УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючої судді Кірякової Н.П., при секретарі Шпичак Є.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 13.01.2015 року за позовом Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

13.01.2015 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя по даній цивільній справі ухвалено заочне рішення. 22.01.2015 року відповідачка ОСОБА_1 надіслала поштою заяву про перегляд заочного рішення, вказавши, що вона не була повідомлена у встановленому законом порядку про розгляд справи, що позбавило її можливості надати заперечення. Крім того, зазначила, що судом не були досліджені суттєві факти щодо питання власності кіоску, у звязку з чим просить суд переглянути заочне рішення суду.

Сторони у судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Перевіривши заяву відповідачки про перегляд заочного рішення, дані про повідомлення відповідачки на дату розгляду справи та інші матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто заочне рішення підлягає скасуванню за наявності двох умов разом:

1) якщо судом буде встановлено, що відповідач, тобто заявник, не зявився у судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин;

2) докази, на які посилається відповідач (заявник у цьому провадженні) мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи першу умову для скасування заочного рішення, судом встановлено, що суд належним чином повідомляв відповідача про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, сторони, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Умови проведення заочного розгляду справи передбачено ст. 224 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 про судові засідання призначені на 23.12.2014 року та 30.12.2014 року була повідомлена у встановленому законом порядку, за адресою, вказаною в позовній заяві, про що свідчать матеріали справи. Будь-яких обґрунтованих пояснень або доказів про причини неявки в судове засідання, відповідачка суду не надала. Таким чином, відповідачка була належним чином повідомлена про час і місце слухання справи в звязку з чим 13.01.2014 року, за згоди представника позивача, ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено.

Враховуючи, що відповідачка не надала докази на підтвердження обставин, що свідчать про поважність не повідомлення суду причин її неявки в судове засідання, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 229 ЦПК України, є обовязковим для відповідача при зверненні до суду з заявою про перегляд заочного рішення, суд дійшов висновку, що відсутня одна з двох підстав для скасування заочного рішення.

Розглядаючи другу умову для скасування заочного рішення, суд виходив з того, що відповідно до ст. 232 ЦПК України відповідач у своїй заяві про перегляд заочного судового рішення повинен зазначити такі обставини та такі докази на їх підтвердження, що якби вони були відомі суду при ухваленні заочного рішення, суд прийшов би до іншого висновку, ухвалив би принципово інше рішення.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що відповідачкою ОСОБА_1 не надано доказів, якими вона обґрунтовує свої заперечення проти позову, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку, що заява про перегляд заочного рішення є не обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст. ст. 231, 232 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 13.01.2015 року за позовом Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ЦПК України, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П.Кірякова