АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/1715/14-ц Номер провадження 22-ц/786/185/15Головуючий у 1-й інстанції Голубенко В. Л. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Пікуля В.П.,

суддів: Бутенко С.Б., Панченка О.О.,

при секретарі: Лимар О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі ПАТ КБ) "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Впозові зазначає, що згідно укладеного кредитного договору б/н від 10.04.2008 року, відповідачка ОСОБА_2 отримала в банку кредит у розмірі 3000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором. Однак, свого зобов'язання відповідачка не виконала, в зв'язку з чим, станом на 11.06.2014 року, вона має заборгованість за кредитним договором в сумі 23257,34 грн., з яких: 2603,36грн. - заборгованість за кредитом; 12249,09 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 6821,21 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1083,68 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн. по оплаті судового збору.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24 листопада 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 10.04.2008 року в сумі 23257,34 грн., а також судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., а всього: 23500 (двадцять три тисячі п'ятсот) грн. 94 коп.

ОСОБА_2 оскаржила рішення місцевого суду, в апеляційній скарзі просила його скасувати та ухвалити нове рішення, а саме: визнати угоду б/н від 10.04.2008 року неукладеною та встановити факт відсутності в договорі передбачених законом умов, які мають юридичне значення; скасувати нараховані відсотки в сумі 12 249, 09 грн.; скасувати пеню та комісії в сумі 6 821, 21 грн., штрафи, а також стягнути на користь ОСОБА_2 з ПАТ КБ «ПриватБанк» суму сплаченого судового збору.

Апелянт вважає, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно із ч. 1 ст. 303 ЦПК під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором.

Із змісту ст. 546 ЦК України слідує, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

Із матеріалів справи вбачаєтсья, що 10.04.2008 року, між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідачка ОСОБА_2 отримала у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та зобов'язався погашати його щомісячно та сплачувати за ним відсотки, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених Договором. При цьому відповідачка ознайомилася і погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були надані їй у письмовому вигляді.

Згідно з п. 6.5 Умов надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову.

Однак, свого зобов'язання за даним договором відповідачка не виконала, в зв'язку з чим, станом на 11.06.2014 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 23257,34 грн., з яких: 2603,36грн. - заборгованість за кредитом; 12249,09 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 6821,21 грн. - з комісії за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1083,68 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі викладеного, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність вказаної заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» і про її розмір, підтверджений доданим до матеріалів справи розрахунком заборгованості за договором.

При цьому, місцевим судом вірно не взято до уваги клопотання відповідачки про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

04.11.2011 року ОСОБА_2 внесла черговий платіж в рахунок погашення кредиту. Таким чином, враховуючи, що позов пред'явлений 13.08.2014 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» не пропустив загальний трирічний строк для звернення до суду.

При цьому, колегія суддів також звертає увагу, що апелянт у апеляційній скарзі не надводить доводів щодо незастосування судом строку позовної давності.

Посилання у апеляційній скарзі на ту обставину, що ОСОБА_2 не отримувала платіжної картки не може бути підставою для скасування рішення, оскільки вона не заперечує факту отримання 3000 грн. через касу банку.

Не ставлять під сумнів правильність рішення суду першої інстанції доводи апелянта про те, що між сторонами не було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, виходячи з таких підстав.

Як убачається із заяви позичальника (а.с. 9), договір про надання банківських послуг складають заява позичальника та запропоновані ПАТ КБ «ПриватБанк» умови надання банківських послуг та тарифів банку

Із заяви випливає, що відповідач ознайомився та згоден із умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами.

Із матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» при зверненні до суду надав копії умов надання банківських послуг (а.с. 10-15).

Крім того, відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З огляду на наведене та з урахуванням принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов'язок спростувати той факт, що надані суду ПАТ КБ «Приватбанк» умови надання банківських послуг та правила користування платіжною карткою не є частиною укладеного договору.

Проте, відповідачем та його представником не надано доказів, які б ставили під сумнів, що надані умови надання банківських послуг не є частиною укладеного договору.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що розмір відсотків та неустойки значно перевищує розмір основної суми заборгованості, а тому підлягає зменшенню на підставі ст. 551 ЦК України.

Так, згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, даною нормою не передбачено зменшення розміру відсотків та комісії за кредитом.

Колегією суддів встановлено, що згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за кредитом, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк», заборгованість з комісії становить: нарахована комісія 105 грн., прострочена комісія 6716, 21 грн.

Щодо неустойки заборгованість з пені становить: 0, 00 грн.; заборгованість по штрафам: 1583, 68 грн.

Тобто, пеня відповідачу за даним договором не нараховувалася, а розмір неустойки за невиконання кредитних зобов'язань в даному випадку не перевищує суму основної заборгованості.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який дав об'єктивну оцінку зібраним у справі доказам, вірно застосувавши норми матеріального та процесуального права та ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: В.П. Пікуль

Судді: С.Б. Бутенко

О.О. Панченко