Справа № 297/3145/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 травня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Боднар О.В., Джуги С.Д.,

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ КБ «Надра» Стрюкової І.О. на заочне рішення Берегівського районного суду від 05 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про розірвання договору банківського вкладу, повернення суми вкладу, відшкодування збитків та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» (далі по тексту - ПАТ КБ «Надра») про розірвання договору банківського вкладу, повернення суми вкладу, відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що між ним та відповідачем було укладено три договори банківського вкладу: №1995524 від 05.08.2014 року на суму 150 000 грн.; №1997511 від 07.08.2014 року на суму 150 000 грн.; №1998664 від 08.08.2014 року на суму 150 000 грн. Згідно всіх вказаних договорів строк вкладу становив 3 місяці. Вклад по першому договору він отримав вчасно.

З огляду на те, що 07.11.2014 року він уклав попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, на забезпечення якого сплатив завдаток 10 000 доларів США (еквівалентно 145 000 грн.), та потребував грошей для повної оплати майна, він звернувся до банку в усній формі щодо повернення грошових коштів за двома договорами, однак отримав відповідь, що строк повернення кошів ще не настав через автоматичну пролонгацію договорів.

Тоді він вирішив скористатися правом на дострокове повернення коштів, однак отримав відмову банку яка вмотивована проведенням АТО, суспільно-політичним напруженням та наявністю елементів ризику в банківській системі.

Така відмова не ґрунтується на вимогах Закону та є протиправною, а тому він вправі вимагати розірвання договорів та повернення коштів.

Крім того внаслідок протиправного неповернення банківського вкладу йому завдано збитків у вигляді втраченого завдатку за попереднім договором купівлі-продажу в розмірі 145 000 грн.

Також згідно ст. 611 ЦК України має право на відшкодування моральної шкоди, яку він оцінює в 50 000 грн.

На підставі наведеного просив суд: 1) достроково розірвати договори банківського вкладу №1997511 від 07.08.2014 року та №1998664 від 08.08.2014 року; 20 стягнути з відповідача на його користь суму грошових вкладів за двома договорами в розмірі 300 000 грн.; 3) стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 145 000 грн. та 50 000 грн. моральної шкоди.

Заочним рішенням Берегівського районного суду від 05.02.2015 року позов ОСОБА_3 - задоволено частково. Достроково розірвано договори банківського вкладу №1997511 від 07.08.2014 року та №1998664 від 08.08.2014 року, укладені між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Надра». Стягнуто з ПАТ КБ «Надра» на користь ОСОБА_3 суму грошових вкладів в розмірі 300 000 грн. Стягнуто з ПАТ КБ «Надра» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 145 000 грн. Стягнуто з ПАТ КБ «Надра» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Вирішено питання про судові витрати.

На дане рішення ПАТ КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ КБ «Надра» Стрюкової І.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить дане рішення скасувати в частині стягнення матеріальної (збитків) та моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні даних позовних вимог. В обґрунтування скарги посилається на те, що попередній договір купівлі-продажу на який посилався позивач є нікчемним через недотримання нотаріальної форми. Також звертає уваги на те, що ні договором на главами 71, 72 ЦК України не передбачено такої відповідальності як відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення збитків та моральної шкоди, то колегія суддів, відповідно до приписів ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в цій частині.

Задовольняючи частково дані позові вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Однак з даним висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів виходячи з наступного.

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

В обґрунтування завдання йому збитків та їх розміру ОСОБА_3 послався на попередній договір купівлі-продажу від 07.11.2014 року, згідно умов якого він домовився 17.11.2014 року укласти договір купівлі-продажу квартири за 30 000 доларів США. Пунктом 3 даного попереднього вказано, що покупець передає завдаток в розмірі 10 000 доларів США, а саме 145 000 грн. (а.с.19). Даний договір укладено у простій письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Тобто в даному випадку попередній договір купівлі-продажу підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Згідно ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Таким чином попередній договір купівлі-продажу, на який посилається позивач в обґрунтування вимоги про відшкодування збитків, є нікчемним, а відтак не створює жодних правових наслідків.

Інших якихось обставин на підтвердження завдання йому збитків позивачем не наведено, а відтак така вимога задоволенню не підлягає.

З приводу вимоги про відшкодування моральної шкоди колегія суддів констатує наступне.

В обґрунтування даної вимоги поповича посилався на ст. 611 ЦК України.

Згідно даної норми У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

З даної норми слідує, що особа має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення зобов'язання у тому випадку якщо це передбачено договором або законом.

Договорами банківського вкладу №1997511 від 07.08.2014 року та №1998664 від 08.08.2014 року не передбачено такої відповідальності банку як відшкодування вкладнику моральної шкоди через неповернення банківського вкладу.

Також не містять жодного припису щодо відшкодування моральної шкоди норми глав 71, 72 ЦК України, які регулюють договори банківського вкладу та банківського рахунку.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вимога ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди не ґрунтується на вимогах закону та укладеного між сторонами договору.

Таким чином судом першої інстанції помилково та необґрунтовано задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині згідно п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні даних позовних вимог.

Апелянт при подачі апеляційної скарги був звільнений від сплати судового збору на підставі п.22 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню судовий збір, який підлягав сплаті за дану апеляційну скаргу в розмірі 846,80 грн. (725 грн. + 121,80 грн.).

Керуючись ст.ст. 220, 611, 635, 657 ЦК України, ст.ст. 88, 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ КБ «Надра» Стрюкової І.О. задовольнити.

Скасувати заочне рішення Берегівського районного суду від 05 лютого 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про стягнення матеріальної та моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні даних позовних вимог.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 846 (вісімсот сорок шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, після чого протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді