УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ11 лютого 2015 рокум. КиївКолегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоГорелкіної Н.А.,суддів: за участю представника позивачаЄвграфової Є.П., Євтушенко О.І., Басій К.С.,Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2014 року, в с т а н о в и л а:У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, на обґрунтування якого посилався на те, що 27 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_5 укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на суму 5 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості. Посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконував своїх зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 15 січня 2014 року утворилась заборгованість у сумі 40 260 гривень 65 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 5 000 гривень, заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 21 837 гривень 54 копійки, заборгованості з комісії та пені у розмірі 13 423 гривні 11 копійок, та, враховуючи, що Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2008 року видано судовий наказ на суму 7 378 гривень 42 копійки, просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 32 882 гривні 23 копійки, а також з урахуванням п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг штраф: 500 гривень (фіксована частина) та 1 644 гривні 11 копійок (процентна складова). Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено. У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Касаційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 27 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_5 оформлено заяву на видачу готівки на суму 5000 гривень зі сплатою 24% річних за користування кредитом строком на 12 місяців. Сторони погодили, що повернення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних ануїтетних платежів. Кількість платежів залежить та дорівнює строку кредитування.Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).Встановивши, що дія картки закінчилась 27 вересня 2008 року, а банк звернувся до суду з позовом у лютому 2014 року, суди дійшли правильного висновку про пропуск позивачем строку позовної давності.Разом з тим з мотивувальної частини підлягає виключенню посилання судів на п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» як на підставу відмови у задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Так, відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов'язання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. При цьому кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, який викладений у постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-126цс13) і обов'язковим для застосування судами України відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити. Рішення Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2014 року залишити без змін.Виключити з мотивувальної частини рішення Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2014 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2014 року посилання на п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» як на підставу для відмови у задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності.Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий Н.А. Горелкіна Судді: Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко