Справа № 373/59/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Овдієнко К.М.

при секретарі Домантович О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяславі - Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

ОСОБА_1 просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського району м. Києва 29 червня 1996 року, актовий запис 659.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач нехтує сімейними цінностями, зневажає дружину та дитину. Під час сумісного проживання він влаштовував сварки, принижував її, інколи застосовував фізичне насилля, що призвело до припинення шлюбних відносин. Більше двох років відповідач проживає окремо, подружжя не веде спільного господарства. Відповідач позбавлений батьківських прав відносно їх неповнолітньої доньки ОСОБА_3, на яку він за рішенням суду сплачує аліменти.

Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала.

Відповідачеві судова повістка не вручена через його відсутність за зареєстрованою адресою місця проживання. Відповідно до абз.3 ч.5 ст.74 ЦПК України він вважається повідомленим про час і місце судового розгляду справи належним чином.

Суд ухвалив проводити розгляд справи без участі сторін та вирішити її на підставі наявних доказів.

З письмових доказів, які маються в матеріалах справи встановлено такі обставини.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2, 29 червня 1996 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ватутінського району м. Києва зареєстровано шлюб між відповідачем ОСОБА_2 та позивачкою ОСОБА_1, якій після реєстрації шлюбу присвоєне прізвище ОСОБА_2, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 659.

Згідно з копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 24 вересня 1998 року в подружжя народилася дочка ОСОБА_3.

Рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2012 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_3.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2014 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3, яка залишена на опікуванні матері.

Згідно з довідкою КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» від 01.10.2014 № 1262 ОСОБА_3 зареєстрована разом з матір»ю ОСОБА_1 в належній дочці квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2, за відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Київській області станом на 21.01.2015, зареєстрований в АДРЕСА_2 (до 28 серпня 2014 року - будинок № 6).

Згідно з рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 12.12.2014 він визнаний таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням.

Вказаним рішенням суду встановлено, що житловий будинок № 15 (до 28 серпня 2014 року - будинок АДРЕСА_3, належить на праві власності ОСОБА_1. В будинку фактично проживають власниця будинку та її дочка ОСОБА_3. Її чоловік ОСОБА_2 в будинку не проживає з 2012 року.

З повідомлення начальника Переяслав-Хмельницького МВ ГУ МВС України в Київській області від 23.06.2014 № Б-162 та копій постанов про відмову в порушенні кримінальної справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 тричі (24.08.2012, 15.09.2012, 15.11.2012) зверталася із заявами про вчинення насильства в сім»ї її чоловіком ОСОБА_2. В постанові від 16.11.2012 зазначено, що останній не проживає з сім»єю і місце його проживання не відоме.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

На підставі встановлених обставин суд дійшов до висновку, що шлюб розривається з вини відповідача.

Приймаючи до уваги тривалий період окремого проживання подружжя, відсутність між ними будь-яких взаємовідносин, суд вважає, що примирення між подружжям і збереження шлюбу неможливе.

Виходячи з принципу добровільності шлюбу, закладеного в ст. 24 СК України, позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі ст.110 Сімейного кодексу України, оскільки збереження шлюбу, який фактично розпався, суперечило б інтересам дружини.

З відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати.

На підставі ст.ст.24,110,112 СК України, керуючись ст.ст.10,60,210,212,213,214 ЦПК України , суд ,-

вирішив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського району м. Києва 29 червня 1996 року, актовий запис 659.

Після набрання рішенням законної сили залишити дружині ОСОБА_1 прізвище, яке їй присвоєне в результаті реєстрації шлюбу - ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано в установлений строк.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя