УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання банківських послуг від 12 червня 2008 року, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 тис. грн у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних на суму залишку заборгованості.

У зв'язку із невиконанням зобов'язань з повернення суми отриманого кредиту станом на 10 лютого 2014 року відповідач має заборгованість у сумі 19 425 грн 03 коп., яку разом з судовими витратами позивач просив стягнути на свою користь.

ОСОБА_3 заявив зустрічний позов до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним, зазначаючи, що кредитний договір, укладений 12 червня 2008 року між сторонами, є нікчемним у зв'язку з тим, що порушена форма укладення кредитного договору. З документів, наявних в матеріалах справи, не вбачається, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору кредиту. Усупереч положенням Закону України «Про захист прав споживачів» банком не долучено доказів, що підтверджують факт передачі ОСОБА_3 другого примірника зазначеного вище кредитного договору.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 12 червня 2008 року, що виникла за період з 12 червня 2008 року до 10 лютого 2014 року, а саме: заборгованість за кредитом - 2 665 грн 29 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом - 9 938 грн 55 коп., заборгованість за комісією за користування кредитом - 5 420 грн, штраф у загальному розмірі 1 401 грн 19 коп. та судовий збір у сумі 243 грн 60 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, задовольняючи позов ПАТ КБ «ПриватБанк», посилався на те, що ОСОБА_3 не виконав умови договору про надання банківських послуг, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 19 425 грн 03 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 2 665 грн 29 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом - 9 938 грн 55 коп., заборгованість за комісією за користування кредитом - 5 420 грн, штраф у загальному розмірі 1 401 грн 19 коп.

Відмовляючи у зустрічному позові ОСОБА_3, суд зазначав, що договір кредиту не суперечить нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, оскільки при його укладанні волевиявлення позивача було вільним і відповідало його внутрішній волі, про що свідчить його підпис.

Проте з висновками судів в частині задоволення позову банку погодитися не можна з таких підстав.

Судом установлено, що 12 червня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 тис. грн у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

За умовами п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про закінчення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк.

Відповідно до п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків сплати платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний виплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми позову.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг розмір комісії за користування кредитом становить 3,5 % від суми заборгованості на місяць.

Відповідно до заяви від 12 червня 2008 року відповідач ознайомився та погодився з тим, що ця заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить укладений між відповідачем та позивачем договір про надання банківських послуг. Крім того, відповідач ОСОБА_3 своїм підписом на заяві засвідчив, що Умови та правила надання банківських послуг, тарифи банку були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, підтвердив факт отримання ним інформації про умови кредитування у ПАТ КБ «ПриватБанк».

На а. с. 40 міститься заява, подана представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4, про застосування позовної давності.

Між тим, відхиляючи зазначену заяву з огляду на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося за захистом своїх порушених прав протягом строку дії договору, на підставі якого ОСОБА_3 отримав кредит, суд не врахував, що відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору (позиція Верховного Суду України, викладена в справі № 6-14цс14).

Строк дії картки, що була видана ОСОБА_3, не встановлено.

Суд на порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК України на зазначене уваги не звернув, пояснень сторін в достатньому обсязі не перевірив, із строком дії картки та, відповідно, строком виконання зобов'язань не визначився. Зазначені обставини мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд на порушення ст. 315 ЦПК України помилок суду першої інстанції у застосуванні норм матеріального права не виправив.

Оскільки допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, ухвалені у справі судові рішення в частині вирішення позову банку підлягають скасуванню з передачею справи в скасованій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

У частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_3 рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 липня 2014 року та ухвала апеляційного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року є законними і обґрунтованими, підстав для скасування судових рішень в зазначеній частині не вбачається.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року в частині вирішення позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

У решті рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна

Судді: Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко