РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

04 лютого 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Зуб Г. А.

при секретарі Левченко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на дитину,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому з подальшим уточненням просить визначити місце проживання сина, ОСОБА_3, народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, залишити його проживати разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 або за іншою адресою за місцем проживання позивача; встановити порядок побачень ОСОБА_2 з ОСОБА_3 на протязі шести годин на тиждень по суботах з 10.00 до 16.00 години до досягнення ОСОБА_3 12 років; стягнути з відповідача, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), або за умови якщо відповідач не працює і не має інших доходів, виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника в м. Харкові, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини у віці до 6 років, починаючи з 13.12.2010 року для дитини у віці від 6 до 18 років, щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття та допустити негайне виконання рішення суду.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що з 2008 р. до 2011 р. мешкала з відповідачем без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач стверджує, що на протязі останнього часу стосунки між нею та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до припинення між ними шлюбних відносин; відповідач нехтує сімейними цінностями, піклуванням про створення в сім'ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З його ініціативи між ними постійно виникали сварки, що негативно впливало на її психічний стан та кожен раз спричиняло мені та їй душевні страждання. Позивач стверджує, що вона добросовісно відноситься до виконання своїх батьківських обов'язків, в неї нормований робочий день. З роботодавцем укладений трудовий договір який передбачає своєчасну виплату заробітної плати та надання соціальних гарантій пов'язаних з материнством. Дитина відвідує дитячий садок, облікована в медичних установах; постійно слідкує за станом здоров'я дитини, її розвитком, виховує та піклується про неї, у неї з сином психологічний контакт, прив'язаність один до одного. Відповідач декілька разів висловлювався з погрозами на її адресу, що забере дитину до себе. При цьому позивач стверджує, що відповідач не має постійної роботи та заробітку; поведінка відповідача до членів своєї сім'ї характеризується грубістю; він емоційно не врівноважений та схильний до фізичних образ; не надає зароблені кошти на потреби сім'ї, в тому числі дитини; на протязі останнього часу відповідач без погодження з позивачем залишав в себе дитину на два та більше тижня та відмовлявся повернути сина; повертав дитину лише після загрози її звернення до органів внутрішніх справ з відповідною заявою про притягнення його до кримінальної відповідальності.

Позивач та її представник ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином та своєчасно, представник позивача надав до суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу за їх відсутності та винести заочне рішення по справі.

Відповідач до судового засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не сповістив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Представник третьої особи - Служба у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином та своєчасно, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність.

Суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ст.160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

У відповідності до вимог ст.161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Принципом 2 та 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року визначено:

Дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумове, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. На суспільстві і на органах публічної влади повинен лежати обов'язок здійснювати особливе піклування про дітей, що не мають сім'ї, і про дітей, що не мають достатніх засобів для існування. Бажано, щоб багатодітним сім'ям надавалась державна або інша допомога на утримання дітей.

З копії свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року і його батьками є сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2.(а.с11).

Вирішуючи питання про те, хто із батьків може забезпечити дитині повний і гармонійний розвиток, зростання її у розумінні під належною опікою, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості суд враховує і такі обставини.

З долученого до матеріалів справи висновку вбачається, що позивач працює в ТОВ "Велес" на посаді бухгалтера, має постійне місце проживання, за місцем роботи характеризується позитивно. Із довідки ФОП ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_3 двічі на тиждень відвідуває дитячу групу плавання у супроводі ОСОБА_1 у басейні "Волна". Згідно з інформацією, наданою адміністрацією ясла-садка загального розвитку Національного аерокосмічного університету ім. М. Є. Жуковського "Харківський авіаційний інститут", малолітній ОСОБА_3 відвідує заклад з вересня 2013 р. по теперешній час. Дитина розвивається гармонійно, відповідно до віку, завжди належним чином доглянутий та охайний, перебуває в спокійному психологічному стані, ввічливо та вільно спілкується з однолітками та дорослими. Згідно з довідкою медичного центру "Бэби-доктор", ОСОБА_3 знаходиться під наглядом лікаря з серпня 2013 р.; фізично розвинений, доглянутий, товариський - завжди приходить на прийом у супроводі матері - ОСОБА_1, яка виконує усі рекомендації лікаря, сплачує за послуги медичного центру. Аналогічні відомості вбачаються з довідок лікаря-стоматолога ОСОБА_6, Міської спеціалізованої дитячо-юнацької спортивної школи олімпійського резерву, відділення фігурного катання на ковзанах. Відповідно до висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області за вих № 474 від 30 жовтня 2014 р., вважається за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю, ОСОБА_1.(а.с. 37-38).

Відповідно до ст.19 п. п. 5,6 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Оцінивши зібрані докази, суд вважає, що висновок органу опіки і піклування є обґрунтований, оскільки відповідачем ОСОБА_2 не надано жодної відомості про можливість визначення місця проживання дитини разом із ним, в тому числі не надано відомостей про наявність житла, постійної роботи, доходів, його участі у виховуванні сина.

Виходячи з матеріалів справи, малолітній ОСОБА_3 мешкає разом з ОСОБА_1, тому суд не находить підстав для негайного виконання судового рішення про встановлення місця проживання дитини і вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в цій частині.

Щодо визначення годин зустрічі батька ОСОБА_2 з сином, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов»язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Ст. 141 СК України, закріплено рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Тому, суд вважає, що в даній частині позовних вимог слід відмовити, оскільки позивач не може в своєму позові просити за відповідача, оскільки права позивачки в даному випадку не порушуються та відповідно до вимог до ст.. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Визначаючи розмір аліментів, що підлагають стягненню з ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3, суд виходить із такого:

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. З ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 цього Кодексу.

За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Відповідно до наведеного, позивач є працездатним чоловіком, тому суд вважає за необхідне визначити аліменти, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3, в розмірі в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.07.2014 року і до досягнення ним повноліття.

У відповідності зі ст.367 п.1 ч.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.1,5,141,150,151,153,155,160,161 Сімейного Кодексу України, ст.3,10,15,60,79,81,88,197,209,210,212,214,215,223ЦПК України,суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на дитину - задовольнити частково.

Визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, і.н. НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.07.2014 року і до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, судовий сбір на користь держави в розмірі 243 (двісті сорок три) гривень 60 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення. У разі, якщо рішення було винесено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий -