У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.

суддів: Висоцької В.С., Остапчука Д.О., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Великокопанівської сільської ради, ОСОБА_6 про визнання рішень сільської ради та державних актів на право власності недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 8 липня 2014 року, рішення апеляційного суду Херсонської області від 17 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, вимоги якого уточнила в ході розгляду справи та просила визнати недійсним рішення Великокопанівської сільської ради від 4 березня 2004 року №149, а саме в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації по відводу земельних ділянок у власність ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 Цюрупинського району Херсонської області, для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,55 га; визнати недійсним рішення Великокопанівської сільської ради від 27 жовтня 2005 року №293, в частині щодо затвердження технічної документації по складанню державного акта на право власності на землю та передачі у власність ОСОБА_6 земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 Цюрупинського району Херсонської області, для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,55 га; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,6398 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 Цюрупинського району Херсонської області, що виданий на ім'я ОСОБА_6 на підставі рішення Великокопанівської сільської ради від 27 жовтня 2005 року №293; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 Цюрупинського району Херсонської області, що виданий на ім'я ОСОБА_6 на підставі рішення Великокопанівської сільської ради від 27 жовтня 2005 року №293; скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на вказані земельні ділянки; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за вказаною адресою, видане ОСОБА_6 21 січня 2005 року на підставі рішення Великокопанівської сільської ради від 30 січня 1998 року.

Позов мотивовано тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 11 листопада 2009 року ОСОБА_5 є власником житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: Херсонська область, Цюрупинський район, АДРЕСА_1. У її користування перейшла земельна ділянка загальною площею 8872 кв.м, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. На цю ділянку позивач отримала дозвіл на розробку технічної документації (проекту) з землеустрою. Приватним підприємством «Землемір» була виготовлена технічна документація (проект) із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі за вищевказаною адресою. Але погодити дану технічну документацію та присвоїти земельній ділянці кадастровий номер їй не вдалось. За інформацією, наданою землевпорядною організацією ПП «Землемір», земельні ділянки, що належать ОСОБА_6 в реєстрі помилково зазначені як такі, що розташовані в АДРЕСА_1, Цюрупинського району Херсонської області, тобто за адресою розташування належного позивачу житлового будинку. Згідно геодезичних даних обмінних файлів вказані земельні ділянки фактично знаходяться за іншою адресою, а саме по АДРЕСА_2, де проживає ОСОБА_6, але частково виходять за встановлені межі подвір'я останнього, в результаті чого межа, що розподіляє їхні земельні ділянки проходить під будинком позивача. Для вирішення даного питання комісією сільської ради був здійснений виїзд за місцем знаходження земельних ділянок для обміру. Протоколом засідання депутатської комісії Великокопанівської сільської ради встановлено, що розміри земельної ділянки, яку використовує ОСОБА_6 не співпадають з розмірами в державних актах, що підтверджує факт технічної помилки, яку здійснено при приватизації земельної ділянки. У своєму висновку комісія рекомендувала ОСОБА_6 звернутися в організацію, яка виготовляла технічну документацію для складання державного акта на право власності для встановлення меж земельної ділянки на місцевості і усунення виявлених помилок. Разом з тим, ОСОБА_6 вчиняти такі дії відмовився. Дозвіл на виготовлення технічної документації по відводу земельних ділянок у власність ОСОБА_6 було надано рішенням Великокопанівської сільської ради № 149 від 4 березня 2004 року. Згідно рішення №149 від 4 березня 2004 року Великокопанівської сільської ради ОСОБА_6 був наданий дозвіл на виготовлення технічної документації по відводу земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,55 га. Рішенням Великокопанівської сільської ради № 293 від 27 жовтня 2005 року технічна документація по складанню державного акту на право власності на земельні ділянки ОСОБА_6 не затверджувалася, але незважаючи на це державний акт на право власності на земельні ділянки був протиправно виданий. Посилаючись на вказані обставини позивач звернулася до суду з відповідним позовом, який просила задовольнити.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 8 липня 2014 року позов задоволено. Визнано частково недійсним рішення Великокопанівської сільської ради від 4 березня 2004 року №149, а саме в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації по відводу земельних ділянок власність ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 Цюрупинського району Херсонської області, для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,55 га. Визнано частково недійсним рішення Великокопанівської сільської ради від 27 жовтня 2005 року №293, а саме в частині щодо затвердження технічної документації по складанню державного акта на право власності на землю та передачі у власність ОСОБА_6 земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 Цюрупинського району Херсонської області, для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,55 га. Визнано недійсним державний акт серія НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,6398 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 Цюрупинського району Херсонської області, що виданий на ім'я ОСОБА_6 на підставі рішення Великокопанівської сільської ради від 27 жовтня 2005 року №293. Визнано недійсним державний акт серія НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 Цюрупинського району Херсонської області, що виданий на ім'я ОСОБА_6 на підставі рішення Великокопанівської сільської ради від 27 жовтня 2005 року №293. Скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на вказані земельні ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 Цюрупинського району Херсонської області. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 Цюрупинського району Херсонської області, видане ОСОБА_6 21 січня 2005 року на підставі рішення Великокопанівської сільської ради від 30 січня 1998 року.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 17 вересня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково. Рішення місцевого суду в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 Цюрупинського району Херсонської області, видане ОСОБА_6 21 січня 2005 року на підставі рішення Великокопанівської сільської ради від 30 січня 1998 року, скасовано з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Відповідач ОСОБА_6, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення з передачею справи на новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що при виготовленні документації ОСОБА_6 було допущено порушення вимог земельного законодавства, зокрема неправильно встановлені межі земельних ділянок сторін спеціалістом ТОВ «Фелія», у зв'язку із чим виникла геодезична помилка. ОСОБА_5 мала право на приватизацію земельної ділянки відповідно до її цільового призначення у розмірах, передбачених земельним законодавством, разом з тим, приватизація земельної ділянки відповідача була проведена з порушеннями, оскільки рішення та видані на його підставі документи ґрунтувалися на вимірах, зроблених з помилками, що потягло порушення прав позивача.

Апеляційний суд в цілому погодився з такими висновками, разом з тим, скасував рішення місцевого суду в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок відповідача з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог, оскільки вважав такі вимоги безпідставними.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій погодитися не можна, оскільки вони зроблені без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, без належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є власниками житлових будинків відповідно АДРЕСА_1

У 2013 році ОСОБА_5 подала заяву на приватизацію земельної ділянки по АДРЕСА_1, їй було надано дозвіл на розробку проекту відводу земельної ділянки.

Рішенням Великокопанівської сільської ради від 4 березня 2004 року ОСОБА_6 також було надано дозвіл на передачу у власність 0,25 га земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0,55 га - для ведення особистого селянського господарства, на підставі чого, ним отримано державний акт від 2 листопада 2006 року про право власності на земельну ділянку площею 0,6398 га та державний акт від 2 листопада 2006 року про право власності на земельну ділянку площею 0,25 га.

Дозвіл на виготовлення технічної документації по відводу земельних ділянок у власність ОСОБА_6 було надано рішенням Великокопанівської сільської ради № 149 від 4 березня 2004 року.

Згідно рішення Великокопанівської сільської ради № 149 від 4 березня 2004 року ОСОБА_6 був наданий дозвіл на виготовлення технічної документації по відводу земельних ділянок за адресою: с. В.Копані, АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,55 га.

Судом першої інстанції також встановлено, що рішенням Великокопанівської сільської ради № 293 від 27 жовтня 2005 року технічна документація по складанню державного акту на право власності на земельні ділянки ОСОБА_6 не затверджувалася, разом з тим, державний акт на право власності на земельні ділянки був виданий.

Земельні ділянки, що належать ОСОБА_6 в реєстрі помилково зазначені як такі, що розташовані в АДРЕСА_1 Цюрупинського району Херсонської області, тобто за адресою розташування належного ОСОБА_5 житлового будинку.

Згідно геодезичних даних обмінних файлів дані земельні ділянки фактично знаходяться за іншою адресою, а саме по АДРЕСА_2, де проживає ОСОБА_6, але частково виходять за встановлені межі подвір'я останнього, в результаті чого межа, що розподіляє їхні земельні ділянки проходить під будинком позивача.

Для вирішення даного питання комісією сільської ради був здійснений виїзд за місцем знаходження земельних ділянок для здійснення обміру. Протоколом засідання депутатської комісії Великокопанівської сільської ради встановлено, що розміри земельної ділянки, яку використовує ОСОБА_6 не співпадають з розмірами в державних актах, що підтверджує факт технічної помилки, яку здійснено при приватизації земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 118 цього Кодексу громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Згідно зі ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року № 43 (далі - Інструкція), межі земельних ділянок, що передаються або надаються у власність чи у користування, відновлюються або переносяться в натуру (на місцевість) за наявними планово-картографічними матеріалами.

Згідно з п. 2.4 Інструкції перенесення в натуру (на місцевість) або відновлення всіх поворотних точок меж земельної ділянки здійснюється геодезичними методами з прив'язкою не менше двох характерних закріплених поворотних точок до пунктів державної геодезичної мережі та до твердих точок на місцевості. Здійснюється кадастрова зйомка земельної ділянки з наступним вирахуванням координат поворотних точок меж (у державній або умовній системі координат) і площі земельної ділянки. За результатами виконаних робіт складається кадастровий план земельної ділянки.

Тобто, саме погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов'язкових технічних помилок. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності.

Крім того, згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В ході розгляду справи місцевим та апеляційним судом не перевірено в чому саме полягає порушення прав позивача на приватизацію належної їй земельної ділянки, якими доказами це підтверджується, чи підлягає захисту її право саме обраним нею способом, зокрема шляхом визнання недійсними рішень сільської ради та державних актів на землю, виданих відповідачу, чи її право на приватизацію земельної ділянки підлягає захисту іншим способом.

Судами не з'ясовано, якою саме земельною ділянкою користується позивач у встановленому законом порядку, і з огляду на це чи порушуються її права передачею у власність відповідачу спірної земельної ділянки.

Не перевірено доводів позивача, що рішенням Великокопанівської сільської ради № 293 від 27 жовтня 2005 року технічна документація по складанню державного акта на право власності на земельні ділянки ОСОБА_6 не затверджувалася. З урахуванням того, що ОСОБА_6 вказував на розгляд сільською радою вказаного питання та надавав відповідний витяг з рішення.

Крім того, за загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов'язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Разом з тим, вирішуючи даний спір суди попередніх інстанцій у порушення вимог ст. 10 ЦПК України не сприяли всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, не обговорили питання щодо необхідності проведення відповідної судової експертизи, зокрема щодо встановлення місця розташування земельних ділянок та факту накладення їх меж, тощо.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли до передчасного висновку про задоволення позовних вимог, не перевіривши та не встановивши усіх обставин справи та правових підстав позову.

Зазначене вище свідчить про неповне встановлення судами, як першої, так і апеляційної інстанцій, фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до поверхового вирішення спору.

Враховуючи наведене, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими, у зв'язку із чим, відповідно до ст.338 ЦПК України їх слід скасувати з передачею справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 8 липня 2014 року, рішення апеляційного суду Херсонської області від 17 вересня 2014 року скасувати.

Справу передати до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян
Судді В.С. Висоцька
Д.О. Остапчук
О.В. Умнова
І.М. Фаловська