АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/792/2015 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5лютого 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача Антоненко Н.О.,

суддів Котули Л.Г., Шкоріної О.І. при секретарі Слащуку А.С.

за участю представника заявника Салеомона А.А.,

представника

заінтересованої особи ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Салеомона Артема Андрійовича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року про відмову у задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за кордон.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року відмовлено у задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за кордон.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що підстав вважати, що ОСОБА_5 як посадова особа боржника ухиляється від виконання зобов'язань чи намагається уникнути їх виконання, немає, у зв'язку з чим немає і підстав для його обмеження у праві виїзду за кордон.

В апеляційній скарзі Державний виконавець ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Салеомон А.А. просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року та постановити нову ухвалу, якою обмежити у праві виїзду за кордон ОСОБА_5 Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник заявника та представник заінтересованої особи просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 3771 ЦПК вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця є виправданим лише у випадку, коли державним виконавцем буде доведено з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 як посадова особа боржника якимось чином відступає, ухиляється чи своїми діями навмисно намагатися вчиняти дії, які дали б змогу йому уникнути виконання зобов'язання, у матеріалах справи не міститься.

Крім того, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

З матеріалі справи вбачається, що державним виконавцем на момент звернення до суду з поданням не доведено, що факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього податковою вимогою ДПІ у Шевченківському районі м. Києва, вже відбувся і об'єктивно підтверджений наявними у матеріалах виконавчого провадження доказами.

З урахуванням викладеного та враховуючи, що вирішення питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 3771 ЦПК, та за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону № 606-XIV у зв'язку з ухиленням боржника від виконання рішення державного органу, що перебуває на виконанні, а заявник в свою чергу жодних належних та допустимих доказів, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_5 як посадова особа боржника ухиляється від виконання вимоги ДПІ у Шевченківському р-ні м. Києва ГУ Міндоходів у м. Києві і може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов'язань, покладених на нього податковою вимогою, суду не надав, відсутні підстави для обмеження ОСОБА_5 у виїзді за кордон. Крім того, виконавчий лист знаходиться на виконанні і не позбавляє державного виконавця можливості вжити заходів реагування, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав для задоволення подання державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві про тимчасове обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за кордон на підставі Закону України «Про порядок виїзду та в'їзду в Україну громадян України».

З огляду на таке доводи апеляційної скарги висновків суду, викладених в оскаржуваній ухвалі, не спростовують і на їх правильність не впливають, оскільки спростовуються встановленими судом обставинами. Висновок суду, викладений в оскаржуваній ухвалі, ґрунтується на вимогах закону і підтверджується матеріалами справи. Передбачених ст. 312 ЦПК України підстав для скасування ухвали ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 308, 309 313 - 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Салеомона АртемаАндрійовича, відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді Л.Г. Котула

О.І. Шкоріна