АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.

секретаря Лук'янишиної М.В.

за участю: представника ПАТ КБ „Дельта Банк" - Кесаревої Г.І.,

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 жовтня 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство „Дельта Банк" (далі - ПАТ „Дельта Банк") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказувало на те, що 21 серпня 2008 року між ТОВ „Укрпромбанк" та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 60000 доларів США зі сплатою 16,0% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 18 серпня 2023 року.

У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором в той же день між ТОВ „Укрпромбанк" та відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір поруки, а з відповідачкою ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, за яким остання передала банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

------------------------------------------------------------------------------------------------------

22ц - 24/15 головуючий у 1-й інстанції Дудаков С.Є.

категорія 19/27 суддя-доповідач Міцней В.Ф.

30 червня 2010 року ПАТ „Дельта Банк", ТОВ „Укрпромбанк" та Національний банк України уклали договір, відповідно до умов якого ТОВ „Укрпромбанк" передало ПАТ „Дельта Банк" активи, кредитні зобов'язання, права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 15 березня 2013 року утворилась заборгованість в розмірі 601825 грн 34 коп, яка складається з непогашеної суми кредиту - 439561 грн 69 коп та заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - 162263 грн 65 коп.

Посилаючись на ці обставини, ПАТ „Дельта Банк" просило стягнути заборгованість в розмірі 601825 грн 34 коп з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та в рахунок погашення вказаної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу його на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Під час розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги і просив стягнути з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість в розмірі 975101 грн 77 коп, у тому числі непогашену суму кредиту - 712195 грн 63 коп, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом - 262906 грн 14 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 жовтня 2014 року позов задоволено частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ „Дельта Банк" заборгованість в розмірі 975101 грн 77 коп. У задоволенні позовної вимоги до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ „Дельта Банк" просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити цю вимогу.

Посилається на неправильне застосування судом положень Закону України „Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

В судовому засіданні представник ПАТ „Дельта Банк" підтримав вимоги апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_6 апеляційну скаргу не визнав, вважає, що рішення суду є законним, обґрунтованим і підстав для його скасування немає.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду в частині відмови в задоволенні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення цієї вимоги з наступних підстав.

Як встановлено судом, 21 серпня 2008 року між ТОВ „Укрпромбанк" та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 60000 доларів США зі сплатою 16,0% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 18 серпня 2023 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за вказаним договором 21 серпня 2008 року між ТОВ „Укрпромбанк" та відповідачкою ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, за яким остання передала банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до договору від 30 червня 2010 року ТОВ „Укрпромбанк" передало ПАТ „Дельта Банк" активи, кредитні зобов'язання, права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 22 жовтня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 975101 грн 77 коп, яка складається з непогашеної суми кредиту - 712195 грн 63 коп та заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - 262906 грн 14 коп.

Згідно зі до ст.ст. 572, 589 ЦК України у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Одним із видів застави нерухомого майна є іпотека (ч.1 ст. 575 ЦК України).

Статтею 33 Закону України „Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

Договором іпотеки від 21 серпня 2008 року передбачено право позивача звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання позичальником ОСОБА_4 умов кредитного договору (п. 2.1.4).

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира, яка є предметом іпотеки, у відповідності до положень Закону України „Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не може бути примусово стягнута без згоди власника.

Проте такому висновку суд дійшов внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильного застосування норм матеріального права.

Так, за змістом ст.1 Закону України „Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України „Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України „Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29 грудня 2014 року, відповідачка ОСОБА_6 є власником квартири, яка є предметом іпотеки, та житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_2

За таких обставин позовна вимога ПАТ „Дельта Банк" про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до п.п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення цієї вимоги.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314 ЦПК України , колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 жовтня 2014 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати.

Позовну вимогу публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 21 серпня 2008 року в розмірі 975101 грн 77 коп, яка складається з непогашеної суми кредиту - 712195 грн 63 коп та заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - 262906 грн 14 коп звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_6 на праві власності, шляхом продажу цього нерухомого майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: