АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/3996/14-ц 22-ц/774/212/К/15
Справа № 212/3996/14-ц
Провадження 22ц/774/212/К/15 Головуючий в першій інстанції
Категорія - 27 (ІУ) Водопянов С.М.
Доповідач - Михайлів Л.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

18 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.

суддів - Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

при секретарі - Петренко К.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Терра Банк" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Терра Банк" про повернення банківського вкладу, відшкодування втраченої вигоди та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Терра Банк" ( надалі - ПАТ "Терра Банк") про повернення банківського вкладу, відшкодування втраченої вигоди та стягнення моральної шкоди, який не одноразово уточнював та доповнював.

В обґрунтування позову зазначив, що 14.06.2013 року було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № ДВК - 1210:980, з виплатою процентів щомісячно депозит "ВСЕ ВКЛЮЧЕНО", в національній валюті на суму 103000 грн. строком до 14.06.2014 року. Відповідно до п 2.1, 2.2. Договору № ДВК - 1210:980, ним було внесено на рахунок банківського вкладу: -14.06.2013 року, грошову суму в розмірі 90 000гривень, 03.09.2013 року, грошову суму в розмірі 10 000 грн., та 13.09.2013 року, грошову суму в розмірі 3 000 гривень, квитанція №191919. Загальна сума його вкладу на рахунок банку склала 103 000 грн.

17 березня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача ПАТ "ТЕРРА БАНК" з заявою, про дострокове повернення коштів за договором банківського вкладу, однак йому без надання письмової відповіді в усному порядку було відмовлено у видачі вкладу.

У період з 07.05.2014року по 20.06.2014 року відповідачем позивачу виплачено банківський вклад на загальну суму 91 018,21 грн.

Згідно розрахунку банку за лишок за вкладом позивача на теперішній час складає 1000 грн., перерахувавши суму виплат відсотків по вкладу із розрахунку 10,3 відсотки річних на весь вклад.

Однак із діями відповідача позивач не погоджується, у зв'язку із тим, що згідно розрахунку та договору банківського вкладу відповідач грошові суми його вкладу в розмірі 21500 гривень, виплатив після 19.06.2014 року (спливу строку дії договору банківського вкладу), що є значною сумою та одностороннім порушенням суттєвої умови договору.

Крім того, неправомірними діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яка виразилась в завданні йому моральних страждань та переживань у зв'язку з неповерненням його грошових коштів, що відповідно негативно впливає на його душевний стан.

Враховуючи зазначене, у уточненому позові від 18.11.2014 року просив суд, стягнути з Банку на свою користь залишок суми банківського вкладу в розмірі 11 000 грн., втрачену вигоду банківського вкладу за депозитним договором №ДВК-1210:980 від 14.06.2013 року починаючи з 01.05.2014 року по 19.06.2014 року в розмірі 23,3% річних, від суми вкладу 103000 грн. в розмірі 3228,78 грн. та в якості відшкодування моральної шкоди у сумі -15500 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 листопада 2014 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ПАТ "Терра Банк" на користь ОСОБА_2 не виплачену йому суму вкладу - 9981, 80 грн., не виплачену йому суму відсотків за користування вкладом - 3228, 78 грн., та у відшкодування моральної шкоди - 10 000 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ПАТ "Терра Банк" на користь державного бюджету України судовий збір в сумі - 243,60 грн..

В апеляційній скарзі ПАТ "Терра Банк" просить рішення суду скасувати і ухвалити по справі нове рішення про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального права, а висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи.

Так судом першої інстанції не було враховано те, що ОСОБА_2, щомісячно отримував проценти з а вкладом із розрахунку 23,30% річних до моменту ініціювання ним дострокового повернення вкладу на його вимогу до спливу строку повернення вкладу, а саме 19.06.2014 року, що позивачем не оспорюється.

Після зробленого відповідачем перерахунку відповідно до п.2.9 Договору сума до виплати по вкладу від 14.06.2013 року склала 92 018,21 грн. Кошти у сумі 91018,21 грн. позивач отримав поступово у відділені Банку, цей факт також позивачем не заперечується. Залишок по вкладу у сумі 1000 грн. позивач отримав 13.11.2014 року у банку ПАТ "УКРІНБАНК", яке здійснює виплати вкладникам відповідача у зв'язку із запровадженням у ПАТ "Терра Банк" з 22.08.2014 року тимчасової адміністрації.

Судом не було враховано, те що на дату ухвалення рішення позивачу відповідачем повернута вся сума вкладу, а отже грошова сума у розмірі - 9981,80 грн., яка визначена судом першої інстанції для сплати позивачу є необґрунтованою.

Також суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив вимогу позивача про стягнення не виплачену суму відсотків за користування вкладом саме у сумі 3 228,78 грн.

Крім того розмір моральної шкоди відповідно до рішення суду є завищеним, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження характеру та обсягу фізичних, психологічних чи душевних страждань, які зазнав позивач у зв'язку з обставинами що склалися.

Апелянт, будучи завчасно належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи за його апеляційною скаргою в судове засідання не з'явився, надавши 16.02.2015 до канцелярії апеляційного суду заяву про розгляду справи без участі представника Банку, що не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду в повній мірі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи 14 червня 2013 ОСОБА_2 уклав з відповідачем у справі - ПАТ "Терра Банк" договір банківського вкладу (депозиту) № ДВК - 1210:980, з виплатою процентів щомісячно депозит "ВСЕ ВКЛЮЧЕНО", в національній валюті на суму 103 000 грн., строком до 14.06.2014 року.

Відповідно доп.2.1,2.2. Договору ОСОБА_2 вніс на рахунок банківського вкладу: відповідно до квитанції № 188727 від 14.06.2013р - 90 000 грн., відповідно до квитанції № 31555 від 03.09.2013р.- 10 000 грн., відповідно до квитанції № 191919 від 13.09.2013р. 3 000 грн.(а.с. 8-9)

Загальна сума його вкладу на рахунок банку, згідно з зазначеним договором банківського вкладу від 14.06.2013 року, складала - 103 000 гривен.

17 березня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до відділення ПАТ "ТЕРРА БАНК" з заявою, про дострокове повернення коштів за договором банківського вкладу, яка була зареєстрована банком за № 211.

07 травня 2014 року Банком було виплачено позивачу грошову суму в розмірі - 64 018,21 гривень, з 07.05.2014 року по 19.06.2014 року (закінчення строку дії договору), грошову суму в розмірі - 5500 гривень, та з 20.06.2014 року (після спливу строку дії договору) до теперішнього часу йому сплачено - 21500 гривень, а всього 91 018,21 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на повернення різниці суми коштів, переданих банку на зберігання та фактично ним отриманих, та наявності у зв'язку із цим права вимагати від відповідача сплати йому відсотків за користування його грошима вже після закінчення строку договору, та наявності підстав для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів частково погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції проте зазначає наступне.

Відповідно до, ст.. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з вимогами ст.. 629 ЦК України, договір є обов'язковий для виконання сторонами.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ч.1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу із спливом встановленого договором строку (строковий вклад)

Пунктом 2.1. Договору банківського вкладу від 14.06.2013 року передбачено, що Банк зобов'язаний повернути вкладнику вклад 19.06.2014 року.

Відповідно до п.2.5 договору вкладник має право у будь - який день дії вкладу, згідно с вимогами ст.. 1060 ЦК України вимагати, а Банк зобов'язаний видати вклад на першу вимогу вкладника в повному обсязі, на підставі письмової заяви вкладника.

ОСОБА_2 своїм правом скористався та звернувся до Банку 17.03.2014 року з заявою, про дострокове повернення коштів за договором банківського вкладу.

Однак Банк, в порушення умов договору вклад в повному обсязі ОСОБА_2 не повернув. Повертав частково починаючи з 07.05.2014р. по 13.11.2014 р., тобто вже після припинення строку дії самого договору.

Доводи апеляційної скарги, з приводу відсутності боргу Банку перед ОСОБА_2, оскільки йому було виплачено внесений ним вклад у сумі 92 018,21 грн., яка утворилась після перерахунку процентів, за фактичний строк знаходження вкладу на рахунку із ставки 23,30% на 10,30 % процентів річних, у відповідності до п.2.9 Договору оскільки вклад повертався на вимоги позивача до спливу строку встановленого Договором, колегія суддів відхиляє.

Так, відповідно до п.2.9. Договору, в разі якщо вклад повертається вкладнику на його вимогу до спливу строку, визначеного в п.2.1. та 2.6 Договору, або у випадках примусового списання коштів з рахунку, проценти за фактичний строк знаходження вкладу на рахунку нараховуються та сплачуються за фактичну кількість днів знаходження вкладу на рахунку із розрахунковою ставкою 10,30% процентів річних.

Однак, як встановлено в суді першої та не спростовано в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2, у встановлений договором та законом строк внесену суму вкладу не отримав, а отримував окремими платежами, остання виплата була проведена 13.11.2014р. у сумі -1 000 грн.

Тобто загалом ОСОБА_2 відповідачем було виплачено не 103 000 грн., а усього - 92 018, 21 грн.

Колегія суддів погоджується, з висновком суду першої інстанції про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з банку різниці між внесеним та отриманим розміром вкладу, не погоджуючись при цьому з доводами апеляційної скарги, що різниця між вказаними сумами, є списаними відсотками за дострокове повернення вкладу.

Відповідно до ч.5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем находження вкладу у банку, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Так, остання виплата по вкладу, що не заперечується відповідачем та підтверджується наданими суду апеляційної інстанції розрахунками була проведена 13.11.2014 року, тобто після закінчення строку дії самого договору, а отже таке перерахування процентів, за фактичний строк знаходження вкладу на рахунку із ставки 23,30% на 10,30 % процентів річних, не ґрунтується на законі.

При цьому колегія суддів погоджується з твердженням апеляційної скарги, щодо необґрунтованого розміру повернутої сума вкладу, у розмірі - 9981,80 грн., яка визначена судом першої інстанції для сплати позивачу. Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, визначаючи суму яку необхідно повернути позивачу, припустився арифметичної помилки, яка підлягає виправленню в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 303 ЦПК під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, крім випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті, а саме суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги під час розгляду справи, якщо буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. За цих умов апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі й зобов'язаний мотивувати в рішенні вихід за межі доводів апеляційної скарги, проведення перевірки справи в повному обсязі.

Так, до виплати ОСОБА_2 підлягає сума у розмірі 10 981,80грн. (різниця між фактично отриманими процентами під 23,30% в сумі 20 151,62 грн. і процентами перерахованими під 10,30% відповідно до Договору), замість помилково стягнутої судом першої інстанції - 9981,80 грн. Вказане підтверджується і розрахунком, наданим відповідачем. (а.с. 110)

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції при цьому відхиляючи доводи апеляційної скарги, в частині стягнення на користь ОСОБА_2 не виплачених йому суми відсотків за користування вкладом у розмірі 3228, 78 грн. Так як було зазначено вище, банк відповідно до п.2.5 зобов'язаний на першу вимогу вкладника повернути всю суму вкладу, що ним зроблено не було і грошові кошти продовжували знаходитись на рахунках банку. Так, вказана сума є нарахованими відсотками за травень та липень 2014 року.

Відповідно до вимог ст. ст. 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачем не спростовано правильність нарахування зазначеної суми не надано на підтвердження своїх заперечень жодного доказу щодо відсутності обов'язку Банку по сплаті ОСОБА_2 не виплачених йому суми відсотків за користування вкладом.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_2, в частині стягнення на його користь моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з доведеності факту її завдання.

Однак колегія суддів з вказаним висновком суду погодитись не може, оскільки задовольняючи позов в цій частині, суд не звернув уваги, що відшкодування моральної шкоду у зв'язку із порушенням грошового зобов'язання допускається лише у разі, якщо такі наслідки передбачені законом або договором, що в даному випадку сторонами не обумовлено, у зв'язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню у зв'язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права з ухваленням нового рішення, відповідно до вимог ч.1 п.4 ст. 309 ЦПК України, про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 4, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Терра Банк" задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 листопада 2014 року в частині стягнення невиплаченої суми вкладу та моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Терра Банк" про повернення банківського вкладу та стягнення моральної шкоди- задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Терра Банк" на користь ОСОБА_2 не виплачену суму вкладу - 10 981,80 грн.

У задоволені позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Терра Банк" про стягнення моральної шкоди - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін

Рішення апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: