АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/523/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 Скляренко В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівПальонного В. С. , Карпенко О. В.
при секретаріЖуравель Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини та додаткових витрат на дитину ,-

в с т а н о в и л а :

22 вересня 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини та додаткових витрат на дитину, посилаючись на те, що 09 жовтня 1993 року між нею та ОСОБА_7 був укладений шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Катеринопільського районного управління юстиції у Черкаській області актовий запис № 56. В шлюбі у них народилася дочка - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_6 вказує в позові, що 25 липня 2011 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_7 розірвано.

02 червня 2010 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси з відповідача ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6. стягнуто аліменти на утримання дочки - ОСОБА_8 в розмірі 1/4 частини заробітної плати щомісячно, але не менше 30 % від встановленого законом прожиткового мінімумі на дитину відповідного віку, починаючи з 25 березня 2010 року до її повноліття.

Позивач ОСОБА_6 на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, від другого шлюбу.

З вересня 2011 року їх з відповідачем дочка - ОСОБА_8 навчається на денній формі в Черкаському медичному коледжі за спеціальністю «Медико-профілактична справа». Термін навчання 3,5 роки - до 30 січня 2015 року. Дочка ніде не працює і себе утримувати на даний час не може у зв'язку з навчанням на денній формі. Відповідно до договору № 89 від 19 серпня 2011 року вартість освітніх послуг становить 22120 грн., починаючи з вересня 2011 року вона щосеместрово сплачує по 3160 грн. Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_7 не бажає в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу та сплачувати аліменти на утримання їх дочки після досягнення повноліття в зв'язку з продовженням навчання і ухиляється від виконання вказаного обов'язку. Так як, починаючи з вересня 2011 року, позивачем щосеместрово сплачувались кошти за навчання дочки по 3160 грн., то за час навчання нею сплачено 18960 грн. Останній платіж здійснено 30 грудня 2013 року у сумі 3160 грн. Таким чином , вона вважає, що відповідач повинен оплатити ці додаткові витрати на доньку, а тому з відповідача ОСОБА_7 підлягає стягненню сума у розмірі 9480 грн. на користь позивача.

В зв'язку з цим позивач ОСОБА_6 звернулася до суду з даним позовом та просила стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для відповідної вікової категорії на дитину щомісячно, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_3 і до 30 січня 2015 року; стягнути з ОСОБА_7 на її користь додаткові витрати на утримання дочки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 9480 грн.

14 листопада 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про зміну та уточнення позовних вимог та просила стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, на період навчання, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_3 і до 30 січня 2015 року; стягнути з ОСОБА_7 на її користь кошти на додаткові витрати на утримання дочки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 9480 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини та додаткових витрат на дитину задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 22 вересня 2014 року і до закінчення дитиною навчання 30 січня 2015 року, але не більше, ніж до досягнення нею 23-річного віку.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судові витрати в сумі 1217,60 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_6 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим просить змінити рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 грудня 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, відповідача, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов частково, суд виходив із обгрунтованості вимог позивача щодо стягнення аліментів на дочку, яка продовжує навчання та стягнув аліменти з дня подачі позову до закінчення навчання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на дитину, суд першої інстанції виходив з того, що після досягнення дочкою повноліття відповідач в добровільному порядку брав участь в утриманні своєї дочки, перераховуючи їй кошти на картковий рахунок. Суд першої інстанції також виходив з того, сплачуючи аліменти за рішенням суду та після досягнення дочкою повноліття, надаючи в добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання, відповідач виконував свої обов'язки по утриманню дитини, а позивач, отримуючи аліменти мала можливість розпорядитися ними та оплачувати навчання дочки в медичному коледжі. Суд послався, що правовідносини щодо утримання неповнолітніх дітей відповідно до ст. 185 СК України про додаткові витрати, що викликані особливими обставинами, не розповсюджуються на правовідносини, які виникли щодо обов'язку батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися.

Також при винесенні рішення судом враховано матеріальний стан сторін, який підтверджений довідками про доходи сторін, наданими в судовому засіданні, та вважав, що при стягненні з відповідача ОСОБА_7 на користь позивача ОСОБА_6 аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_8, яка продовжує навчання, відповідач не матиме можливості оплачувати додаткові витрати на її навчання.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є вірними і обгрунтованими, такими що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09 жовтня 1993 року по 25 липня 2011 року, який було розірвано рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбу в сторін народилася дочка ОСОБА_8.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 червня 2010 року стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 25 березня 2010 року до повноліття дитини.

В судовому засіданні встановлено, що у зв'язку з досягненням повноліття ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, стягнення аліментів на її утримання з відповідача ОСОБА_7 припинено.

Відповідно договору № 89 від 19 серпня 2011 року про підготовку фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем «молодший спеціаліст» за спеціальністю «Медико-профілактична справа» ОСОБА_8 є студенткою Черкаського медичного коледжу.

Згідно даних довідки Черкаського медичного коледжу від 12 вересня 2014 року № 1873/0403 вбачається, що ОСОБА_8 є студенткою IV курсу даного коледжу I-II рівня акредитації, яка навчається на денній формі на контрактній основі (з 01 вересня 2011 року по 30 січня 2015 року).

Позивач ОСОБА_6, звертаючись до суду з позовною вимогою про стягнення з відповідача ОСОБА_7 додаткових витрат на дитину, посилалася на те, що без матеріальної підтримки відповідача, їй важко утримувати дочку, забезпечувати її всім необхідним для навчання та життя, оскільки її доходів не вистачає на утримання дочки. При цьому позивач ОСОБА_6 вказувала на те, що відповідач не бажає в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу та сплачувати аліменти на утримання їх дочки і ухиляється від вказаного обов'язку, що суперечить фактичним обставинам справи та доказам, яким суд дав належну оцінку, що надані сторонами у справі.

Відповідно до вимог ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, а саме із довідки КП «СУБ «Митниця» Черкаської міської ради від 03 листопада 2014 року № 1069, що за період з 08 грудня 2010 року по 02 вересня 2014 року відповідачем ОСОБА_7 перераховано позивачу на користь доньки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в сумі 49099,36 грн. (а. с. 35).

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що підтверджено сторонами, що відповідач ОСОБА_7 у жовтні та листопаді 2014 року перераховував дочці - ОСОБА_8 (після досягнення нею повноліття та припинення стягнення аліментів на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 червня 2010 року) кошти в сумі 2000 грн. та 1000 грн., що також вбачається із заяви дочки сторін - ОСОБА_8, яка знаходиться в матеріалах справи (а. с. 42).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи, що судом не встановлено порушення прав позивача з боку відповідача щодо надання матеріальної допомоги на утримання дочки, а захисту підлягають лише порушені права, то за таких обставин суд обґрунтовано стягнув аліменти на дочку, яка продовжує навчання з дня подачі позову до суду до дати закінчення навчання, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення аліментів з ІНФОРМАЦІЯ_3 та в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, оскільки сплачені позивачем кошти за навчання дочки не є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом ) , а тому суд їх не задовольнив, з чим погоджується колегія суддів. Оплата за навчання в учбових закладах не є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами, тому звернення з такими вимогами на підставі ст. 185 СК України не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Обов'язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що доводи апелянта не підлягають задоволенню, оскільки є необґрунтованими та безпідставними, спростовуються матеріалами справи та доказами, яким суд дав належну оцінку, дійшовши висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Посилання апелянта, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Виходячи з викладеного, доводи апелянта носять суб'єктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстави для зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини та додаткових витрат на дитину - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :