Апеляційний суд Житомирської області

Справа №285/4987/14-ц Головуючий у 1-й інст. Савицька Л. Й.
Категорія 48 Доповідач Павицька Т. М.

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого Павицької Т.М.,
суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.
при секретарі судового
засідання Ковальській Я.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 лютого 2015 року,-
в с т а н о в и л а :
У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від якого вони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати разом з нею, а ОСОБА_2 за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17.11.2009 року сплачує аліменти на її утримання у розмірі 370 грн., які є недостатніми для утримання дитини. Відповідач в даний час служить в збройних силах України, отримує достатню заробітну плату і може сплачувати аліменти в частці від отриманого доходу, однак добровільно цього робити не хоче. Крім того, вона несе додаткові витрати, пов`язані з навчанням дитини в школі мистецтв, а також лікуванням дитини. Таким чином, починаючи з вересня 2009 року, фактично зазнала витрат, викликаних особливими обставинами - розвитком здібностей дитини та хворобою, в розмірі 16441 грн. 56 коп. З огляду на зазначене, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходів), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та 16 441 грн. 56 коп. понесених додаткових витрат на дитину.
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 лютого 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Змінено розмір аліментів, присуджених за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17.11.2009 року та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня вступу рішення в законну силу та до досягнення повноліття дочки ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 7043 грн. 70 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони є батьками доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходиться на утриманні позивачки.
Згідно рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17.11.2009 року з відповідача на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 370 грн. щомісячно.
Задовольняючи частково позовні вимоги позивачки про зміну розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що з часу ухвалення судового рішення матеріальне становище відповідача змінилося, він має офіційне місце роботи, сталий заробіток, що є підставою для зміни розміру аліментів та способу виконання їх стягнення. Згідно довідки виданої військовою частиною НОМЕР_1 від 04.02.2015 року середньомісячна заробітна плата відповідача становить 3366 грн. 99 коп.
Колегія суддів вважає такий висновок суду необґрунтованим, який прийнято на неповно з`ясованих обставинах справи, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.
Згідно із ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.
Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
В апеляційній інстанції ОСОБА_2 пояснив, що він не перебуває на військовій службі на постійній основі, а саме контрактом. Заробітну плату у військовій частині НОМЕР_1 він отримував на період мобілізації з березня 2014 року по березень 2015 року.
З довідки виданої військовою частиною НОМЕР_2 07.11.2014 року за №8074 вбачається, що молодший сержант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації.
Відповідно до довідки Новоград-Волинського-Червоноармійського ОМВК №400 від 16.03.2015 року молодший сержант у запасі ОСОБА_2 згідно Указу Президента України №303 від 17.03.2014 року „Про проведення часткової мобілізації з 19 березня 2014 року по 10 березня 2015 року проходив військову службу у Збройних Силах.
Тому висновок суду, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі, має офіційне місце роботи та постійний заробіток не ґрунтується на матеріалах справи.
Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 щодо зміни розміру аліментів, що підлягають стягненню, судом першої інстанції надано невірну оцінку обставинам справи, оскільки позивачем не надано належних доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я відповідача або позивача, які б давали підстави для збільшення розміру аліментів.
Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів підлягає скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частини 2,3 ст.185 СК).
У пунктах 18,19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначити у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішення окремо.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 , навчається в школі мистецтв міста Новоград-Волинський на платній основі. Розмір навчання за період з 2009 року по травень 2015 року становить 2900 грн. Позивачка також понесла витрати на лікування дитини, а саме: лікування призначене кардіологом вартість якого складає 257 грн. 21 коп. та стоматологічне лікування, вартість якого складає 4215 грн.
Інші додаткові витрати, понесені ОСОБА_1 зокрема, на придбання художніх матеріалів на суму 6 315 грн. 20 коп. належними та допустимими доказами не підтверджені, оскільки, в наданих чеках не зазначено ні платника, ні видів художніх матеріалів.
Крім того, судовим рішенням з відповідача стягнута оплата внесків за дитину до благодійної організації «Лікарська каса Житомирської області» в сумі 400 грн. Витрати понесені позивачкою на оплату внесків за дитину до благодійної організації «Лікарська каса Житомирської області» не є додатковими витратами на дитину у розумінні ст.185 СК України, оскільки не пов`язані з розвитком дитини, її оздоровленням чи навчанням, а тому задоволенню не підлягають.
У зв`язку з наведеним рішення суду в цій частині підлягає зміні, із зменшенням розміру додаткових витрат на дитину з 7043 грн. 70 коп. до 3 686 грн. 11 коп. (2900 грн. + 4 215 грн. + 257 грн. 21 коп. = 7 372 грн. 21 коп. : 2 = 3 686 грн. 11 коп.).
Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-
в и р і ш и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 лютого 2015 року в частині часткового задоволення позову про зміну розміру аліментів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у його задоволенні.
Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 лютого 2015 року в частині стягнення додаткових витрат на дитину змінити, зменшити розмір цих витрат з 7043 грн. 70 коп. до 3 686 грн. 11 коп.
В решті рішення залишити без змін.
Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді