У х в а л а

16 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кунєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,Мостової Г.І., Юровської Г.В.,
розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про визнання недійсними та скасування наказів про зміну в організації виробництва та звільнення, визнання недійсною зміну істотних умов праці, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними розрахунків, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення заробітної плати за час роботи в дні відпустки, визнання переліку до штатного розпису незаконним,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (далі - ПАТ «Укртелеком») про визнання недійсними та скасування наказів про зміну в організації виробництва та звільнення, визнання недійсною зміну істотних умов праці, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними розрахунків, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення заробітної плати за час роботи в дні відпустки, визнання переліку до штатного розпису незаконним.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 9 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2014 року у справі

№ 6-8487ск14 за позовом ОСОБА_6 до ПАТ «Укртелеком» про визнання недійсними та скасування наказів про зміну в організації виробництва та звільнення, визнання недійсною зміну істотних умов праці, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними розрахунків, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення заробітної плати за час роботи в дні відпустки, визнання переліку до штатного розпису незаконним у відкритті касаційного провадження у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2014 року відмовлено.

У лютому 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_6 про перегляд ухвали судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2014 року з підстав неоднакового застосування судами, в тому числі й судом касаційної інстанції, норм матеріального закону, зокрема п. п. 3, 4 ст. 32, п. 1 ст. 40, п. 6 ст. 36, ст. ст. 96, 97, 116, 117 Кодексу законів про працю України,

п. п. 10, 19, 31 постанови Пленуму Верховного Суду України

від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (зі змінами) (далі - Постанова № 9), п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» (далі - Постанова № 13).

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що, на думку заявника, потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник надав:

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року, постановлену за результатами розгляду справи за позовом про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року, постановлену за результатами розгляду справи за позовом про визнання незаконними наказів та їх скасування, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року, постановлену за результатами розгляду справи за позовом про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року, постановлену за результатами розгляду справи за позовом про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 17 грудня 2014 року, постановлену за результатами розгляду справи за позовом про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

З вищезазначених ухвал, на які посилається заявник як на приклад неоднакового застосування норм матеріального права, вбачається, що суди належним чином не визначилися з характером спірних правовідносин, не дотрималися норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, правова позиція щодо застосування норм матеріального права касаційною інстанцією не висловлювалась.

Наведене свідчить про те, що спір у справі остаточно не вирішено, справи передано на новий розгляд до судів першої й апеляційної інстанцій, не зазначено про застосування норми матеріального права для вирішення спору по суті, а тому підстави для перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого

2014 року, встановлені п. 1 ст. 355 ЦПК, відсутні.

Крім того, на підтвердження викладених у заяві заявник долучає ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 жовтня 2014 року, постановлену за результатами розгляду справи за позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Згідно з п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України» під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових рішень означає, що суд (суди) касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ за подібних правовідносин при однаковому їх матеріально-правовому регулюванні дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків.

Із доданої до заяви ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 жовтня 2014 року не вбачається передбаченої ч. 1 ст. 355 ЦПК України підстави для перегляду ухвали судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2014 року, оскільки у зазначеному судовому рішенні предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог і фактичні обставини справи не є тотожними у порівнянні з ухвалою, про перегляд якої подано заяву.

Разом з тим із доданої до заяви постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 квітня 2014 року вбачається, що зазначена постанова постановлена у порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК України, тобто за результатами розгляду заяви про перегляд судових рішень, а тому на неї, виходячи з вищевказаного, не може здійснюватися посилання на підтвердження підстави, встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК.

Із урахуванням вищевказаного колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про визнання недійсними та скасування наказів про зміну в організації виробництва та звільнення, визнання недійсною зміну істотних умов праці, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними розрахунків, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення заробітної плати за час роботи в дні відпустки, визнання переліку до штатного розпису незаконним, за заявою ОСОБА_6 про перегляд ухвали судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2014 року до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова Г.В. Юровська Судді:Г.В. Юровська