Ухвала

іменем україни

29 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерною товариства «Златобанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою ОСОБА_3, в особі представника - ОСОБА_6, на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 4 лютого 2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року,

встановила:

У жовтні 2012 року публічне акціонерне товариство «Златобанк» (далі - Банк ) звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами кредитного договору від 18 червня 2009 року, укладеного між Банком та ОСОБА_3., останньому було відкрито кредитну лінію з максимальним лімітом заборгованості в розмірі 1 000 000 доларів США на термін до 16 квітня 2010 року. Виконання умов указаного договору забезпечено договором іпотеки від 30 червня 2009 року, предметом якого є житловий будинок та чотири земельні ділянки. Протягом 2010-2011 років було укладено ряд додаткових угод до кредитного договору, за умовами яких змінювалися графіки погашення кредиту. На підставі додаткової угоди від 23 червня 2011 року № 10 був встановлений термін кредитування по 16 квітня 2012 року. Відповідні зміни були внесені і в договір іпотеки. На підставі договору про заміну боржника у зобов'язанні від 25 липня 2011 року ОСОБА_3. перевів свій борг і обов'язки за кредитним договором на ОСОБА_4 Додатковою угодою від

25 липня 2011 року № 12, укладеною з ОСОБА_4., текст кредитного договору було викладено в новій редакції - визначено ліміт заборгованості на день надання кредитних коштів у розмірі 8 380 000 грн та встановлено строк повернення кредиту - 16 квітня 2012 року. Виконання вказаного кредитного договору забезпечено договором поруки, укладеним того ж дня з ОСОБА_5, за умовами якого остання зобов'язалася відповідати перед Банком за повне і своєчасне виконання ОСОБА_4. усіх зобов'язань за кредитним договором.

Посилаючись на невиконання ОСОБА_4. зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 11 273 404,98 грн, просив стягнути дану заборгованість шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: жилий будинок АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2; земельну ділянку площею

0,10 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_3; земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_4; земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану за адресою:

АДРЕСА_5, встановити спосіб реалізації предмета іпотеки - прилюдні торги та визначити початкову ціну продажу предмета іпотеки в розмірі 21 472 505 грн.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від

4 лютого 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду

м. Києва від 16 грудня 2014 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Златобанк» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 11 173 060,11 грн, яка складається із: заборгованості за основним боргом в сумі 8 271 671,33 грн, заборгованості за процентами в сумі 1 794 136,49 грн, пені в розмірі 987 923,27 грн та трьох процентів річних в сумі 119 329,02 грн.

Для задоволення вимог публічного акціонерного товариства «Златобанк», що виникли на підставі кредитного договору від 18 червня 2009 року, в загальному розмірі 11 173 060,11 грн, яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 8 271 671,33 грн, заборгованості за процентами в сумі 1 794 136,49 грн, пені в розмірі 987 923,27 грн та трьох процентів річних в сумі 119 329,02 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, а саме: жилий будинок НОМЕР_1, який розташований в АДРЕСА_1, загальною площею 539,50 кв. м, житловою площею 74,00 кв. м, який складається з житлового будинку літ. А, гаража-майстерні літ. Е, сараю літ. Ж, електрощитової

літ. З, споруд № 1-2,1-V; земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2; земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_3; земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану за адресою:

АДРЕСА_6, шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах, встановивши початкову ціну предмета іпотеки в розмірі 21 472 505 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_3., в особі представника -

ОСОБА_6, просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_4. умови кредитного договору належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості, яка добровільно сплачена не була, а тому Банк набув право на погашення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Установлено, що 18 червня 2009 року між ВАТ «Златобанк», яке надалі змінило назву на ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_3. було укладено кредитний договір, за умовами якого останньому відкрито кредитну лінію на споживчі цілі з максимальним лімітом заборгованості 1 000 000 доларів США під 16 % річних, а позичальник зобов'язався повертати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом на умовах цього договору та повернути в повному обсязі кредитні кошти у термін до 16 квітня 2010 року.

На виконання умов кредитного договору Банк надав

ОСОБА_3 кредит в розмірі 775 890,53 доларів США, що підтверджується меморіальними ордерами від 18 червня 2009 року та від 19 червня 2009 року.

У рахунок забезпечення виконання умов кредитного договору

30 червня 2009 року, між Банком та ОСОБА_3., було укладено договір іпотеки, предметом якого є належні останньому жилий будинок

НОМЕР_1, який розташований в АДРЕСА_1, загальною площею 539,50 кв. м, житловою площею 74,00 кв. м, та чотири земельні ділянки, розташовані по АДРЕСА_6, НОМЕР_3, НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 в у

м. Києві.

Відповідно до п. п. 1.3.1, 1.4. договору іпотеки вартість житлового будинку становить 2 246 646 грн, вартість чотирьох земельних ділянок - 18 912 000 грн, а заставна вартість предмету іпотеки становить

15 260 600 грн, що згідно з офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 2 000 000 доларів США.

У період 2010-2011 років було укладено ряд додаткових угод до вказаного кредитного договору, за умовами яких змінювалися графіки погашення кредиту та термін, встановлювалися строки сплати процентів за користування кредитними коштами.

25 липня 2011 року між ОСОБА_3., ОСОБА_4. та

Банком було укладено договір про заміну боржника у зобов'язанні, за умовами якого, первісний боржник ОСОБА_3. перевів свій борг і обов'язки за кредитним договором від 18 червня 2009 року на

ОСОБА_4

У п. 1.7 даного договору сторони погодили, що виконання зобов'язань за кредитним договором, зазначеним у п. 1.1 цього договору забезпечується договором іпотеки, укладеним між кредитором та первісним боржником, та всіма договорами про внесення змін до вищевказаного іпотечного договору, які вже укладені на дату укладення цього договору так і ті, що можуть бути укладені в майбутньому. Предметом іпотеки є жилий будинок НОМЕР_1, який розташований по

АДРЕСА_1, та чотири земельні ділянки, розташовані по АДРЕСА_6, НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 в у м. Києві.

Первісний боржник шляхом підписання цього договору погоджується виступити майновим поручителем за виконання новим боржником зобов'язань за кредитним договором та зобов'язується не пізніше 26 липня 2011 року внести відповідні зміни до укладеного договору забезпечення, визначеного в п. 1.7 цього договору (п. 1.8. договору).

Наведене свідчить про те, що попередній іпотекодатель

ОСОБА_3. мав намір передати в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме житловий будинок та чотири земельні ділянки, у рахунок забезпечення виконання новим боржником зобов'язань за кредитним договором.

25 липня 2011 року між Банком та ОСОБА_3. в особі представника за довіреністю ОСОБА_9, було укладено договір про внесення змін до договору іпотеки, згідно із яким іпотекодавець

ОСОБА_3. погодився забезпечувати іпотекою виконання

ОСОБА_4. зобов'язань, що випливають з кредитного договору від

18 червня 2009 року та додаткових угод до нього, в тому числі стосовно будь-яких збільшень основного зобов'язання та/або процентів за основним зобов'язанням. Вказаним договором сторони змінили вартість житлового будинку, погодивши, що вона становить 2 560 505 грн. Даний договір в установленому законом порядку не оскаржувався.

Того ж дня між Банком та ОСОБА_4. було укладено додаткову угоду № 12 до кредитного договору з додатком № 1 «Графік зниження розміру заборгованості та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг». Вказаною угодою сторони змінили найменування сторін кредитного договору, виклали текст кредитного договору в новій редакції, визначили ліміт заборгованості на день надання кредитних коштів в розмірі 8 380 000 грн, погодили процентну ставку за користування кредитними коштами - 16 % річних за користування кредитними коштами в доларах США та 18 % річних за користування кредитними коштами в гривні, та погодили кінцевий термін повернення кредиту до 16 квітня

2012 року.

Крім того, викання умов кредитного договору забезпечено договором поруки від 25 липня 2011 року, укладеним між

Банком та ОСОБА_5, за умовами якого остання і зобов'язалася відповідати перед банком за повне і своєчасне виконання ОСОБА_4. усіх зобов'язань за кредитним договором.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 33 та ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до п. 5.1 договору іпотеки іпотекодержатель має право задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у випадках невиконання основного зобов'язання, або порушення порядку його виконання та інших випадках, передбачених основним зобов'язанням. договором іпотеки та чинним законодавством України.

Встановивши, що з 23 серпня 2011 року ОСОБА_4. не сплачував проценти за користування кредитними коштами, а з

22 листопада 2011 року припинив погашати тіло кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість та що позивач відповідно до положень

ст. 35 Закону України «Про іпотеку», починаючи з листопада 2011 року, неодноразово надсилав боржнику ОСОБА_4 письмові вимоги про усунення порушень зобов'язань за кредитним договором, що підтверджується рекомендованими листами, а 16 жовтня 2012 року письмова вимога про усунення порушень зобов'язань за кредитним договором була надіслана іпотекодавцю ОСОБА_3, суд дійшов вірного висновку, що Банк мав право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Доводи касаційної скарги щодо неналежного повідомлення відповідача про день та час розгляду справи не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що представник відповідача був присутній в судовому засіданні апеляційного суду та не був позбавлений будь-яких процесуальних прав, передбачених ст. 27 ЦПК України.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, під час розгляду справи судом не були порушені норми матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи висновок суду не спростовують, тому суд касаційної інстанції згідно

ч. 1 ст. 337 ЦПК України не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, в особі представника - ОСОБА_6, відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від

4 лютого 2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді:В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська