УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2015 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретар Бородіні А. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12 квітня 2013 року,-

встановив:

В липні 2014 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 12.04.2013 року по справі № 150-13 про часткове задоволення позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 645 367 грн. 85 коп. посилаючись на те, що рішення третейського суду повинно бути скасовано, оскільки третейський суд ухваливши своє рішення фактично вийшов за межі своєї компетенції, так як відповідно до статті 6 Закону України «Про третейські суди», справи у спорах щодо захисту прав споживачів не підвідомчі третейським судам, вона не отримувала процесуальних документів та була позбавлена можливості захищати свої права в судах загальної юрисдикції.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12.04.2013 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було частково задоволено. Рішенням було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 645 367 грн. 85 коп. (а.с.12-13).

Статтею 389-5 ЦПК України визначено підстави, за яких може бути скасовано рішення третейського суду. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо:

1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Судом встановлено, що 22.07.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2007/686-Ф03.7/221.

Заявниця посилається на те, що справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону. При цьому ОСОБА_1 вказує, що на правовідносини за кредитним договором поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів".

Законом України "Про внесення змін до статті 6 Закону України "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам" від 03.02.2011 р., зазначену норму закону було доповнено пунктом 14, відповідно якого третейським судам не підвідомчі справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Обґрунтування заявницею вимог з посиланням на те, що справа не підвідомча третейському суду суд до уваги взяти не може, оскільки між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України, а не Законом України "Про захист прав споживачів".

З огляду на вищевказане положення ст. 6 Закону України "Про третейські суди", а також беручи до уваги зміст заявлених вимог, предмет спору та ухвалене третейським судом рішення за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд вважає, що дана справа підвідомча третейському суду, так як рішення прийнято у спорі, який безпосередньо стосується невиконання договірних зобов"язань однією із зобов"язаних сторін, які виникли на підставі укладених між сторонами кредитного договору та договору поруки. Даний спір не можна віднести до спору щодо захисту прав споживачів, оскільки права ОСОБА_1 як споживача послуг банку, порушені не були, крім того, ПАТ "Укрсоцбанк", який є позивачем у справі, не є споживачем.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 22 вересня 2014 року пункт 6.2 ст. 6 Договору кредиту від 22.08.2007 року визнано недійсним, пункт 5.2 ст. 5 Іпотечного договору від 22.08.2007 року визнано недійсним, пункт 3.2 ст. 3 Договору банківського рахунку від 22.08.2007 року визнано недійсним (а.с.60-62).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 22 січня 2015 року ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 22 вересня 2014 року було скасовано (а.с.73-76).

Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

Третейський суд це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та (або) юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Порядок утворення та діяльності третейських судів в Україні, а також вимоги щодо третейського розгляду з метою захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб встановлені Законом України „Про третейські суди".

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних правовідносин це вид недержавної юрисдикційної діяльності і не є здійсненням правосуддя.

Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом, зокрема статтею 6 Закону України "Про третейські суди".

Відповідно до ст.34 Закону України "Про третейські суди" учасниками третейського розгляду є сторони та їх представники.

Як передбачено у ст. 39 Закону України „Про третейські суди", третейський розгляд здійснюється у засіданні третейського суду за участю сторін або їх представників, якщо сторони не домовилися про інше щодо їхньої участі в засіданні. Третейський суд вправі визнати явку сторін у засідання обов'язковою. Сторонам має бути направлене повідомлення про день, час та місце проведення засідання третейського суду не пізніше ніж за 10 днів до такого засідання. Повідомлення направляється або вручається в порядку, визначеному статтею 15 цього Закону. Третейський суд під час розгляду справи повинен забезпечити додержання принципу змагальності сторін, рівні можливості та свободу сторонам у наданні ними доказів і у доведенні перед третейським судом їх переконливості.

Статтею 41 ЗУ «Про третейські суди» передбачено, що ненадання витребуваних третейським судом доказів, інших письмових документів чи матеріалів, неявка у засідання третейського суду сторін або їхніх представників, які належним чином були повідомлені про розгляд справи і проведення засідання третейського суду, не є перешкодою для третейського розгляду і прийняття рішення, якщо причина ненадання документів або неявки сторін у засідання визнана третейським судом неповажною.

Рішення третейського суду приймається після дослідження усіх обставин справи третейським суддею, що одноособово розглядав справу, або більшістю голосів третейських суддів, які входять до складу третейського суду. Рішення оголошується у засіданні третейського суду. (ч.1 ст. 45 Закону України "Про третейські суди")

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявником ОСОБА_1 не доведено наявність підстав для скасування рішення третейського суду, вичерпний перелік яких визначений у ст.51 Закону України "Про третейські суди" та ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки законом не передбачено такої підстави для скасування рішення третейського суду, як розгляд справи за відсутності будь-кого зі сторін, які не повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи.

Таким чином підстав для скасування рішення постійно діючого третейського суду не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. 389-4 - 389-6 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12 квітня 2013 року - відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні пари її оголошенні протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.О. Яровенко