Номер провадження: 22-ц/785/661/15
Головуючий у першій інстанції Швець В. М.
Доповідач Суворов В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі :

головуючого судді - Суворова В.О.

судді - Сватаненко В.І.

судді - Артеменко І.А.

при секретарі - Фабіжевській Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 липня 2014 року по справі за позовом комунального підприємства "Житсервіс-2" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинку і при будинкової території з лютого 2008 року по листопад 2013 року в сумі 5971 грн. 62 коп. , -

встановила:

14 листопада 2013 року позивач звернувся з зазначеним позовом. Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що позивач є власником та мешкає в квартирі АДРЕСА_1, загальною площею 58,5 кв.м. Будинок знаходиться на обслуговуванні позивача, який утримує даний будинок. Відповідач не проводить оплату комунальних платежів за утримання будинку, у зв'язку з чим з січня 2008 року по 01.11.2013 року виникла заборгованість, яка складає 5791, 62 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що він не укладав з позивачем договір на утримання будинку, а також вказує на пропуск строку позивної давності. У суді першої інстанції відповідач участь не брав.

Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 липня 2014 року позов КП "Житсервіс-2" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволений. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства "Житсервіс-2" заборгованість в розмірі - 5791,62грн. та судові витрати в розмірі 229,4грн.

Відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення, яка ухвалою суду першої інстанції від 27 жовтня 2014 року залишена без задоволення (а.с.64).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалення нового рішення, яким просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність рішення суду в межах вимог скаржника і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи, на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи, на які визначаються виключно за договором.

Судовою колегією встановлено, що відповідач зареєстрований та мешкає в квартирі АДРЕСА_1. Відповідач є власником вказаної квартири з 24 листопада 1995 р. (а.с.39,40) .

Рішеннями Ізмаїльського міськвиконкому №241 від 15 березня 2007р., №507 від 15 травня 2008 року, №1620 від 18 листопада 2010 року встановлені тарифи на утримання жилих будинків та прибудинкових територій, відповідно яких позивач розрахував заборгованість відповідача.

Відповідач з 2008 року не проводить оплату комунальних послуг за утримання будинку, в якому знаходиться його квартира.

Згідно особового рахунку НОМЕР_1 у відповідача з січня 2008 року по 01 листопада 2013 року виникла заборгованість в розмірі 5791грн.62 коп.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції розглядаючи справу вірно прийшов до висновку, що відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" на відповідачеві лежить обов'язок по сплаті житлово-комунальних послуг.

Відповідач заперечуючи проти позову вказує, що з ним не укладався типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у зв'язку з чим він не зобов'язаний сплачувати кошти. Судова колегія вважає, що вказаний довід є безпідставним. Так, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону N 1875-IV від 24 червня 2004 року (Постанова Верховного Суду України від 10.10.2012 року , справа № 6-110цс12). З урахуванням того, що відповідач не пропонував укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, судова колегія вважає, що не зважаючи на відсутність договору відповідач зобов'язаний сплачувати вартість наданих послуг.

Відповідач вказує, що він як власник квартири самостійно обслуговує її, але судова колегія звертає увагу, що позов заявлений до відповідача про стягнення комунальних витрат на отримання в цілому всього будинку.

Відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з тих підстав, що він не сповіщався про час та місце слухання справи. Судова колегія звертає увагу, що відповідач знав про те, що на розгляді знаходиться справа про стягнення з нього заборгованості по платежам за утримання будинку, 15 січня 2014 року та 28 травня 2014 року він звертався до суду з заявою про відкладення слухання справи. На адресу відповідача була направлена судова повістка з зазначенням про час та місце слухання справи, яка не була вручена у зв'язку з її поверненням за спливом строку зберігання (а.с.49). Відповідно до ст. 309 ЦПК України у суду апеляційної інстанції відсутні повноваження щодо скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в позові з підстав того, що справа була розглянута в відсутності відповідача, який не був сповіщений належним чином. На підставі викладеного судова колегія приходить до висновку, що в зазначеній частині апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судова колегія не бере до уваги довід апелянта, що позивач не надає послуг з утримання будинку і прибудинкової території , оскільки у ОСОБА_2 з вказаного приводу є право на звернення до суду з вимогою про зобов'язання позивача виконати роботи, обумовлені договором, чи зменшення розміру сплати пропорційно не наданим послугам.

Судова колегія звертає увагу, що відповідач подаючи заперечення проти позову вказує на пропуск позивачем строку позивної давності, та просить застосувати наслідки пропуску строку позивної давності. Судова колегія звертає увагу, що позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача заборгованості у листопаді 2013 року. Судова колегія вважає, що позивач пропустив строк позивної давності, у зв'язку з чим його позов підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення заборгованості з листопада 2010 року

Відповідно до частин третьої і четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Згідно з роз'ясненнями , наданими листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013 року "Про окремі питання застосування строків позовної давності", оскільки рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду (стаття 303 ЦПК України), то заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Тому судова колегія приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість по сплаті за оплату послуг на утримання будинків і при будинкових територій з листопада 2010 року по листопад 2013 року, яка складає за листопад - грудень 2010 року 66*=122 грн., за січень-грудень 2011 року-1291 грн. 68 коп., за січень-грудень 2012 року-1291 грн., за січень-листопад 2013 р.-1076 грн., а всього 3780 грн.

Згідно з п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування , не змінюючи суть рішення , і вони стосуються окремих його частин , зокрема виправлення помилок суду першої інстанції щодо розміру суми, що підлягає стягненню , розподілу судових витрат тощо. Якщо помилки у такому рішенні стосуються фактичної сторони справи чи правового обґрунтування рішення, то їх усунення необхідно вважати також зміною рішення, тому апеляційний суд не повинен усувати такі помилки ухвалою із зазначенням про залишення рішення без змін, з його уточненням чи доповненням.

Суд першої інстанції розглядаючи справу не звернув увагу на те, що відповідач обґрунтовано ставив питання про застосування строку позивної давності, яке підлягало задоволенню .

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, виносячи рішення, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п. 1,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 липня 2014 року змінити.

Ухвалити рішення, яким позов комунального підприємства "Житсервіс-2" задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства "Житсервіс-2" заборгованість по оплаті послуг з утримання будинку і прибудинкової території з серпня 2010 року по листопад 2013 року в сумі 3780 грн. та судові витрати в сумі 229 грн. 40 коп. за розгляд справи у суді першої інстанції

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.О. Суворов

І.А. Артеменко

В.І. Сватаненко