Номер провадження 2/754/177/15
РІШЕННЯ

Іменем України

09.02.2015 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі - Фацул М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до "СПД ОСОБА_2.", ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до "СПД ОСОБА_2.", ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому, з урахуванням уточнень від 14.11.2014р., 02.12.2014р. та 20.01.2015р., посилаючись на ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», просив суд стягнути з відповідача суму основного боргу за договором у розмірі 16541 гривні 02 коп., пеню - 8114 гривні 41 коп., 3% річних - 462 гривні 24 коп., моральну шкоду в розмірі 15000 гривень, а також судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04 листопада 2013р. між позивачем та СПД ОСОБА_2 в особі ОСОБА_2 було укладено договір про виготовлення та доставку столярних виробів - дверних блоків. Відповідно до умов договору ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання виготовити та доставити дверні блоки у термін до 20 грудня 2013р. На виконання умов договору позивач сплатив відповідачу у день укладення договору 6000 гривень та 17 листопада 2013р. - ще 3000 гривень. Оскільки, станом на день подання позовної заяви до суду, відповідач свої зобов'язання не виконав, ОСОБА_1 був змушений звернутися до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, уточнив, що просить стягнути заборгованість саме з відповідача СПД «ОСОБА_2.».

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду судом повідомлявся належним чином, причин своєї неявки в судове засідання відповідач не повідомив, за таких обставин суд визнав причини його неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

04 листопада 2013р. між СПД ОСОБА_2 в особі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір №4/11, предметом якого є виготовлення, доставка та установка із матеріалу виконавця (СПД «ОСОБА_2.») столярних виробів згідно додатку №1 до договору. (а.с.4)

Згідно п.4.1.2 виконавець зобов'язався виготовити, доставити та установити замовнику вироби до 20 грудня 2013р.

Пунктом 2.1 договору встановлено вартість виготовлення, доставки та установки столярних виробів у сумі 13000 гривень, що еквівалентно 1591 у.о. (1 у.о. еквівалентна 1$ США) за курсом НБУ на день оплати.

Згідно п.3 оплата замовником виробу згідно п.2.1 договору здійснюється у 3 етапи: 70% при укладенні договору; 25% у момент приймання в цеху; 5% після установки виробу та підписання акту приймання-передачі.

04.11.2013р. позивач здійснив передплату за договором у розмірі 6000 гривень, та 17.11.2013р. - 3000гривень, що зазначено на останньому аркуші договору, на якому стоїть підпис та печатки ОСОБА_2

Відповідно п.3 договору за прострочення виготовлення виробу замовник вправі утримати при кінцевому розрахунку суму у розмірі 0.1% від вартості договору за кожний день прострочення.

Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання щодо виготовлення, доставки та установки столярних виробів не виконав, сплачені ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 9000 гривень не повертає, чим порушує умови договору.

Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України, передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Оскільки, договором передбачено відповідальність виконавця за несвоєчасне виконання замовлення у вигляді пені в розмірі 0,1% від суми договору за кожен день прострочення, суд вважає за доцільним стягнути з відповідача на користь позивача неустойку в розмірі 8114 гривень 41 коп. (1.59 дол. США х340 (кількість днів прострочення за невиконання зобов'язання з 21 грудня 2013р. по 25 листопада 2014р.) х15.01грн.).

Разом з тим, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Так як сторони уклали договір, в якому визначили свої права, обов'язки, відповідальність за порушення взятих на себе зобов'язань, вимога позивача про стягнення на його користь 3% річних задоволенню не підлягає, з огляду на її безпідставність та необґрунтованість.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Також, відповідно до ч. 1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне розірвати договір №4/11 від 04 листопада 2013р. та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 грошові кошти, отримані за даним договором, в сумі 16541 гривня 02 копійки (1102 дол. США х 15,01 грн. (100 дол. США станом на 25.11.2014р. становить 1500,79 грн.), а також пеню в розмірі 8114 гривень 41 копійка.

Позивач звернувся до суду з позовом про захист його прав як споживача відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

В силу положень ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до поданої заяви позивач просить відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 15000 гривень, яка завдана порушенням відповідачем його прав, як споживача неналежним виконання умов Договору на виготовлення столярних виробів.

Відповідно до ч. 2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» і п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», суд вирішує питання щодо відшкодування моральної ( немайнової) шкоди при задоволенні вимог споживача.

Враховуючи викладене, вимога позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 15000 гривень підлягає задоволенню, оскільки ґрунтується на положеннях Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з ч.1ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 327 гривень 06 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 526, 530, 610, 611, 629 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, ЗУ «Про захист прав споживачів», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до "СПД ОСОБА_2.", ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Договір № 4/11 від 04 листопада 2013 року укладений між СПД «ОСОБА_2.» та ОСОБА_3 розірвати.

Стягнути з СПД «ОСОБА_2.», код ОКПО НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошові кошти отримані за договором № 4/11 від 04 листопада 2013 року в сумі 16541 гривня 02 копійки, пеню в розмірі 8114 гривень 41 копійка.

Стягнути з СПД «ОСОБА_2.», код ОКПО НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 15000 гривень.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з СПД «ОСОБА_2.», код ОКПО НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 327 гривень 06 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: