УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Колодійчук В.М., розглянувши касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 грудня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, як діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: Червонозаводський районний відділ у місті Харкові Головного управління державної міграційної служби України Харківській області Державної міграційної служби України, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Управління Держземагенства у місті Харкові Харківській області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в :

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просило суд ухвалити рішення, яким в рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у розмірі 5 984 554 грн 85 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом надання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею № 0,0964 га, що знадиться за вищевказаною адресою, передати позивачу предмет іпотеки на період до її реалізації, зняти з реєстраційного обліку вказаним та виселити відповідачів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22 листопада 2007 року між ПАТ «ОТП Банк», яке є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 143 343 доларів США строком до 22 листопада 2020 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі.

28 червня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю, а також було укладено договір про відступлення права вимоги.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 02 грудня 2013 року було стягнуто з ОСОБА_2 суму боргу.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 17 березня 2014 року, дане рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 02 грудня 2013 року змінено та ухвалено нове рішення про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 суми боргу, проте дане рішення суду не виконано.

У квітні 2014 року, у зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором щодо своєчасної сплати процентів за погашення кредиту, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направило на адресу відповідачів лист з письмовою вимогою про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, і оскільки боржники добровільно вимог кредитора не виконують, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було вимушене звернутись до суду з даним позовом.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16 грудня 2014 року, позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

З огляду на встановлені у справі обставини, а також враховуючи набрання чинності 07 червня 2014 року Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», висновок судів про відсутність правових підстав для задоволення позову щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованим.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, як діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: Червонозаводський районний відділ у місті Харкові Головного управління державної міграційної служби України Харківській області Державної міграційної служби України, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Управління Держземагенства у місті Харкові Харківській області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути, особі яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук