Справа № 761/1001/15-ц
Провадження № 2-з/761/94/2015
У Х В А Л А

Іменем України

09 лютого 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Фролової І. В.,

при секретарі - Вітріщаку Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про забезпечення позову шляхом накладення арешту у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 511/П/99/2008-840 від 06 серпня 2008 року за відсотками в розмірі 134 174,16 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 2 115 732,76 грн., та заборгованість за пенею у розмірі 521 800,60 грн., а також суму судового збору у розмірі 3 654 грн.

04 лютого 2015 року представником позивача через канцелярію суду подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, належне ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Підставою для накладення арешту вважає тривале прострочення відповідачів та його ухилення від виконання кредитних зобов'язань, значний розмір заборгованості.

Вивчивши подану заяву, суд прийшов до висновку про її необґрунтованість з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, за ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, полягає у тому, щоб засіб забезпечення позову відповідає предмету позову за вартістю.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Так, звертаючись до суду із вимогою про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, належне відповідачам по справі, заявник не конкретизує, яке саме майно є у власності відповідачів, та не підтверджує право власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на таке майно. Таким чином, вказана вимога є не деталізованою, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року, позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивачем не надано доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тобто доказів намагання відповідача по справі реалізувати майно, на яке може бути звернуто стягнення у разі задоволення позову, або ж вчинити дії, спрямовані на зменшення його ринкової вартості.

Посилання заявника на обставину тривалого прострочення відповідачів та його ухилення від виконання кредитних зобов'язань, значний розмір заборгованості, не може вважатись судом належними доказами для підтвердження утруднення виконання можливого позитивного рішення суду.

Крім того, варто зазначити, що прохання заявника накласти арешт на все майно відповідачів є явно неспівмірним позовним вимогам, що є невідповідністю ч. 3 ст. 152 ЦПК України.

Таким чином, суд вважає, що припущення заявника з приводу того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення, є необґрунтованим та передчасним.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 151-153, 209, 395 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про забезпечення позову шляхом накладення арешту у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: