Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/466/15 Головуючий у 1 інстанції: Тучков С.С.
Суддя-доповідач: Боєва В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів Денисенко Т.С., Коваленко А.І.,

При секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Позивач зазначав, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.07.2013 року з нього стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 17.05.2013 року. Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам, виданої державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, заборгованість позивача по аліментам станом на 31.03.2014 року становить 8417,00 гривень. Його тяжке матеріальне становище стало причиною того, що у нього утворилась заборгованість по аліментам. Крім того, у зв'язку з тим, що він ніде не працює, тому сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини доходу щомісяця не може. З урахуванням його матеріального становища він може сплачувати аліменти лише у розмірі 1/4 частини свого доходу щомісяця або у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень на місяць.

Посилаючись на ці обставин, просив зменшити розмір аліментів, які стягнуті з нього за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.07.2013 року з 1/3 частини до 600 гривень щомісячно, з часу його звернення з цим позовом до суду і до повноліття дитини, а також звільнити його від заборгованості по сплаті аліментів у сумі 8417,00 гривень за період з 17.05.2013 року по 31.03.2014 року.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2014 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Статтею 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно до вимог статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно частини 2 статті 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

При вирішенні спору суд першої інстанції вірно посилався на положення статей 180, 184, 192 СК України, якими встановлено обов'язок батьків утримувати дитину; встановлено підстави та умови визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі та зміни розміру аліментів. Також суд правильно застосував приписи статті 197 СК України - щодо встановлення строку сплати заборгованості або звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Відмовивши ОСОБА_2 в задоволенні позову, суд виходив з того, що позовні вимоги є недоведеними.

Основні доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 полягають в тому, що суд першої інстанції не врахував, що він є безробітним, а тому не має можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, як-то встановлено судовим рішенням від 02.07.2013 року. Оскільки він не має постійного доходу, окрім соціальної допомоги по безробіттю.

При вирішенні спору суд вірно посилався на статтю 180 СК України, якою встановлено обов'язок батьків утримувати дитину та на частину 2 статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, проте залишив поза увагою, що цією нормою закону передбачено, що батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Проте, з матеріалів справи видно, що позивач ОСОБА_2 з 09.09.2014 року перебуває на обліку в Правобережному районному центрі зайнятості м. Запоріжжя, має статус безробітного, за даними ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя за період з 01.04.2014 року по 30.06.2014 року будь-яких доходів він не отримував, відтак його матеріальний стан змінився, він став отримувати менше, аніж він отримував на час ухвалення рішення про стягнення аліментів. Натепер фінансові можливості ОСОБА_2, як безробітного, не є такими, щоб забезпечувати дитині умови життя, необхідні для її всебічного розвитку (а. с. 44; 53; 55-56).

З копії трудової книжки ОСОБА_2 видно, що з 18.09.2014 року йому розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а. с. 44).

За змістом частини 2 статті 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» допомога по безробіттю особам, зазначеним у частині другій статті 22 цього Закону, виплачується у мінімальному розмірі, який встановлюється правлінням Фонду.

В засіданні суду апеляційної інстанції встановлено, що розмір такої допомоги ОСОБА_2 складає 400 грн. щомісячно.

За таких обставин судова колегія вважає, що можливо застосувати приписи частини 1 статті 192 СК України та зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З огляду на приписи частини 1 статті 184 СК України судова колегія дійшла висновку, що розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2, який має статус безробітного, слід визначити у твердій грошовій сумі - у розмірі 600 грн. щомісячно.

Визначення судом такого розміру аліментів не порушує права дитини, оскільки частиною 3 статті 184 СК України передбачено, якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З урахуванням вищевикладеного судова колегія дійшла висновку, що в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та визначення їх розміру в твердій грошовій сумі судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про задоволення цих позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо незгоди з судовим рішенням, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог про звільнення ОСОБА_2 від сплати заборгованості за аліментами, не спростовують висновків суду першої інстанції і не доводять порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому в цій частині рішення суду є законним та обгрунтованим,

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та визначення їх розміру в твердій грошовій сумі - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення: Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити. Зменшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь дитини - ОСОБА_4 за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.07.2013 року. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Запоріжжя, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 600 грн. щомісяця, починаючи з 14 січня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: