Ухвала

09 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Коротуна В.М.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Імперіал Тобакко Продакшин Україна», третя особа - Первинна профспілка «Незалежна профспілка працівників Приватного акціонерного товариства «Імперіал Тобакко Продакшин Україна», про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив скасувати наказ ПАТ «Імперіал Тобакко Продакшин Україна» від 12 грудня 2013 року № 322-к про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з 13 грудня 2013 року на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку, та застосуванням раніше до працівника інших заходів дисциплінарного стягнення. Крім того, просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14 грудня 2013 року до дня ухвалення рішення у цій справі, стягнути 10 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, поновити його на роботі та зобов'язати відповідача внести відповідний запис до трудової книжки. Свої вимоги обґрунтовував тим, що його звільнення не пов'язане з будь-якими порушеннями правил внутрішнього трудового розпорядку та обумовлене виключно його активною діяльністю як лідера профспілкової організації, спрямованої на недопущення порушення і відновлення порушених прав працівників ПАТ «Імперіал Тобакко Продакшин Україна», зокрема, у зв'язку з його зверненням з цього приводу до органів прокуратури. Вважає, що не порушував трудової дисципліни, а звільнення вважає реакцією відповідача на свою активну профспілкову діяльність. Крім того, звільнення відбулося за відсутності попередньої згоди виборного органу Первинної профспілки та вищого виборного органу цієї профспілки - Конференції вільних профспілок України.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 вересня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 жовтня 2014 року у відкритті касаційного провадження у справі, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 вересня 2014 року відмовлено на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 жовтня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме: ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 252 КЗпП України, ч. 3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що, на думку заявника, потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник посилається на наступні ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ: від 02 жовтня 2013 року у справі за позовом про скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення та звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; від 21 листопада 2012 року у справі за позовом про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації, відшкодування моральної шкоди; від 07 грудня 2011 року у справі за позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди; від 16 травня 2012 року у справі за позовом про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; від 05 грудня 2012 року у справі за позовом про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди; від 21 березня 2012 року у справі за позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди; від 28 травня 2014 року у справі за позовом про поновлення на роботі, оплату вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, крім того, посилається на ухвалу Верховного Суду України від 02 червня 2010 року у справі за позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди та постанову Верховного Суду України від 23 квітня 2014 року у справі за позовом про поновлення на роботі, оплату вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Згідно з постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11«Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України» (далі - постанова) заява про перегляд судових рішень у цивільних справах із підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК, може бути подана за сукупності таких умов: судом (судами) касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права; справи стосуються спорів, які виникли з подібних правовідносин; має місце ухвалення різних за змістом судових рішень судом (судами) касаційної інстанції.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових рішень означає, що суд (суди) касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ за подібних правовідносин при однаковому їх матеріально-правовому регулюванні дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків.

Проте зі змісту наданих ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 жовтня 2013 року, 05 грудня 2012 року, 21 березня 2012 року та ухвали Верховного Суду України від 02 червня 2010 року не вбачається передбаченої ч. 1 ст. 355 ЦПК України підстави для перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 жовтня 2014 року, оскільки в цих ухвалах встановлені судом фактичні обставини справи не є тотожними в порівнянні з ухвалою суду, про перегляд якої подано заяву.

Крім того, надані ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 листопада 2012 року, 07 грудня 2011 року, 16 травня 2012 року, 28 травня 2014 року також не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, адже цими ухвалами справи направлено на новий судовий розгляд з підстав, передбачених ст. ст. 336, 338 ЦПК України, так як судами неповно встановлено фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому не можна стверджувати, що встановлені судом фактичні обставини справи є тотожними у порівнянні з ухвалою суду, про перегляд якої подано заяву.

Водночас відповідно до п. 9 вищевказаної постанови судовими рішеннями, на які заявник посилається на підтвердження підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК, можуть бути рішення: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ; Вищого адміністративного суду України; Вищого господарського суду України; Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, ухвалені як судом касаційної інстанції; апеляційних судів загальної юрисдикції як судів касаційної інстанції в цивільних справах, яким право на перегляд у касаційному порядку цивільних справ було надано Законом «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ» від 22 лютого 2007 року № 697-V.

Зазначений перелік таких судових рішень є вичерпним.

Обов'язковою є умова, щоб цими рішеннями, які набрали законної сили, вирішено спір по суті, та в них судом (судами) касаційної інстанції неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права.

З огляду на вищевикладене постанова Верховного Суду України від 23 квітня 2014 року, яка прийнята за результатами розгляду заяви про перегляд у порядку ст. ст. 355, 360-3, 360-4 ЦПК України, не є тим судовим рішенням, на яке може здійснюватися посилається на підтвердження підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК.

Із врахуванням вищевказаного колегія суддів дійшла висновку, що в допуску до провадження Верховного Суду України справи необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Імперіал Тобакко Продакшин Україна», третя особа - Первинна профспілка «Незалежна профспілка працівників Приватного акціонерного товариства «Імперіал Тобакко Продакшин Україна», про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 жовтня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Ступак