Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/45/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Гонтаренко Т. М.
Доповідач Кривохижа В. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

11.02.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Бубличенко В.П. Мурашка С.І.

при секретарі Зінов»євій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 1 вересня 2008 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі-банк), правонаступником якого в свою чергу є товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна»), і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 131874,68 доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 5,99% річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). ОСОБА_2 зобов'язалась повернути кредитні кошти та сплатити плату за кредит в терміни та розмірах, встановлених графіком погашення кредиту, але не пізніше 1 вересня 2029 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем укладено договір іпотеки, предметом якого є належна відповідачці земельна ділянка( а.с.86).

27 квітня 2012 року банк і ТОВ «ОТП Факторинг Україна» уклали між собою договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким останнє набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за укладеним з відповідачем договором.

Оскільки за час користування кредитом позичальник систематично порушувала умови договору щодо погашення суми боргу та відсотків у встановлені договором строки, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої станом на 14 січня 2014 року склав 59 048,25 доларів США, в тому числі: залишку заборгованості за кредитом у сумі 54 774,64 доларів США, 4 273,61 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також 1 722 700 грн. 20 коп. пені за прострочення виконання зобов»язання за період з 14 січня 2013 року по 14 січня 2014 року.

Посилаючись на такі обставини та передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК право вимагати дострокового повернення позики, позивач просив стягнути на свою користь 59 048 доларів 25 центів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ на день проведення розрахунку 471 972 грн. 66 коп. заборгованості за кредитним договором та 1 722 700 грн. 20 коп. пені., а також судові витрати в сумі 3 652 грн.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 26 серпня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ « ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором 59 048,25 доларів США, що еквівалентно 471 972,66 грн., 1 722 700 грн. 20 коп. пені та 3 654 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду через порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, зокрема, що покладений в основу рішення висновок не відповідає фактичним обставинам справи. Суд не перевірив наявність генеральної ліцензії банку на здійснення валютних операцій; не прийняв до уваги надані роздруківки, якими підтверджено часткове погашення боргу; не врахував, що позивачем фактично не підтверджено розміру заборгованості належними розрахунками; не врахував неспівмірність розміру пені з розміром основного боргу. Тому і просила постановити нове рішення, яким вдвічі зменшити розмір нарахованих процентів та до 5 000 грн. пені.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, представник позивача посилався, зокрема, на те, що надані до суду письмові докази підтверджують зазначений у позові та стягнутий судом розмір заборгованості та пені, що не спростовано відповідачем. При цьому у позові допущена технічна помилка щодо розміру суми наданого кредиту, який фактично складає 57 908,15 доларів США, однак це не впливає на розрахунки щодо наявної заборгованості та розмір сплаченої відповідачем суми на погашення кредиту.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині стягнення пені зміні з таких підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов»язковим для виконання сторонами ( ст.629 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Судом встановлено і матеріалами підтверджується, що між відповідачем та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов»язками є АТ»ОТП Банк», правонаступником якого в свою чергу є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», 1 вересня 2008 року був укладений договір №ML-004|341|2008 про надання кредиту у розмірі 131 874.68 доларів США (цільове використання кредиту - на будівництво нерухомого майна), зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 5.99% річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору), а ОСОБА_2 зобов'язалася забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів у встановлені договором строки (п.1.1, 1.11.1, 1.5.1, 1.5.1.1 ч.2 договору) та порядку повернення кредитних коштів згідно графіку платежів, що є додатком №1 до зазначеного кредитного договору (а.с.6-15).

Встановлено, що фактично банком були зараховані кредитні кошти на поточний рахунок позичальника в сумі 57 908,15 доларів США, що підтверджується кредитними заявками, виписками з поточного рахунку, розрахунком заборгованості та не заперечується представником відповідача (а.с. 35-37, 66-84, 200-207).

За порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, позичальник зобов»язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов»язань за кожний день прострочки (п.4.1.1 ч.2 договору).

За договором іпотеки №PML-004|341|2008 від 1 вересня 2008 року предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: належна відповідачу земельна ділянка площею 0.2500га, розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с.Литвинівка, вул. Л.Українки,74 (а.с.86-89).

Відповідно до ст.ст.512, 514, 1077, 1078 ЦК України 27 квітня 2012 року між банком та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу, за яким банк відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги за кредитним договором від 1 вересня 2008 року, укладеним між банком та відповідачем.

Згідно ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається.

Встановлено, що умови договору відповідачем не виконані і відповідно розрахунку заборгованості станом на 14 січня 2014 року загальна сума заборгованості становить 59 048.25 доларів США, пеня 1 722 700,20 грн. (а.с.16, 202-203).

Відповідно до п.1.9 ч.2 кредитного договору відповідачу 16 січня 2014 року за №151 банком було направлено досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.18,19).

Дані оглянутих судом виписок з особового рахунку відповідача, які є первинними документами бухгалтерського обліку, та розгорнутий розрахунок заборгованості по кредиту ОСОБА_2 підтверджують зазначений розмір заборгованості 59 048,25 доларів США: заборгованість за кредитом - 54 774,64 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 4 273,61 доларів США, та пені 1 722 700,20 грн., обрахованої за період з 14 січня 2013 року по 14 січня 2014 року згідно п.4.1.1 ч.2 кредитного договору (а.с. 16, 66-84, 189-199, 202-203).

Будь-яких доказів на спростування визначеного позивачем розміру заборгованості ОСОБА_2 та її представник не надали.

Посилання представника відповідача щодо неврахування часткового погашення боргу в розмірі 85 612,66 дол. США спростовується вищезазначеними доказами, згідно яких мало місце погашення тіла кредиту, відсотків, прострочених відсотків, пені на прострочену заборгованість ( а.с. 66-84, 135-152, 212-218, 219-229).

Суд першої інстанції належним чином встановив обставини справи, дав правильну оцінку наданим доказам і відповідно до ст.ст. 512, 514, 526, 629, 1050 1077, 1078 ЦК України дійшов обґрунтованого висновку про порушення відповідачем умов договору щодо своєчасного повернення кредиту, погашення відсотків за користування кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість, стягнувши її з відповідача в сумі 59 048,25 доларів США.

Доводи скарги в цій частині не є істотними і висновків суду не спростовують.

Посилання у скарзі щодо зазначення у рішенні суду суми боргу у гривні є безпідставними, оскільки стягнута сума в іноземній валюті з зазначенням еквіваленту в українській за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення.

До апеляційного суду банком надані банківська ліцензія №191, зареєстрована НБУ 2 березня 1998 року за №273 та дозвіл з додатком до нього на право здійснення банківських операцій, визначених ч.1 та п.5-11 ч.2 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (а.с. 208-210).

Однак колегія суддів не може погодитися з рішенням суду в частині стягнення пені.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року).

Оскільки розмір пені значно більший від розміру боргового зобов'язання, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч.3 ст.551 ЦК України, а розмір пені підлягає зменшенню з 1 722 700,20 грн. до 473 000 грн.

Вирішуючи спір в цій частині, суд неправильно застосував норми матеріального права, а тому відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення в частині стягнення пені підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2014 року в частині стягнення пені змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 473 000 грн. пені за прострочення виконання зобов»язань за кредитом.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: