АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 6 листопада 2014р. про забезпечення позову Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними,

встановила:

у вересні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсними договорів банківського вкладу та банківського рахунку, які укладені з ОСОБА_1 16 квітня 2014р. та 14 травня 2014р.

Також позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у розмірі 193 000грн., які обліковуються на поточному рахунку ОСОБА_1, та заборони Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вчиняти дії, спрямовані на відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_1, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до фактичної неможливості повернути кошти після їх виплати.

Ухвалою суду від 6 листопада 2014р. заяву задоволено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви.

Апелянт посилається на безпідставність ухвали суду та порушення норм процесуального права.

Апелянт, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.25), у судове засідання не з'явився, клопотання про перенесення судового засідання не подав, тому відповідно до положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення представника позивача, який просив залишити ухвалу суду без змін, вивчивши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що прохання позивача є співмірним із заявленими ним у позові вимогами.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов дозволяється забезпечувати шляхом

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/582/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Шевченко Т.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у

- 2 -

нього або в інших осіб та заборони вчиняти певні дії.

У п. 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є відповідачем по даному позову, також дана установа не є учасником даного судового розгляду, тому відповідно до вимог ст. 152 ЦПК України суд не мав законних підстав для заборони Фонду вчиняти певні дії.

Крім того, суд не звернув уваги на те, що позивачем заявлені позовні вимоги про визнання недійсними договорів, що не пов'язано з вчинення будь-яких дій, у тому числі і Фондом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд забезпечив позов у спосіб, який неспірмірний із заявленими позовними вимогами.

Разом з тим, вимоги про накладення арешту на грошові кошти, які обліковуються на рахунку відповідача ОСОБА_1, є спірмірним із заявленими позовними вимогами, так як однією із підстав даного позову позивачем зазначається та обставина, що відповідачем дані грошові кошти не вносилися на рахунок банку.

Доводи апелянта про те, що його грошові кошти знаходяться у розпорядженні позивача, не можуть бути підставою для відмови у забезпеченні позову шляхом накладення на них арешту, оскільки до вирішення спору по суті відповідач може отримати вказані грошові кошти, що утруднить виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Оскільки при постановлені ухвали в частині заборони Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вчиняти певні дії, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає, що ухвала суду в цій частині підлягає скасуванню, і постановляє в цій частині нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 6 листопада 2014р. скасувати в частині заборони Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вчиняти дії, спрямовані на відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_1, та постановити в цій частині нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви ПАТ «Старокиївський банк» в цій частині.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: