Справа № 758/7572/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

15 січня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Зарицької Ю. Л. ,

при секретарі - Сотніковій І. О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з вищезазначеним позовом, мотивуючи своїм вимоги тим, що він зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1, також проживав разом зі своїми батьками: ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його мати ОСОБА_4, яка за життя склала заповіт від 15.02.2000 року, згідно якого заповіла на його користь квартиру АДРЕСА_4, та яка належала їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05.09.1994 року. Також позивач зазначив, що його мати була також співвласником 1/5 частини квартири АДРЕСА_1, в якій вони разом проживали. Крім того, позивач вказав, що на ім'я його матері був зареєстрований на праві власності автомобіль марки DAEWOO LANOS, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1. Також позивач зазначив, що на момент смерті його мати була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4, проте фактично вони проживали разом в одному помешканні в АДРЕСА_1, що належала їм на праві спільної часткової власності. Позивач вказав, що в травні 2013 року звернувся до знайомого юриста, від якого йому стало відомо, що в силу положень ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивачем зазначено, що після смерті матері він продовжив проживати та утримувати квартиру АДРЕСА_1, продовжив користуватись та утримувати й інше спадкове майно, а отже фактично прийняв спадщину. Позивач зазначив, що в кінці серпня 2013 року, він спочатку звернувся до Третьої Київської Державної нотаріальної контори за місцем свого проживання, проте заяву про прийняття спадщини у нього не прийняли, роз'яснивши необхідність відповідного звернення до Чотирнадцятої Київської Державної нотаріальної контори. Однак, оскільки позивач був вимушений тимчасового виїхати за межі м. Києва для здійснення догляду за своєю хворою бабусею, яка проживає в Кіровоградській області, де перебував до листопада 2013 року. Після повернення до м. Києва позивач звернувся до Чотирнадцятої Київської Державної нотаріальної контори, проте йому повідомили, що остання перебуває в процесі реорганізації і тому тимчасово будь-які заяви про вчинення нотаріальних дій не приймає. Позивач вказав, що у зв'язку з наведеним ним був пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини, а тому він звернувся до суду та просив визначити додатковий строк тривалістю шість місяців для подання ним заяви про прийняття спадщини.

До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява, в якій він просив розглянути справу без його участі та без участі позивача, проти постановлення заочного рішення не заперечував.

Також до початку судового засідання надійшли заяви від третіх осіб, в яких вони просили розглянути справу без їх участі.

Представник відповідача своє право на участь в судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України).

З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності сторін та постановлення заочного рішення по справі.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав.

З даних свідоцтва про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, вбачається, що його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 5).

З даних свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 8).

Згідно заповіту від 15.02.2000 року, ОСОБА_4 заповіла на ОСОБА_1, випадок її смерті належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 10).

Відповідно до даних свідоцтва про право власності на житло від 25.07.1998 року, кв. АДРЕСА_1 належить на праві вланості ОСОБА_4 та членам її сім'ї - ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 (а.с. 11).

16.05.14 р. Чотирнадцята Київська державна нотаріальна контора надала позивачу відповідь на його заяву від 16.05.14 р. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с. 15). У вказаній відповіді зазначено, що згідно ст.ст. 1268-1270 ЦК України позивач протягом шести місяців з дня відкриття спадщини необхідно було подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини або фактично вступити в управління або володіння спадковим майном. Крім того, зазначено, що позивачу необхідно звернутись до суду для продовження строку для прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ч. 1 ст. 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 Цивільного Кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Також вказаною постановою визначено, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, позивачем був пропущений строк для прийняття спадщини з поважних причин, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_4, в шість місяців з дня набрання даним рішенням законної сили.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня, наступного після отримання копії рішення.

Суддя Ю. Л. Зарицька