Справа № 128/5067/14-ц Провадження № 22-ц/772/342/2015Головуючий в суді першої інстанції Гриценко І. Г.
Категорія 39 Доповідач Стеблюк Л. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої : Стеблюк Л.П.

суддів: Колоса С.С., Нікушина В.П.

при секретарі Торбасюк О.І.

за участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 08.12.2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Гавришівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 04.02.2002 секретарем Гавришівської сільської ради Вінницького району був посвідчений заповіт ОСОБА_4, яким вона заповідала все своє майно племінниці ОСОБА_5. У ОСОБА_4 ні чоловіка, ні своїх дітей не було.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Вінниці, де проживала. Після смерті ОСОБА_4 спадкоємець ОСОБА_5 спадщину не прийняла, так, як заяви до нотаріальної контори не подавала і разом з спадкодавцем на момент її смерті не проживала.

ОСОБА_4 була їй двоюрідною бабкою (рідна тітка її матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

На момент смерті ОСОБА_4, вона проживала у м. Вінниці, а у с.Гавришівку Вінницького району вона переїхала в 2007 році.

Про те, що у її двоюрідної бабки був земельний пай вона дізналась лише у 2014 році. На її звернення, Гавришівська сільська рада надала їй відповідь від 25.09.2014 за №341. про те, що спадщина на земельну ділянку (пай), яка на підставі державного акту про право власності серії ВН № 060440 від 21.12.2004 належала ОСОБА_4, не переоформлялась, договір оренди не переукладався.

В цей же час вона дізналась, що фактично спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 немає, та як спадкоємець за заповітом ОСОБА_5 спадщини не прийняла, а із спадкодавцем на момент його смерті, разом ніхто не проживав.

Відповідно до ч 1 ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

У п'яту чергу спадкують родичі спадкодавця: онуки (другий ступінь споріднення); правнуки, прабаба, прадід, племінники (третій ступінь споріднення); двоюрідні брати сестри, двоюрідні онуки; двоюрідні діди та бабки, двоюрідні брати та сестри (четвертий ступінь споріднення).

Позивач вважає, що вона являється спадкоємцем п'ятої черги спадкоємців за законом (четвертий ступінь споріднення). Родичів ближчого ступеня споріднення, які могли б усунути її від права спадкування немає.

До цієї черги спадкоємців за законом також належать діти ОСОБА_5: ОСОБА_7, ОСОБА_8. Але так, як їх мати після смерті ОСОБА_4 спадщину не прийняла, вони теж не є такими, що прийняли цю спадщину, хоч і оформлювали спадщину після смерті своєї матері. При цьому, вони мають такий самий ступінь споріднення із ОСОБА_4, як і вона - двоюрідні онуки.

Відповідно до ч. З ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк., достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

На момент смерті ОСОБА_4. вона проживала у м. Вінниці, а у с. Гавришівку Вінницького району переїхала в 2007 році. Так. як існував заповіт, яким ОСОБА_4 заповіла все своє майно племінниці ОСОБА_5. на час відкриття спадщини вона не могла знати та усвідомити, що може бути спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 Спадкодавець не була їй близькою родичкою, її мати - племінниця спадкодавця померла набагато раніше. Про те, що ОСОБА_5 як спадкоємець за заповітом не прийняла спадщини після смерті ОСОБА_4 вона дізналась лише тепер. І лише тепер вона зрозуміла, що може увійти до числа спадкоємців.

Отже, протягом шести місяців після відкриття спадщини, тобто після смерті ОСОБА_4 вона не могла знати та усвідомити, що може бути її спадкоємцем та подати до нотаріальної контри заяву про прийняття спадщини.

Позивач вважає, що не усвідомлення можливості спадкувати майно після смерті віддаленого родича, може бути визнане судом як поважна причина не подання заяви про прийняття спадщини, пов'язана з об'єктивними обставинами.

Просила надати їй додатковий строк, достатній для подання до нотконтори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у в с.Гавришівка Вінницького району, посилаючись на те що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4. На момент смерті спадкодавець постійно проживала АДРЕСА_2.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 08.12.2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Гавришівської сільськоїпро визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року - відмовлено

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового, яким задовольнити її позов у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що остання не підлягає до задоволення наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4, яка за життя подарувала свій будинок в АДРЕСА_2 ОСОБА_5 та на її ім'я зробила заповіт усього свого майна.

ОСОБА_4 була одинока, спадкоємці першої черги після її смерті відсутні.

З заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотконтори ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася.

Згідно погосподарської книги на підставі договору дарування будинку вчиненого ОСОБА_4 головою двору стана ОСОБА_5, яка надавала допомогу ОСОБА_4

В зв'язку з хворобою ОСОБА_4 та необхідністю догляду за нею її забрала до себе проживати і здійснювати догляд ОСОБА_5, та проживали разом в АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Вінниці та при житті заяву в нотконтору про прийняття спадщини по заповіту після смерті ОСОБА_4 не подала, оскільки померла до збігу шестимісячного строку з дня смерті ОСОБА_4

Дочка ОСОБА_5 - ОСОБА_8 оформила спадщину в нотконторі майна після смерті своєї матері ОСОБА_5 (частину квартири в м.Вінниці та будинок в с.Гавришівка. який на теперішній час нею проданий.

Позивач є спадкоємцем п'ятої черги в порядку спадкування за законом майна ОСОБА_4. так як являється родичкою четвертого ступеня споріднення, просить визнати їй додатковий строк дія прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 ., так як раніше проживала в м. Вінниці а в с.Гавришівку переїхала проживати в батьківський будинок в 2007 році та тільки в 2014 році дізналася про те, що спадщина на земельну ділянку (пай) ОСОБА_4 ніким із спадкоємців не прийнята, договір оренди землі не перезаключений, спадкоємець по заповіту ОСОБА_5 спадщину, не прийняла - померла, та разом із ОСОБА_4 ніхто не проживав.

Відповідно до ст.. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст.. 1258 ЦК України).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Із врахуванням того, що на момент смерті спадкодавця ОСОБА_4- ІНФОРМАЦІЯ_2, був живий визначений заповітом спадкоємець - ОСОБА_5, то, в силу положень ч. 1 ст. 1223 Цивільного Кодексу України, саме ОСОБА_5 мала виключне право на спадкування.

Виходячи з положень чинного законодавства, позивач мала право на спадкування у п'яту чергу і могла одержати та реалізувати таке право при наявності підстав, передбачених ч. 2 ст. 1223 Цивільного Кодексу України відсутність заповіту, неприйняття спадщини спадкоємцем за заповітом).

При наявності спадкоємця за заповітом (ОСОБА_5), який мав право на спадкування, і за відсутності підстав зазначених у ч. 2 ст. 1223 ЦК України, подання позивачем ОСОБА_3 заяви про прийняття спадщини не створювало б для останньої будь-яких правових наслідків.

Отже, судом першої інстанції не враховано встановлена законодавцем (ч. 2 ст. 1223 Цивільного Кодексу України) залежність виникнення права на спадкування від наявності заповіту, прийняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями.

Тому, висновок суду першої інстанції про необхідність подання позивачем заяви про прийняття спадщини незалежно від підстав спадкування не ґрунтується на положеннях чинного законодавства.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України огляду цивільних і кримінальних справ від 09.11.2011 № 6-35767св11 «Про вставлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини».

Позивач у встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини знала про існування заповіту, складеного ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, тому в силу об'єктивних причин, визначених ч. 1 ст. 1223 Цивільного Кодексу України (право на спадкування мають особи, визначені у заповіті), не вважала себе спадкоємцем, який має право на спадщину. Це стало об'єктивною причиною не подання позивачем до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Те, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_5 не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, позивач дізналась лише у 2014 році. Так само у 2014 році позивач дізналась, що діти ОСОБА_5 - ОСОБА_8 та ОСОБА_7 після смерті їх матері не прийняли спадщину, залишилась після смерті ОСОБА_4, в порядку спадкової трансмісії.

Це підтверджується показами свідків допитаних у судовому засіданні: ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_10

Факт неприйняття спадщини спадкоємцем за заповітом ОСОБА_5 встановлено судом першої інстанції (зазначено у судовому рішенні).

Так само не прийняли спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_4, спадкоємці ОСОБА_5 - ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в порядку спадкової трансмісії.

Відповідно до абзацу шостого п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Такою об'єктивною причиною для позивача стало те, що вона не будучи близьким родичем спадкодавця, та знаючи про заповіт на користь іншого спадкоємця, саме у строк визначений для прийняття спадщини, не знала та не усвідомлювала, що може бути спадкоємцем ОСОБА_4 та подати до нотаріальної контри заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. З ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Виходячи з наведених вище норм закону та обставин справи, підтверджених доказами, колегія суддів вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 08.12.2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким визначити ОСОБА_3 додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Гаврішиівка Вінницького району строком на 2 місяці.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти з дня його проголошення до вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:

Судді: /підписи/

з оригіналом вірно: