У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ткачук О.С., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року у справі за позовом Київського національного університету імені Тараса Шевченка до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У липні 2013 року Київський національний університет імені Тараса Шевченка звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що під час навчання ОСОБА_5 в Інституті філології Київського національного університету імені Тараса Шевченка на заочній формі навчання у 2002 році Голова Верховної Ради України звернувся до ректора університету щодо сприяння останній в наданні житла на час екзаменаційної сесії, оскільки вона є інвалідом та постійно потребує сторонньої допомоги. Звернення було задоволено. За розпорядженням ректора університету ОСОБА_5 та її матері надано дозвіл на тимчасове проживання у кімнаті 106/3 гуртожитку АДРЕСА_1 з 18 грудня 2002 року по 31 січня 2003 року. Після завершення зазначеного терміну, батько ОСОБА_5 - ОСОБА_2, звертався до керівництва навчального закладу з клопотанням про продовження терміну проживання спочатку до 28 лютого 2003 року, а потім до 1 липня 2003 року. У червні 2003 року ОСОБА_2 прийнятий на роботу до Київського національного університету імені Тараса Шевченка на посаду старшого майстра студмістечка та продовжив проживати разом зі своєю сім'єю у вказаній кімнаті гуртожитку. Відповідно до наказу ректора університету від 27 лютого 2006 року ОСОБА_2 звільнено з посади за власним бажанням. Враховуючи, що відповідачі не виселилися з гуртожитку, університетом було подано позов про їх виселення. Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 грудня 2007 року відповідачів виселено з кімнати АДРЕСА_1 однак зазначене рішення не виконано, а позивач пропустив строк для його примусового виконання. Крім того, за час проживання відповідачів у гуртожитку у них виникла заборгованість по оплаті електроенергії у сумі 68 462 грн. 52 коп.

Враховуючи наведене, позивач просив суд усунути перешкоди в реалізації свого права користування належним йому майном (будівлею) шляхом заборони ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 перебувати у будівлі по АДРЕСА_1, у м. Києві та зберігати в зазначеній будівлі належне їм майно, а також стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по комунальних послугамх за проживання його сім'ї у складі чотирьох осіб в гуртожитку та використану ними електроенергію в сумі 69 150 грн. 94 коп.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 вересня 2014 року у задоволенні позову Київського національного університету імені Тараса Шевченка відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року рішення районного суду скасовано у частині вирішення позовних вимог про усунення перешкоди у здійсненні права власності шляхом заборони збереження речей та про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку і хвалено в цій частині нове рішення про задоволенні позову. Усунуто перешкоди Київському національному університету імені Тараса Шевченка у здійсненні права власності на гуртожиток АДРЕСА_1, у м. Києві шляхом заборони ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 зберігати в будівлі по АДРЕСА_1, у м. Києві належне їм майно. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Київського національного університету імені Тараса Шевченка заборгованість за комунальні послуги за період з вересня 2006 року по квітень 2014 року в загальній сумі - 69 150 грн. 94 коп. Вирішено питання судових витрат. В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального й процесуального права, та залишити в силі рішення районного суду.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення й доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ний доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності зазначеного судового рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом Київського національного університету імені Тараса Шевченка до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року відмовити.

Додані до скарг матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.С. Ткачук