Справа № 360/3006/13 Головуючий у І інстанції Додатко В. Д.
Провадження № 22-ц/780/318/15 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко
Категорія 52 18.02.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

18 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Лащенка В.Д., Сушко Л.П.,

при секретарі: Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства "Клавдієвський дослідно-експериментальний завод" на рішення Бородянського районного суду Київської області від 17 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Клавдієвський дослідно-експериментальний завод" про стягнення заборгованості по заробітній платі та грошової компенсації за невикористану відпустку та несвоєчасну видачу трудової книжки при звільненні працівника,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Клавдієвський дослідно-експериментальний завод», у якому просив стягнути з останнього на його користь невиплачену заробітну плату за період з 1 квітня 2011 року по 20 серпня 2013 року в розмірі 57 333,33 грн, компенсацію за невикористану відпустку за 2011-2013 роки в розмірі 4 799,70 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 20 серпня 2013року по 9 грудня 2013 року в розмірі 7 266,50 грн та 5 000 грн моральної шкоди, судові витрати, зобов'язати відповідача внести зміни в його трудову книжку, вказавши дату звільнення 20 серпня 2013 року, тобто день подання ним заяви про звільнення. Позов мотивував тим, що з 9 серпня 2010 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем. З квітня 2011 року виплата заробітної плати почала затримуватись, тому 20 серпня 2013 року він написав заяву про звільнення за власним бажанням, однак відповідач його не звільнив та не видав трудову книжку. Зазначав, що 9 грудня 2013 року йому було видано трудову книжку, з якої він дізнався, що звільнений з роботи наказом від 1 грудня 2011 року, з яким він не був ознайомлений.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 17 липня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Клавдієвський дослідно-експериментальний завод» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за період з 1 квітня 2011 року по 20 серпня 2013 року, в розмірі 57 333,33 грн; компенсацію за невикористану відпустку за 2011-2013 роки в розмірі 4 799,70 грн; середній заробіток за період затримки розрахунку з 20 серпня 2013 року по 9 грудня 2013 року, в розмірі 7 266,50 грн; моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.

Зобов'язано ПрАТ «Клавдієвський дослідно-експериментальний завод» внести зміни в трудову книжку ОСОБА_1 вказавши дату звільнення з 20 серпня 2013 року з моменту подання ним заяви про звільнення.

Стягнуто з ПрАТ «Клавдієвський дослідно-експериментальний завод» судові витрати в сумі 743,99 грн та 4 000 грн, як за надану правову допомогу.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 18 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Клавдієвський дослідно-експериментальний завод» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за період часу з 1 квітня 2011 року по 1 грудня 2011 року в розмірі 16 000 грн, моральну шкоду в розмірі 1 500 грн та 730, 80 грн витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ПрАТ «Клавдієвський дослідно-експериментальний завод» на користь держави судові витрати в розмірі 229, 40 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2014 року рішення апеляційного суду Київської області від 18 вересня 2014 року в частині стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні скасовано.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України в мотивувальній частині рішення суд має зазначити встановлені судом обставини і визначити відповідно до них правовідносини, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, бере до уваги чи відхиляє докази, застосовує зазначені у рішенні нормативно-правові акти.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає не в повній мірі.

Суд, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні виходив з того, що позивачем не надано доказів, що він виконував обов'язки інженера з охорони праці в період з 1 грудня 2011 року по 20 серпня 2013 року.

Такі висновки не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать закону.

Матеріалами справи встановлено, що 09 серпня 2010 року наказом №24 від 09 серпня 2010 року позивач був прийнятий на посаду інженера з охорони праці ВАТ «Київський дослідно-експериментальний завод». 20 серпня 2013 року позивач написав заяву на звільнення за власним бажанням, а отримавши трудову книжку 09 грудня 2013 року він побачив, що звільнений був 01 грудня 2011 року, що не відповідає дійсності

Рішенням апеляційного суду Київської області від 18 вересня 2014 року встановлено, що з 9 серпня 2010 року ОСОБА_1 працював у відповідача на посаді інженера з охорони праці, виробничої санітарії та протипожежної безпеки ВАТ «Клавдієвський дослідно-експериментальний завод» з посадовим окладом 2 000 грн пропорційно відпрацьованому часу.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За змістом ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки ;по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз'яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Дану обставину суд залишив поза-увагою та не дав належну оцінку цим обставинам.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовий оклад ОСОБА_1 на посаді інженера з охорони праці, виробничої санітарії та протипожежної безпеки ВАТ «Клавдієвський дослідно-експериментальний завод» складав 2 000 грн.

Отже, середньоденна заробітна плата складає 98 грн. 36 коп., а кількість робочих днів до моменту ухвалення рішення (з 20 серпня 2013 року по 18 лютого 2015 року) становить:

В серпні 2013 року - 6 днів.

В вересні 2013 року - 21 день.

В жовтні 2013 року - 23 дні.

В листопаді 2013 року - 21 день.

В грудні 2013 року - 6 днів.

В січні 2014 року - 21 день.

В лютому 2014 року - 20 днів.

В березні 2014 року - 20 днів.

В квітні 2014 року - 21 день.

В травні 2014 року - 19 днів.

В червні 2014 року - 19 днів.

В липні 2014 року - 23 дні.

В серпні 2014 року - 20 днів.

В вересні 2014 року - 22 дні.

В жовтні 2014 року - 23 дні.

В листопаді 2014 року - 20 днів.

В грудні 2014 року - 23 дні.

В січні 2015 року - 19 днів.

В лютому 2015 року - 13 днів.

Всього з 20 серпня 2013 року по 18 лютого 2015 року 357 робочих днів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 35102 грн. 38 коп. (98 грн. 36 коп. * 357 робочих днів).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Клавдієвський дослідно-експериментальний завод" - задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 17 липня 2014 року в частині відмови в стягненні середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Клавдієвський дослідно-експериментальний завод" на користь ОСОБА_1 35 102 грн. 38 коп. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді: