Справа № 541/134/15-ц
Провадження №2/541/258/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 лютого 2015 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої, судді - Куцин В. М.,

при секретарі - Борисенко М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення заповіту, треті особи Управління Держземагенства у Миргородському районі, Біликівська сільська рада Миргородського району, Миргородська міська рада Полтавської області,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про тлумачення заповіту. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона згідно змісту заповіту складеного ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, є спадкоємицею земельної ділянки площею 3,10 га, яка знаходиться на території Біликівської сільської ради, Миргородського району, Полтавської області та посвідчена державним актом на право власності серія ПЛ № 182005, виданого 19 жовтня 2004 року Миргородською райдержадміністрацією на підставі розпорядження райдержадміністрації від 14 вересня 2004 року № 207, кадастровий номер :00:003:0124. Цей заповіт за реєстраційним номером № 6967 записано і посвідчено ОСОБА_4, нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу 23 листопада 2005 року.

Заповідачка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. При зверненні позивачем про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом до державного нотаріуса Бобир О.Ю., Першої Миргородської державної нотаріальної контори Полтавської області, нотаріусом винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з неможливістю однозначного тлумачення змісту заповіту, посвідченого від імені ОСОБА_3 02 листопада 2013 року Біликівською сільською радою, Миргородського району, Полтавської області за реєстровим номером №82 на ім'я спадкоємця ОСОБА_2, в якому не зазначені інші ідентифікаційні дані на земельну ділянку окрім площі - 3,10 га та місця розміщення, а саме : Біликівська сільська рада, Миргородського району, що збігається з даними земельної ділянки, що вказана в заповіті на ім'я ОСОБА_1

ОСОБА_3, мала на території Біликівської сільської ради, Миргородського району, Полтавської області дві земельні ділянки однакової площі - по 3,10 га, що засвідчено державними актами і заповіла їх своїм онукам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Але заповіт за реєстраційним номером №82, посвідчений Біликівською сільською радою, Миргородського району, Полтавської області, від 02 листопада 2013 року на ім'я ОСОБА_2 не містить повної інформації щодо земельної ділянки, а саме : Державний акт на право власності серія ПЛ №182634, виданий Миргородською райдержадміністрацією 14 вересня 2004 року, кадастровий номер :00:003:0123, що створює невизначеність у змісті заповіту і останньої волі заповідачки.

У зв'язку з вищевикладеним позивач змушена звернутися з позовом про тлумачення заповіту.

В ході судового розгляду до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, залучено Управління Держземагенства у Миргородському районі, Біликівську сільську раду Миргородського району, Миргородську міську раду Полтавської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, просила задовольнити їх з підстав викладених у позові. Суду пояснила, що в 2005 році ОСОБА_3, яка була бабусею її та відповідача ОСОБА_2, зробила розпорядження на випадок своєї смерті, та заповіла їй одну з належних їй на території Біликівської сільської ради земельну ділянку. Після смерті бабусі виявилося, що в складеному заповіті на ім'я відповідача ОСОБА_2 відсутні дані, які б свідчили, що відповідачу заповідана інша земельна ділянка, що належала бабусі. Оскільки нотаріус відмовляє їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як заповіт складений на ім'я відповідача посвідчений в 2013 році, просила суд розтлумачити заповіт, вказавши, що ОСОБА_3 їй і відповідачу заповіла різні земельні ділянки.

Відповідач ОСОБА_2 заявлений позов визнав повністю, просив його задовольнити. Суду пояснив, що йому було достовірно відомо про наявність у заповідача ОСОБА_3, яка була їх з позивачкою бабусею, двох земельних ділянок, кожна площею 3,1 га., що знаходяться на території Біликівської сільської ради. Також він знав про волю бабусі зробити заповіт на обох внуків, кожному заповісти по одній земельній ділянці. Про те, що існує заповіт на ім'я позивачки йому також було відомо. В заповіті на ім'я ОСОБА_2 не було зазначено на його думку всі дані, що ідентифікують земельну ділянку через юридичну необізнаність секретаря сільської ради, яка посвідчувала цей заповіт. Він може стверджувати, що бажанням спадкодавця ОСОБА_3 було передати у спадщину йому, ОСОБА_2, земельну ділянку площею 3,10 га, розташовану на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 182634, так як заповітом в 2005 року ОСОБА_3 передала у спадщину ОСОБА_1 земельну ділянку площею 3,10 га, розташовану на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 182005.

Представник третьої особи Миргородської міської ради Полтавської області Лисенко Р. О. не заперечував проти задоволення позову.

Представник Біликівської сільської ради Миргородського району направив на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності свого представника, проти задоволення позову не заперечують (а.с.32).

Представник Управління Держземагенства в Миргородському районі .в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи на адресу не надходило (а.с28).

Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є власницею земельної ділянки площею 3,10 га, яка знаходиться на території Біликівської сільської ради, Миргородського району, Полтавської області та посвідчена Державним актом на право власності серія ПЛ № 182005, виданого 19 жовтня 2004 року Миргородською райдержадміністрацією на підставі розпорядження райдержадміністрації від 14 вересня 2004 року № 207, кадастровий номер :00:003:0124 та земельної ділянки площею 3,10 га, розташовану на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 182634, виданого на підставі розпорядження Миргородської райдержадміністрації №207 від 10.11.2004 року, кадастровий номер :00:003:0123 (а.с.9,10,33).

За життя ОСОБА_3 розпорядилася частиною своєї власності склавши заповіт, який посвідчено ОСОБА_4, нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу 23 листопада 2005 року на ім'я ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 3,10 га, яка знаходиться на території Біликівської сільської ради, Миргородського району, Полтавської області та посвідчена Державним актом на право власності серія ПЛ № 182005, виданого 19 жовтня 2004 року (а.с.5)

Не охоплену заповітом посвідченим від імені ОСОБА_3 23 листопада 2005 року нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу ОСОБА_4 зареєстрованого в реєстрі №6967 на ім'я ОСОБА_1, частину свого майна ОСОБА_3 02 листопада 2013 року заповіла ОСОБА_2, а саме: земельну ділянку площею 3,10 га розташовану на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 182634, виданого на підставі розпорядження Миргородської райдержадміністрації №207 від 10.11.2004 року, кадастровий номер :00:003:0123.

ІНФОРМАЦІЯ_2 заповідачка ОСОБА_3 померла, внаслідок чого відкрилася спадщина (а.с.8).

Інших спадкоємців майна спадкодавця ОСОБА_3 крім сторін по справі немає (а.с.29, 30).

При зверненні ОСОБА_1 для отримання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом до державного нотаріуса ОСОБА_5, Першої Миргородської державної нотаріальної контори Полтавської області, нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з неможливістю однозначного тлумачення змісту заповіту, посвідченого від імені ОСОБА_3 02 листопада 2013 року Біликівською сільською радою, Миргородського району, Полтавської області за реєстровим номером №82 на ім'я спадкоємця ОСОБА_2 (а.с.4).

Відповідно до статті 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Статтею 213 ЦК України передбачено, що на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішенням посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що справжньою волею заповідача ОСОБА_3 було передати у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, яка не охоплена заповітом на ім'я ОСОБА_1, отже визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 213, 1256 ЦК України, ст.ст. 10, 11,174, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 293 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Здійснити тлумачення заповіту посвідченого від імені ОСОБА_3 02 листопада 2013 року секретарем Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі №82 визначивши, що волею заповідача ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, було передати у спадщину ОСОБА_2 майно: земельну ділянку площею 3,10 га розташовану на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 182634, виданого на підставі розпорядження Миргородської райдержадміністрації №207 від 10.11.2004 року, кадастровий номер :00:003:0123, на ім'я ОСОБА_3, яке не охоплене заповітом посвідченим від імені ОСОБА_3 23 листопада 2005 року нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу ОСОБА_4 зареєстрованого в реєстрі №6967 на ім'я ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області, через Миргородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: В. М. Куцин