АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 січня 2015 року

в справі за скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 листопада 2012 р., залишеного без змін ухвалою колегії суддів з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 07 лютого 2013 п., позов публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (надалі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») до ОСОБА_2 задоволено.

23 травня 2013 р. на виконання рішення суду Печерським районним судом м. Києва видано виконавчий лист.

В подальшому, за заявою стягувача, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№39309043 від 14 серпня 2013 р.

17 грудня 2013 р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, на підставі п.1 ч.1 ст.47 та ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

05 березня 2014 р. представником банку подано до департаменту державної виконавчої служби заяву про примусове виконання зазначеного судового рішення.

11 квітня 2014 р. постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби, на підставі п.4 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» відмовлено у відкритті провадження з примусового виконання судового рішення.

У квітні 2014 р. представник банку звернувся у суд із скаргою про визнання дії державного виконавця по винесенню зазначеної постанови незаконним, скасування постанови та зобов'язання відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби відкрити виконавче провадження з примусового виконання зазначеного судового рішення.

В обґрунтування заявленого зазначав, що постанову винесено з порушенням ч.5 ст.47, п.7 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», остільки повернення виконавчого документу стягувану без виконання не є перешкодою його повторного звернення.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13 січня 2015 р. скаргу задоволено.

Постановлено: визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4 щодо винесення постанови від 11 квітня 2014 р. про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2271/12, виданого Печерським районним судом м. Києва 21 травня 2013 р. неправомірними; визнати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4 від 11 квітня 2014 р. про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2271/12, виданого Печерським районним судом м. Києва 21 травня 2013 р. неправомірною та скасувати її; зобов'язати компетентних посадових осіб Державної виконавчої служби України відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2271/12, виданого Печерським районним судом м. Києва 21 травня 2013 р.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, посилаючись порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити ухвалу нового змісту про відмову в задоволенні скарги.

Колегія суддів, заслухавши представника ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, представника банку, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, представника виконавчої служби, який вважав апеляційну скаргу обґрунтованою, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Задовольняючи скаргу, районний суд обґрунтовано виходив з того, що дії державного виконавця, пов'язані з відмовою у відкритті виконавчого провадження, суперечать вимогами Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання апеляційної скарги представника ОСОБА_2 про законність дій державного виконавця та їх узгодженість з вимогами п.7 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», ретельно перевірялися судом першої інстанції, вони отримали належну оцінку в судовому рішенні та обґрунтовано визнані безпідставними.

Так, матеріали справи свідчать, що виконавчий лист з виконання судового рішення 17 грудня 2013р. повернуто стягувачу за його заявою, на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень ч.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документу стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, передбачених ст.22 цього Закону.

Встановлено, що 05 березня 2014р., тобто в межах строків, визначених положеннями ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» / протягом одного року/ банківська установа повторно пред'явила виконавчий лист до виконання.

Враховуючи викладені обставини, висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав до визнання дії державного виконавця неправомірними та зобов'язання відкрити виконавче провадження є законними та обґрунтованими.

Між тим, викладаючи резолютивну частину ухвали постановленні оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права.

Так, відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Разом з тим, звертаючись у суд зі скаргою, банк просив визнати постанову державного виконавця недійсною, в той час як її дійсність не оспорено, а районний суд, всупереч вимог ч.2 ст.387 ЦПК України, постанову державного виконавця скасував й зобов'язав невизначене коло осіб виконавчої служби поновити права скаржника.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про необхідність викладення резолютивної частини ухвали в іншій редакції й визнання дій державного виконавця неправомірними та зобов'язання його відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення районного суду від 21 травня 2013 р., яким постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райфайзенбанк Аваль» заборгованість за кредитним договором, в сумі 2 506 298, 68 євро, що в гривневому еквіваленті за курсом Національного Банку України складає 25 129200 грн. 71 коп., 10 519, 38 дол.США, що в гривневому еквіваленті за курсом Національного Банку України складає 84 081 грн. 42 коп. та 134 197 грн. 36 коп., в тому числі: 2 411 802, 43 євро - основна заборгованість, 94 496, 25 євро - заборгованість за відсотками, 10 519, 38 дол.США - заборгованість за відсотками та 134 197 грн. 36 коп. - пені за відсотками., а також 3 219 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 січня 2015 року змінити.

Викласти резолютивну частину ухвали в наступній редакції:

Скаргу представника публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4 щодо відмови у відкритті виконавчого провадження неправомірними.

Зобов'язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2271/12, виданого Печерським районним судом м. Києва 21 травня 2013 року.

В задоволенні скарги в іншій частині - відмовити.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 757/10668/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3452/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Москаленко К.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.