Справа № 301/1893/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2015 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М. О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, що складається з земельної частки (пай) розміром 0,786 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати позивачки - ОСОБА_4, яка заповіту не залишила. До складу спадкового майна належить земельна частка (пай) розміром 0,786 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що надана ОСОБА_4 згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження Іршавської районної державної адміністрації від 23 грудня 1997 року №445. Позивачка, будучи спадкоємцем першої черги, спадщину прийняла, однак не може оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на земельну частку (пай), оскільки втратила оригінал правоустановлюючого документу. Інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину не має. Прорсила позов задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи була належним чином повідомлена, подала заяву, в якій позов підтримала і просила розглянути справу без її участі (а.с.31, 36).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи були належним чином повідомлені, подали заяви, в яких позов визнали та просили розглянути справу без їх участі ( а.с. 25-28, 34, 35).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 81 ч.1 п. «г» Земельного кодексу України та ст. 1225 ЦК України, громадяни набувають права власності на земельні ділянки, у тому числі, на підставі прийняття спадщини; право власності на земельну ділянку преходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення.

Згідно ст. ст. 1 п.2 та 2 ч.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Відповідно до п. 17 розділу 10 "Перехідні положення" Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право приватної власності на землю.

З матеріалів справи вбачається, що земельна частка (пай) розміром 0,786 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), надана ОСОБА_4 згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження Іршавської районної державної адміністрації від 23 грудня 1997 року №445 ( а.с. 8).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 02.06.2014 року (а.с.4).

До складу спадкового майна входить земельна частка (пай) розміром 0,786 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Спадкодавець заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги за ОСОБА_4 є її діти: позивачка та відповідачі ( а.с.6,7).

Оскільки на день смерті спадкодавця позивачка проживала з нею в одному будинку, відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України, прийняла спадщину. Згідно ст. 1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Інші спадкоємці першої черги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відповідачі по справі, спадщину у встановленому законом порядку не прийняли, здійснювати право на спадкування за матір'ю не бажають. Визнали позов і не заперечували проти визнання права власності на вказане спадкове майно за позивачем.

Визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно ст. 1298 ЦК України, строк видачі свідоцтва про право на спадщину після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини, певним часом не обмежений.

За отриманням свідоцтва про право на спадщину позивачка звернулася до нотаріальної контори тільки у 2015 році, однак, згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно п. п. 4.12, 4.15 та 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України N 296/5 від 22.02.2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів; видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

З позовної заяви вбачається, що позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину за матір'ю та оформити право власності на спадкове майно - земельну частку (пай), оскільки оригінал правовстановлюючого документу втрачено.

Згідно п.3 ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Оскільки власником земельної частки (паю) розміром 0,786 в умовних кадастрових гектарах була ОСОБА_4, в натурі вказана земельна ділянка не виділялася, позивачка є спадкоємцем ОСОБА_4, яка прийняла спадщину, тому вважаю позов задовольнити.

Керуючись ст.14 Конституції України, ст.ст. 328, 392, 1218, 1225, 1261, 1268 ЦК України, ст. 81 ч.1 п. «г» та п. 17 розділу 10 "Перехідні положення" Земельного кодексу України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 158 ч.2, 197 ч.2, 208, 209, 212-215 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну частку (пай) розміром 0,786 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що надана ОСОБА_4 згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження Іршавської районної державної адміністрації від 23 грудня 1997 року №445, в цілому.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : М. О. Пітерських