Справа № 477/2728/14-ц
Провадження № 2/477/81/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі - Федоровській Л.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Партизанської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області та ОСОБА_4, третя особа - Жовтнева державна нотаріальна контора Миколаївської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

07 листопада 2014 року представник позивачів - ОСОБА_5 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках право власності на житловий будинок з господарськими будовами та спорудами, розташований в АДРЕСА_1, земельну ділянку площею 4,52 га та площею 7,79 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Партизанської сільської ради Жовтневого району миколаївської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування своїх вимог вказували, що після смерті їх дядька ОСОБА_6 залишилося спадкове майно, в тому числі, у виді вищевказаного житлового будинку. Вони спадщину прийняли, звернувшись до нотаріуса у передбачений законом строк із заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на це майно йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності спадкодавця на житловий будинок, а щодо земельних ділянок - у зв'язку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу, тому вони були змушені за захистом своїх прав звернутися до суду із цим позовом.

Представник позивачів - ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги своїх довірителів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримав та просив справу розглянути у їх відсутність.

Відповідач Партизанська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо визнання за ним права власності на спадкове майно визнала та просила справу розглянути у відсутність їх представника.

Відповідачка ОСОБА_4 про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується даними поштового повідомлення (а.с. 101), однак до суду не прибули про причини неявки не повідомила.

Третя особа - Жовтнева державна нотаріальна контора Миколаївської області також звернулася до суду із заявою, в якій просила справу вирішити на розсуд суду без участі їх представника.

Дослідивши письмові докази по справі в межах заявлених позовних вимог суд встановив, що за даними свідоцтва про смерть НОМЕР_1 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що Партизанською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 21 від 25.12.2012 року (а.с. 13).

Родинні відносини позивачок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із померлим як рідних племінниць та дядька підтверджуються даними копій свідоцтв про народження позивачок (а.с. 9-10), даними копій свідоцтв про укладення шлюбу ОСОБА_7 із ОСОБА_8 та зміною прізвища (а.с. 11), а також даними копій свідоцтв про народження спадкодавця ОСОБА_6 та батька позивачок ОСОБА_9 (а.с. 12).

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_2, батько позивачок та рідний брат ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14).

За даними виконкому Партизанської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області на час смерті ОСОБА_6 останній мешкав в АДРЕСА_1,та із ним ніхто зареєстрований не був і не проживав (а.с. 23) .

За даними спадкової справи № 26/2013, заведеної Жовтневою державною нотаріальною конторою Миколаївської області, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернулися позивачки по справі та відповідачка ОСОБА_4, однак остання не довела своєї належності до кола спадкоємців після смерті ОСОБА_6 (а.с. 48-78).

Підстави, з яких позивачки були змушені звернутися до суду із цим позовом підтверджуються постановами нотаріуса Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області від 23.07.2013 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину відносно майна - житлового будинку з господарськими будовами та спорудами по АДРЕСА_1, земельні ділянки площею 7,79 га та 4,52 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах території Партизанської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. Підставою такої відмови стало ненадання жодного правовстановлюючого документу щодо належності вказаного майна спадкодавцю ОСОБА_6 (а.с. 88-91).

Відповідно до п.4.15 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як вказують позивачі, правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок їх дядько не одержував.

Однак, за даними по господарської книги, головою домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 був зазначений ОСОБА_6, що також підтверджується даними Партизанської сільської ради. Більш того,за відомостями цієї сільської ради, рішенням виконкому Партизанської сільської ради № 9 від 31.03.1993 року ОСОБА_6 була надана земельна ділянка у власність для обслуговування вищевказаного житлового будинку, але цим правом останній не скористався (а.с. 82-85, 95).

За даними технічного паспорту вказаного будинку, останній 1965 року побудови (а.с. 108).

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року, яка діяла до затвердження Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за №31/1056, реєстрації в БТІ підлягали лише будинки, які розташовані в містах та селищах міського типу.

Виходячи із положень Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 115 від 19 січня 1976 року право власності на жилий будинок підтверджувалось саме записом в погосподарчій книзі. У той час реєстрації нерухомого майна в сільській місцевості в БТІ не була передбачена нормативними актами.

Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про власність», що діяв на час зведення вказаного житлового будинку, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

Відповідно до положень ст.ст. 100, 101 ЦК України (1963 року), громадяни могли мати у власності житловий будинок. При цьому глава десята цього кодексу також не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією.

За такого суд дійшов висновку, що за життя ОСОБА_6 набув права власності на це нерухоме майно, однак зі зміною законодавчих норм належно свої права на нього не оформив.

Виходячи з загальних положень дії законодавчих актів у часі, право власності ОСОБА_6 на це майно із зміною законодавчих норм не припинилося, проте відсутність правовстановлюючого документу перешкоджає оформленню спадкових прав його спадкоємцями.

Щодо земельних ділянок, то як вказують позивачки оригінали правовстановлюючих документів щодо цього майна не збереглися.

Відповідно до копій Державних актів серії МК № 2928 та серії МК № 010256, ОСОБА_6 мав у власності земельну ділянку площею 4,52 га та площею 7,79 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Партизанської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області (а.с. 86, 87).

Вказане також підтверджується відомостями відділу Держземагентства у Жовтневому районі Миколаївської області (а.с. 79).

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З наведеного, та встановивши, що відповідно до положень ст.ст. 1262, 1266, 1268 ЦК України, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцями за законом майна після смерті їх рідного дядька ОСОБА_6, проте через вищевказані обставини позивачі позбавлені можливості нотаріально оформити свої спадкові права, встановивши належність вищевказаного майна спадкодавцю, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, цивільне право ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає захисту судом шляхом визнання за ними права власності на вказане майно в рівних частках відповідно до ст.. 1267 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 11, 213, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності за кожною по ? (одній другій) частині на:

- житловий будинок АДРЕСА_1;

- земельну ділянку площею 4,52 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Партизанської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області та належала ОСОБА_6 відповідно до Державного акту серії МК № 2928, виданого на підставі рішення 15 сесії 6 скликання Партизанської сільської ради народних депутатів від 25 вересня 2001 року № 8 та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 89;

- земельну ділянку площею 7,79 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Партизанської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області та належала ОСОБА_6 відповідно до Державного акту серії МК № 010256 від 21 січня 2004 року, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 листопада 2002 року, серія ВАА №389379 реєстр. № 1-1183 та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 87.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Жовтневий районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Л.М. Семенова