчасових поїздок за кордон його донькою ОСОБА_5. З проханням надання дозволу для виїзду дитини за кордон позивач до нього не зверталася, а в разі звернення він не заперечує проти надання такої згоди.

Представник органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради при вирішенні справи поклався на розсуд суду, проте зауважив, що позивач не зазначає конкретний період часу та країни, куди вона має намір поїхати з донькою.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради, суд не вбачає підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 12.08.2008 року (а.с.6).

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

З довідки приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 від 13.01.205 року вбачається, що 17 червня 2014 року за зверненням ОСОБА_2 було вчинено нотаріусом одну нотаріальну дію, а саме засвідчено справжність підпису на заяві, адресованій до компетентних органів про надання згоди на одержання проїзного документу для тимчасових поїздок за кордон його малолітньою дочкою - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.27).

Як пояснив у судовому засіданні відповідач, з проханням надання згоди на одержання проїзного документа для дитини до нього зверталася позивач, і як йому відомо, такий документ був виготовлений, проте з іншими проханнями щодо надання дозволу на виїзд доньки за кордон, позивач до нього не зверталася.

За змістом ч.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд дитини за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач відмовляється надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон його доньки разом з матір'ю.

Крім того, відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України №724 від 25 серпня 2010 року "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків виїзд можливий за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду з позовом, просить надати дозвіл на неодноразові поїздки за кордон доньки ОСОБА_5 без згоди батька, при цьому не зазначені держави спрямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі.

Суд приходить до висновку, що в разі перешкод з боку батька, судовим рішенням може бути наданий дозвіл лише на виїзд, а не на постійні виїзди за кордон дитини без згоди батька, проте позивачем не надано доказів відмови відповідача у наданні відповідного дозволу та не зазначена країна прямування і відповідний проміжок часу перебування у цій країні, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: