У х в а л а

іменем україни

15 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, прокуратури Октябрського району м. Полтави, відкритого акціонерного товариства «Ощадбанк України», Відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції про звільнення майна з-під арешту, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 07 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 04 березня 2008 року між ним та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 404 000 грн. У забезпечення виконання умов кредитного договору між цими ж сторонами 04 березня 2008 року укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого відповідач надав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. 17 квітня 2013 року Октябрським районним судом м. Полтави винесено рішення про звернення стягнення на предмет застави та виселення боржника. Однак, Відділом державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції (далі - ВДВС Полтавського РУЮ ) та старшим слідчим прокуратури Октябрського району м. Полтави винесено постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_3 Враховуючи викладене, позивач просив скасувати постанову про накладення арешту на майно, винесену 20 квітня 2011 року старшим слідчим прокуратури Октябрського району м. Полтави.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 07 жовтня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення місцевого та ухвалу апеляційного судів, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та просить закрити провадження у справі.

Касаційна скарга заявника підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що на даний час триває розслідування кримінальної справи, в межах якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, а питання щодо його скасування не віднесено до повноважень суду в порядку цивільного судочинства, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна.

Установлено, що 04 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 404 000 грн.

В забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 04 березня 2008 року було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого останній надав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 у м. Полтаві, що належить йому на праві власності.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 задоволено. Звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 у м. Полтаві, загальною площею 82,7 кв. м, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки.

Постановою слідчого прокуратури Октябрського району м. Полтави від 20 квітня 2011 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_3 у межах кримінальної справи № 09236140.

Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу (ст. 396 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Разом із тим, відповідно до ч. 4 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України, ГПК України, КПК України або КУпАП віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення.

У зв'язку з наведеним, суди мали виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про цивільне право (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Разом з тим, порядок і спосіб оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого у межах кримінальної справи (кримінального провадження) визначено нормами КПК України та віднесено до провадження у кримінальних справах (кримінального провадження).

За правилом ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

ПАТ КБ «ПриватБанк» заявило вимоги щодо звільнення майна з-під арешту, накладеного постановою слідчого прокуратури у межах кримінальної справи, а тому справа не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи те, що порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, допустили як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених ч. 1 ст. 340, п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись статтями 333, 336, 340, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 07 жовтня 2014 року скасувати.

Провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, прокуратури Октябрського району м. Полтави, відкритого акціонерного товариства «Ощадбанк України», Відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції про звільнення майна з-під арешту закрити.

Роз'яснити публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк», що воно має право в порядку, визначеному ст. 176 КПК України, звернутися із клопотанням про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська