АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 529/1085/14-ц Номер провадження 22-ц/786/75/15Головуючий у 1-й інстанції Щабельська І.В. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Мартєва С.Ю., Чічіля В.А.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2014 року

у справі за по зовом ОСОБА_2 до Великобудищанської сільської ради Диканського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6 га, яка розташована на території Великобудищанської сільської ради Диканського району Полтавської області та належала померлому ОСОБА_4

В обґрунтування позовних вимог вказував, що після смерті свого батька ОСОБА_5 він прийняв спадщину, яка, крім іншого, складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Великобудищанської сільської ради Диканського району Полтавської області та належала померлому ОСОБА_4, який проживав з ОСОБА_5 до своєї смерті.

Через відсутність правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно нотаріусом було відмовлено в оформлені права власності на нього.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та просив скасувати його і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1, виданого Великобудищанською сільською радою 09 квітня 2000 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Борисівка Диканського району Полтавської області помер ОСОБА_5, який являвся батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про народженння, виданим Великобудищанською сільською радою 11 лютого 1971 року.

Після смерті батька ОСОБА_2 у встановленому законом порядку звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено в оформленні спадкових прав у зв'язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Встановлено, що мати померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 та баба позивача ОСОБА_5 ОСОБА_6 03 вересня 1964 року уклала шлюб з ОСОБА_4 Таким чином ОСОБА_4 став вітчимом померлого ОСОБА_5 - батька позивача.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. ЇЇ чоловік ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ст. ст. 527, 529-532 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на момент смерті ОСОБА_4, спадщину могли отримати спадкоємці за законом першої черги, а саме діти (у тому числі усиновлені), інший з подружжя і батьки (усиновителі) померлого, також дитина померлого, яка народилася після його смерті, а також усиновлені особи та усиновлювачі. Онуки і правнуки були спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини не було живого того з їхніх батьків, хто був би спадкоємцем. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликалися до спадкування, спадщину успадковували брати і сестри померлого, а також дід та баба померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга спадкоємців за законом). До спадкоємців за законом також відносились непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого не менше одного року до дня його смерті. Ст. 534 ЦК УРСР у редакції 1963 року також передбачала спадкування за заповітом, згідно якої спадкодавець міг заповісти своє майно будь-якій особі чи державі.

Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру № 387293 від 15 вересня 2014 року ОСОБА_4, за життя заповіту не складав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що померлий ОСОБА_4 за життя заповіт на користь ОСОБА_5 не складав, а тому, враховуючи положення ЦК УРСР в редакції 1963 року, відсутні підстави вважати, що останній прийняв спадщину після померлого відчима.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Доводи апелянта щодо помилкового застосування судом першої інстанції норм ЦК УРСР в редакції 1963 року, замість ЦК України в редакції 2004 року не узгоджуються з обставинами справи та нормами чинного законодавства.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

З урахуванням того, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто до набрання чинності ЦК України, то питання спадкування належного йому майна, у тому числі й земельної ділянки призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6 га, розташованої на території Великобудищанської сільської ради Диканського району Полтавської області, має вирішуватися відповідно до положень ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Посилання апелянта на п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року є необгрунтованими.

Так, відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто до набрання чинності ЦК України в редакції 2004 року, а отже не міг прийняти спадщину після відчима згідно положень книги шостої Цивільного кодексу України.

З урахуванням того, що ОСОБА_5 відповідно до ст. ст. 527, 529-532 ЦК УРСР в редакції 1963 року не був спадкоємцем ОСОБА_4 та спадщину після його смерті не приймав, то підстави для визнання за ОСОБА_2 права власності на спадкове майно, яке належало ОСОБА_4 відсутні.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: О.Ю. Кузнєцова

Судді: С.Ю. Мартєв

В.А. Чічіль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: