Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Колесник С.Г. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 334/9271/14-ц
06 жовтня 2015 року Справа № 22ц/778/5162/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Подліянова Г.С., Дашковська А.В.

секретар - Остащенко О.В.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського раойнного суду м.Запоріжжя від 03.11.2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що 25.05.2010 року вона уклала з відповідачами письмовий договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. На виконання договору й рахунок вартості квартири, передала ОСОБА_1, який за довіреністю діяв від імені відповідачів, 23 000 доларів США. Оскільки спірна угода не була нотаріально посвідчена й відбулося повне виконання умов договору, на підставі п.2 ст.220 ЦК прохала вимоги задовольнити.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 03.11.2014 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликав суд скасувати судове рішення з ухваленням нового, зазначаючи, що суд неправильно визначив обставини справи й невірно застосував норми матеріального та процесуального права щодо вимог про визнання спірної угоди дійсною.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, доводи скарги, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції й ухвалює нове рішення в зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 25.05.2010 року між позивачем та відповідачами в інтересах яких діяв ОСОБА_1, був укладений письмовий договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. На виконання договору й рахунок вартості квартири, ОСОБА_4 передала ОСОБА_1 гроші у сумі 23 000 доларів США (а.с.112,110,111,17).

Отже, згаданий договір купівлі-продажу нерухомого майна укладений у простій письмовій формі й нотаріально не посвідчений.

За нормами ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року № 9 роз'яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов'язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

У зв'язку з цим, не будучи укладеним, договір не може бути визнаний судом дійсним на підставі ст.220 ЦК України.

Однак, при розгляді справи суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув та не врахував, що договір купівлі-продажу житлового приміщення в силу ст.657 ЦК, підлягав і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, тому не міг бути визнаний судом дійсним на підставі ч.2 ст.220 ЦК, і, відповідно, відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно.

Крім того, судом не було враховано, що однією з умов визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину, чого судом у справі встановлено не було.

З огляду на викладене, судом першої інстанції не правильно встановлені обставини спору та закон якими вони регулюються. Тому є підстави для скасування рішення суду.

Керуючись ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 03.11.2014 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні заявлених позовних вимог у справі відмовити.

Рішення судової колегії може бути оскаржене безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Судді: