Справа № 740/524/15
Провадження № 2/740/264/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді Діденко О.П.,

при секретарі Капленку І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ніжині справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину жилого будинку у порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 у позові просила визнати за нею право власності на 7/16 (сім шістнадцятих) частин жилого будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_3, посилаючись на те, що спадщину вона прийняла, так як протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на ім»я спадкодавця ОСОБА_3, оскільки не проведена державна реєстрація права власності на підставі свідоцтв: про право власності на ? (одну другу) частину будинку, як на частку ОСОБА_3 у спільній сумісній власності подружжя - її та померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловіка ОСОБА_4, та про право на спадщину за законом на 1/12 (одну дванадцяту) частину цього будинку, як на обов»язкову частку у спадщині після смерті її чоловіка ОСОБА_4, виданих 18 січня 2012 року державним нотаріусом Ніжинської міської державної нотаріальної контори.

У судове засідання сторони не з»явилися, але їх представники ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які наділені всіма правами позивача та відповідача, надали суду клопотання та заяву відповідно, в яких справу просили розглянути без участі сторін, при цьому представник позивача ОСОБА_5 зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує, а представник відповідача ОСОБА_6 зазначив, що позовні вимоги визнає (а.с. 22-24а, 28-30).

За таких обставин суд визнав можливим справу розглянути за відсутності сторін та їх представників та, відповідно до ст.197 ч.2 ЦПК України, без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом.

Приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, що відповідно до ст.174 ЦПК України є однією з підстав для його задоволення, дослідивши письмові докази, суд приходить до слідуючого висновку.

Копіями свідоцтв про народження та про одруження на а.с. 8, 7 підтверджується, що позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (копії свідоцтв про смерть на а.с.9, 11).

Відповідно до копій заповітів від 29 вересня 1988 року на а.с.10, 65, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 все своє майно і все те, що кожному з них буде належати на день смерті, заповіли ОСОБА_1, тобто, своїй дочці, прізвище якої в даний час «ОСОБА_1», яка є позивачем у справі.

З копії довідки КП «Ніжинське МБТІ» від 18 грудня 2014 року № 1236 на а.с. 16 видно, що право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 станом на 31 грудня 2012 року було зареєстровано в цілому за ОСОБА_4 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку.

18 січня 2012 року державним нотаріусом Ніжинської міської державної нотаріальної контори на ім»я ОСОБА_3 були видані свідоцтва: про право власності на ? (одну другу) частину жилого будинку АДРЕСА_1, як на частку у праві спільної сумісної власності подружжя - її та померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловіка ОСОБА_4 (копія на а.с.18), та про право на спадщину за законом на 1/12 (одну дванадцяту) частину цього ж будинку (1/6 частина спадкового майна, яке складається з ? частини належного ОСОБА_4 жилого будинку) відповідно до ст.1241 ЦК України, як на обов»язкову частку у спадщині (копія на а.с.17), тобто, ОСОБА_3 належало 7/12 (сім дванадцятих) частин спірного жилого будинку.

Постановою державного нотаріуса Ніжинської міської державної нотаріальної контори від 04 листопада 2014 року № 1435/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_1 відмовлено з тих підстав, що на вищезазначених свідоцтвах відсутні відмітки про їх державну реєстрацію, а також відсутні Витяги про реєстрацію прав з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, тобто, в порушення вимог ст.182 ЦК України, ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не проведена державна реєстрація права власності на ім»я спадкодавця ОСОБА_3 (а.с.14).

Главами 84-89 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Це знайшло також підтвердження і в ч.2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику в справах про спадкування", відповідно до якої за наявності умов для одержання в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. В той же час, у ч.3 пункту 23 цієї ж постанови ПВСУ зазначено, що в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки зверненню позивача ОСОБА_1 з даним позовом до суду передувало її звернення до нотаріуса з заявою для оформлення спадщини і у прийнятті такої заяви їй нотаріусом не відмовлено, а постановою державного нотаріуса Ніжинської міської державної нотаріальної контори від 04 листопада 2014 року № 1435/02-31 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (постанова на а.с.14), тобто, відсутність у позивача умов для одержання в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину підтверджена відмовою нотаріуса у видачі їй такого, право на спадщину та оформлення права на спадщину відповідно до норм ЦК України мають різні значення, тому відповідно до ч.3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику в справах про спадкування" позов ОСОБА_1 підлягає розгляду в суді.

З копії спадкової справи № 127/2014, заведеної Ніжинською міською державною нотаріальною конторою до майна померлої ОСОБА_3, убачається, що позивачем ОСОБА_1, як спадкоємцем за заповітом протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а саме 22 квітня 2014 року було подано заяву про прийняття спадщини (а.с.61 зв.бік), тобто, відповідно до ст.1269 ЦК України вона вважається такою, що спадщину прийняла. 04 листопада 2014 року ОСОБА_1 було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом: на ? (три четвертих) частини неодержаної суми пенсії та на ? (три четвертих) частини грошового вкладу, а постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 листопада 2014 року № 1435/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну ОСОБА_3 частину жилого будинку АДРЕСА_1 відмовлено із зазначених вище підстав.

З врахуванням того, що спадкодавцю ОСОБА_3 належало 7/12 (сім дванадцятих) частин спірного жилого будинку, та що рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 10 грудня 2014 року, яке набрало законної сили, за відповідачем ОСОБА_2, як за спадкоємцем першої черги за законом, що має право на обов»язкову частку у спадщині після смерті своєї матері ОСОБА_3, визнано право власності на 7/48 (сім сорок восьмих) частин цього будинку (копія рішення на а.с. 14), то позивач ОСОБА_1, являючись спадкоємцем за заповітом та відповідно до ст.1269 ЦК України такою, що спадщину прийняла, має право на 7/16 (сім шістнадцятих) його частин (7/12 -7/48=7/16).

І так як при житті спадкодавцем ОСОБА_3 в порушення вимог ст.182 ЦК України, ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не проведена державна реєстрація права власності на належні їй частини спірного жилого будинку, а відповідно до ст.25 ЦК України правоздатність фізичної особи в момент смерті припиняється, що не дає можливості позивачу зареєструвати за померлою матір»ю ОСОБА_3 право власності на спірну частину жилого будинку, а відповідно одержати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса після її смерті, то за таких обставин є підстави для визнання за позивачем права власності на 7/16 (сім шістнадцятих) частин зазначеного житлового будинку у порядку спадкування, тобто, позовні вимоги слід задовольнити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України та з врахуванням позиції Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної у постанові від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах» , вважає за необхідне суму судового збору 916 грн.26 коп., сплачену позивачем при подачі позову до суду (квитанція на а.с. 1), їй компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки відповідач по справі від сплати судового збору звільнена, так як являється інвалідом ІІ групи загального захворювання (копія посвідчення а.с. 75).

Керуючись ст.ст. 174, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 25, 182, 1269 ЦК України, ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину жилого будинку у порядку спадкуваннязадовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/16 (сім шістнадцятих) частин жилого будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_3.

Відшкодувати ОСОБА_1 916 (дев»ятсот шістнадцять) грн. 26 коп. судового збору, стягнувши їх на її користь з державного бюджету.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд протягом 10-и днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О.П. Діденко