АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2213/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Неганова Н.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Прохоровій В.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 5 серпня 2014 року у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк», третя особа - ОСОБА_6 про визнання договору поруки недійсним.

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, про стягнення заборгованості за кредитним договором від 14.09.2006 року у розмірі 6 480 913,82 гривень. Мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачами взятих на себе зобов'язань, згідно ст.ст. 526, 1054, 1049, 1050 ЦК України.

У ході судового розгляду ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання договору поруки недійсним, з підстав того, що банком було в односторонньому порядку збільшено обсяг його відповідальності, як поручителя, ніж це було передбачено первісними договорами, без внесення відповідних змін та доповнень до договорів та належного узгодження цього з ним у відповідності до ст.ст. 202 - 203, 229 - 230, 559 ЦК України.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 5 серпня 2014 року, позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на користь «Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» заборгованість в загальній сумі 6 480 913,82 гривень.

Вирішено питання судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_4- ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу. Де ставив питання про його скасування та постановлення нового про задоволення зустрічного позову у повному обсязі. Вказуючи при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача не визнав подану апеляційну скаргу, заперечувала проти її задоволення.

Апелянт та його представник, відповідач ОСОБА_7 повторно ( т. 3 а.с. 81- 83, 109 -111) будучи належним чином повідомленими про розгляд справи у судове засідання не з'явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом при розгляді справи було встановлено, що 14.09.2006 року між АБ «Експрес-банк», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний банк «Експрес- Банк», та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №22-06/п, відповідно до якого банком було надано ОСОБА_6 кредит в сумі 100 000 доларів США строком на шість років з 14.09.2006 року по 14.09.2012 року зі сплатою 13% річних.

05.10.2006 року до кредитного договору №22-06/п від 14.09.2006 року були внесені зміни, пункт 3.1 «Забезпечення зобов'язань позичальника» викладено в новій редакції.

18.10.2006 року, 13.11.2006 року, 30.11.2006 року, 08.12.2006 року, 18.01.2007 року та 28.08.2007 року до кредитного договору №22-06/п від 14.09.2006 року були внесені зміни та доповнення, відповідно до яких було збільшено розмір кредиту до 944 000 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_6 за кредитним договором АБ «Експрес-банк», та ОСОБА_4 було укладено договір поруки від 14.09.2006 року.

13.11.2006 року між АБ «Експрес-банк» та ЗАТ «Укртранснафтабезпека» укладений договір, відповідно до якого для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним договором №22-06/п від 14.09.2006 року ЗАТ «Уктранснафтабезпека» передає в іпотеку адміністративний будинок з готелем на 16 номерів з будівлею гаража, що по АДРЕСА_1

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з вимог ст. 525 ЦК України, та зазначив, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. А тому, з урахуванням вимог ст. 1054 ЦК України, позичальник повинен повернути кредит та сплатити визначені умовами договору додаткові витрати.

Вказуючи також що, згідно вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручався перед кредитором за боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником у солідарному порядку у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою апелянт вказував на те, що суд першої інстанції безпідставно та незаконно не залучив Приватне акціонерне товариство «Укртранснафтабезпека», яке є правонаступником ЗАТ «Укртранснафтабезпека» та первинну професійну спілку працівників ПАТ «Укртранснафтабезпека» у дану цивільну справу у якості третіх осіб із самостійними вимогами щодо предмету спору.

Враховуючи те, що 13.11.2006 між ПАТ «Акціонерний банк «експрес - банк» та ВАТ «Укртранснафтабезпека» було укладено іпотечний договір, за яким товариство виступило майновим поручителем по зобов'язанням позичальника за кредитним договором №22-06/п від 14.09.2006,а предметом іпотеки за вищевказаним договором поруки виступало нерухоме майно, апелянт вважав, що первісний позивач ( банк) мав висувати позовні вимоги виключно до ОСОБА_6 та ПАТ «Укртранснафтабезпека» щодо стягнення з цих осіб боргу, як з боржника та поручителя, звернувши стягнення на предмет іпотеки.

А відтак, відмова суду у залученні до участі у справи у якості третьої особи із самостійними вимогами та відхилення чисельних вимог про задоволення заяв (клопотань) щодо витребування і забезпечення необхідних доказів у даній справі привело до необ'єктивного, неповного з'ясування обставин справи, ухвалення необґрунтованого, незаконного рішення суду.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище доводи апеляційної скарги не грунтуються на нормах діючого законодавства та матеріалах справи.

Відповідно до ст. 34 ЦПК України - треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення судового розгляду, пред'явивши позов до однієї чи обох сторін.

Беручи до уваги те, що за правилами ст. 546 ЦК України ( застава ( іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють заставу ( іпотеку ст. 572 - 593 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з поручителем за договором поруки, оскільки поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником основного зобов'язання у тому ж обсязі що і боржник. А відтак відмова суду при розгляді клопотань про залучення до справи у якості третьої особи, що заявляє самостійні вимоги є правомірною.

Апелянтом вказувалось, що суд першої інстанції безпідставно не звернув уваги, на те що банк поклав на ОСОБА_4, як на поручителя виконання умов кредитного договору у збільшеному обсязі, ніж це було передбачено первісними кредитними договорами на значно меншу суму кредиту і без врахування іпотеки. так як у договорі №2 про внесення змін і доповнень до договору поруки 22-06/пр від 14.09.2006 від 13.11.2006 вищевказані зміни і доповнення (істотні зміни умов кредитного договору) не відображені в основному та зміненому договорі поруки, а відтак він є недійсним.

Отже, внаслідок внесення змін у кредитний договір без зміни договору поруки збільшився обсяг відповідальності ОСОБА_4, як поручителя, а тому порука ОСОБА_4 припинилася в порядку ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Також зазначалось про те, що суд першої інстанції помилково не звернув уваги на обґрунтовані доводи представника ОСОБА_4 про те, що договір поруки між ОСОБА_4 та ПАТ «АБ «Експрес-банк» був укладений внаслідок обману з боку ПАТ «АБ «Експрес-банк» та ПАТ «Укртранснафтабезпека» під час укладання договору іпотеки від 13.11.2006 року і помилки з боку ОСОБА_4 під час укладення договору поруки.

Так, у кредитних відносинах, що існують між ОСОБА_6 та ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-банк» ОСОБА_4, відповідно до договору поруки 22- 06/пр від 14.09.2006 він поручався за виконання кредитного договору від 14.09.2006 укладеного між вищевказаними сторонами за умови майнової поруки у вигляді іпотеки з боку ПАТ «Укртранснафтабезпека» та керуючись міркуваннями, що кредит буде погашено за рахунок коштів кредитора ОСОБА_6, належного йому нерухомого майна у вигляді земельних ділянок, або за рахунок нижченаведеного іпотечного майна, яке належить ПАТ «Укртранснафтабезпека».

Однак, за умовами договору поруки ОСОБА_4 відповідає перед банком за виконання ОСОБА_6 своїх зобов'язань за кредитним договором як солідарний боржник в повному обсязі, включаючи повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом, платежів за надані послуги по обслуговуванню кредиту, неустойку (пеня, штраф) та відшкодування збитків, передбачених кредитним договором.

Підписуючи договір про внесення змін до договору поруки ОСОБА_4 надав свою згоду на зміну умов кредитування ОСОБА_6 зі збільшенням обсягу відповідальності поручителя.

Таким чином договір поруки був укладений з урахуванням волевиявлення ОСОБА_4, оскільки підпис на договорі, який він не оспорює, є доказом того, що сторони погодилися з його умовами.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях банку, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Відповідно до положень п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними» обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Підписаний сторонами договір поруки містить у собі всі суттєві умови передбачені законом для договорів які мають істотне значення, а також які були узгоджені сторонами, отже сторони, підписавши договір поруки встановили факт досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору поруки.

Колегія суддів вважає, що апелянтом ( позивачем за зустрічним позовом ) у ході розгляду справи не було надано доказів на підтвердження в діях банку обману при укладені з ним договору поруки, а також не вказано обставин при яких банк ввів його в оману.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 5 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: