АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/2159/14-ц Номер провадження 22-ц/786/81/15Головуючий у 1-й інстанції Окунь Т.В. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Мартєва С.Ю., Обідіної О.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 26 жовтня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання попереднього договору, усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та зняття з реєстраці

зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 та просила розірвати попередній договір від 01 серпня 2013 року, укладений між нею та ОСОБА_2, виселити її з житлового будинку АДРЕСА_1 та зобов'язати Державну міграційну службу Комсомольського МУВС України в Полтавській області зняти її з реєстрації у вказаному будику.

В обгрунтування позовних вимог вказувала, що 01 серпня 2013 року між нею та ОСОБА_2 було укладено попередній договір, відповідно до умов якого вони зобов'язались в майбутньому в строк до 01 серпня 2014 року укласти договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1.

Згідно вказаного договору вона отримала від відповідача завдаток у розмірі 93150,00 грн.

Вказує, що на момент подання позову відповідач фактично проживає у спірному житловому будинку, проте договір купівлі-продажу з вини ОСОБА_2 укладений не був.

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 та просила зобов'язати її вчинити дії з реєстрації права власності на присадибну земельну ділянку та укласти договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1.

В обгрунтування позовних вимог вказувала, що відповідно до п. 8.4 попереднього договору від 01 серпня 2013 року, укладеного між нею та ОСОБА_3, на момент укладення договору купівлі-продажу, а саме до 01 серпня 2014 року, ОСОБА_3 повинна передати їй усі необхідні для відчуження житлового будинку правовстановлюючі документи.

У встановлені в попередньому договорі строки ОСОБА_3 не надала їй правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку, на якій він розташований, а отже договір купівлі-продажу не був укладений з вини продавця житлового будинку.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 26 жовтня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відмовлено.

Вказане рішення місцевого суду в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні її позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене у справі, не відповідає вказаним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 13 березня 2007 року. Право власності зареєстровано КП «Кременчуцьке міжміське БТІ» 19 квітня 2007 року, реєстраційний номер 9828430.

01 серпня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено попередній договір, згідно умов якого сторони на умовах і в порядку, визначених цим договором, зобов'язалися укласти договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 у строк до 01 серпня 2014 року.

Умовами вказаного договру не передбачено обов'язку сторін щодо укладення угоди стосовно земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1

На виконання умов попереднього договору ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 93150,00 грн. завдатку, який має бути зарахований у належний з покупця платіж за майбутнім договором купівлі-продажу.

Сторони не уклали договір купівлі-продажу у строки визначені попереднім договором від 01 серпня 2013 року.

Наслідки необгрунтованого ухилення сторони від укладення договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, передбачено ст. 635 ч.2 ЦК України та п. 4 попереднього договору від 01 серпня 2013 року.

Відповідно до ст. 635 ч.2 ЦК України сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Пунктом 4 попереднього договору передбачено, що у випадку невиконання продавцем зобов'язань з укладення договору купівлі-продажу, продавець зобов'язується повернути покупцю протягом трьох банківських днів з дати встновленої п. 11 цього договору подвійну суму завдатку, а в разі затримки її повернення, сплатити на користь покупця пеню в розмірі 2% за кожен день прострочення. Покупець має право на отримання вказаної суми до повного відшкодування нанесеної йому шкоди та захисту його інтересів.

У разі відмови (ухиляння) покупця від укладення договору купівлі-продажу в визначений п.11 цього договору термін сума забезпечення виконання зобов'язання переданого за цим договором залишається продавцю.

Сторони попереднього договору ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не заявляли у суді першої інстанції вимог щодо застосування наслідків необгрунтованого ухилення від укладення договору купівлі-продажу, передбачених ст. 635 ч.2 ЦК України та п. 4 попереднього договору від 01 серпня 2013 року.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3, не будучи громадянином України, не має права на приватизацію земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками місцевого суду.

Згідно зі ст. 81 ч.2 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Проте, відповідно до ст. 15 ч.1 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ч.1,2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Аналіз вимог діючого законодавства та умов пеопереднього договору вказує на те, що ОСОБА_2 обрала неправильний спосіб захисту вимагаючи зобов'язати ОСОБА_3 вчинити дії з реєстрації права власності на присадибну земельну ділянку та укласти договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1.

Окрім того, відповідно до довідки виконкому Дмитрівської сільради м. Комсомольська Полтавської області від 07 квітня 2014 року (а.с. 14) земельна ділянка на якій розташований будинок АДРЕСА_1 не приватизована.

Враховуючи, що ОСОБА_3 не є власником земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, то відсутні підстави покладати на неї обов'язок з реєстрації права власності на присадибну земельну ділянку , а відтак вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Виходячи з викладеного, внаслідок невідповідності висноків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, судом першої інстанції було ухвалено помилкове рішення в частині підстав відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, яке відповідно до вимог ст. 309 ч.1 п. 3,4 ЦПК України підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3,4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 26 жовтня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.Ю. Мартєв

О.І. Обідіна

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО