Справа № 278/418/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

16.01.2015 року, суддя Житомирського районного суду Житомирської області Мокрецький В.І., розглянувши матеріали зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Сінгурівської сільської ради Житомирського району, Управління Держземагенства у Житомирському районі про визнання права власності на земельну ділянку, про демонтаж споруди та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом, в якому просила суд визнати межу, що розділяє земельні ділянки, які належать ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, розташованих в с. Пряжів, вул. Шевченка, 117, Житомирського району, таким чином, що відступають від будівлі сараю, власницею якого являється ОСОБА_1 на один метр, згідно норм встановлених ДБН 360-92 (далі вимога №1); прибудовану кухню, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3, демонтувати, як таку, що згідно діючого законодавства, збудована з порушенням норм (далі вимога №2); зобов'язати Сінгурівська сільську раду Житомирського району та Управління Держземагенства у Житомирському районі внести зміни до державних актів на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 серії ЯГ №791523, серії ЯЛ №501476 від 17.09.2010 року на право власності та інше (далі вимога №3); визнати недійсним та скасувати державний акт серії ЯЛ №501476 від 07.09.2010 року на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (далі вимога №4); встановити межі, які розділяють земельні ділянки, що належать ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 таким чином, що відступають від будівлі сараю, власницею якого являється ОСОБА_1 на один метр, згідно норм встановлених ДБН 92 (далі вимога №5); стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь по 50000 грн. моральної шкоди (далі вимога №6).

Проте, даний позов не відповідав вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки позовні вимоги №1, 2 та 5 не узгоджувалися з повноваженнями суду, так як стаття 16 ЦК України не передбачає таких способів захисту цивільних прав та інтересів, які зазначені у цих позовних вимогах, а позовна вимога №3 взагалі є незрозумілою.

Крім того, ОСОБА_1 за подачу цього позову було сплачено судовий збір лише в сумі 153 грн., хоча відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за позовну вимогу про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на землю серії ЯЛ №501476 ОСОБА_1 повинна була сплатити судовий збір у розмірі 1% від вартості спірної земельної ділянки, право власності на яку посвідчується оскаржуваним державним актом, але не менше 243 грн. 60 коп. та не більше 3654 грн. Однак, позивачкою не було надано доказів про дійсну вартість наведеної спірної земельної ділянки, що, в свою чергу, унеможливлює визначення розміру судового збору, який вона повинна була сплатити за цю позовну вимогу.

Також ОСОБА_1 не було сплачено судовий збір за позовну вимогу №6, який у відповідності до згаданого вище закону становить 1% від загальної суми моральної шкоди, тобто в сумі 1000 грн.

Ухвалою суду від 22 грудня 2014 року матеріали вказаної зустрічної позовної заяви залишені без руху, а ОСОБА_1 був наданий строк для усунення вищевказаних недоліків.

05 січня 2015 року позивачка на виконання цієї ухвали надала до суду уточнену зустрічну позовну заяву, в якій просить прибудовану кухню, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3, демонтувати, як таку, що згідно діючого законодавства, збудована з порушенням норм відповідно ДБН-92, визнати за нею право власності на земельну ділянку, яка розташована в с. Пряжів, по вул. Шевченка, 117, Житомирського району, а також стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 5000 грн. моральної шкоди. Також ОСОБА_1 надала квитанцію про сплату судового збору в сумі 190,60 грн.

Однак, уточнена зустрічна позовна заява від 05.01.2015 року також не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України з наступних підстав.

Як вже було зазначено вище позовна вимога про демонтування кухні, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не узгоджується з повноваженнями суду, оскільки такий спосіб захисту цивільних прав не передбачений ст. 16 ЦК України.

Також у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за позовну вимогу про визнання за ОСОБА_1 права власності на вищевказану земельну ділянку, остання повинна була сплатити судовий збір у розмірі 1% від вартості цієї земельної ділянки, але не менше 243 грн. 60 коп. та не більше 3654 грн.

Однак, позивачкою не надано доказів про дійсну вартість наведеної спірної земельної ділянки, що, в свою чергу, унеможливлює визначення розміру судового збору, який вона повинна сплатити за цю позовну вимогу.

Окрім цього, позивачкою не зазначено розмір земельної ділянки, право власності на яку вона просить визнати за нею.

За таких обставин зустрічну позовну заяву від 05 січня 2015 року слід на підставі ч. 1 ст. 121 ЦПК України залишити без руху і надати ОСОБА_1 строк для усунення перелічених недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Сінгурівської сільської ради Житомирського району, Управління Держземагенства у Житомирському районі про визнання права власності на земельну ділянку, про демонтаж споруди та стягнення моральної шкоди залишити без руху, про що повідомити позивачку, надавши їй строк 5 днів з дня отримання даної ухвали для усунення зазначених недоліків.

В разі не виправлення недоліків у наданий строк позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачці.

Суддя: