Ухвала

іменем україни

29 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Колодійчука В.М., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», приватної фірми «ЮНАС», про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 22 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила суд ухвалити рішення, яким визнати припиненим договір поруки, який укладено 03 вересня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (нині - ПАТ «Укрсоцбанк»), приватною фірмою «ЮНАС» та нею.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03 вересня 2008 року між банком та приватною фірмою «ЮНАС» було укладено договір банківського рахунку та додаткову угоду за №1 про надання приватній фірмі «ЮНАС» овердрафту з максимальним лімітом у розмірі 250 тис. грн. Кінцевий термін, до якого здійснюється надання та має бути повністю погашена заборгованість за виданим клієнту овердрафтом є 07 вересня 2009 року. На забезпечення виконання зобов'язання за вказаним договором 03 вересня 2008 року між сторонами у справі укладено договір поруки.

ОСОБА_4 вважає, що спірний правочин поруки є припиненим з тих підстав, що банк не звернувся до неї з вимогою протягом шести місяців від дня виконання основного зобов'язання, а також посилається на те, що договір поруки та договір банківського рахунку містять розбіжності щодо кінцевої дати погашення заборгованості, при цьому, додатково посилається на те, що договір поруки та договір овердрафту містять різні розміри сплати процентів за користування кредитом, що фактично є збільшенням відповідальності боржника без згоди поручителя.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 22 грудня 2014 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 Визнано припиненим договір поруки за №753/2-81 від 03 вересня 2008 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», приватною фірмою «Юнас» та ОСОБА_4 Вирішено питання про судові вирати.

У касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить скасувати оскаржені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення заявлених позовних вимог суд першої інстанції виходив із наявності правових підстав для їх задоволення, оскільки кредитор протягом шести місяців з настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив позову до поручителя боржника, що є підставою для припинення поруки.

Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції.

Частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення заявлених позовних вимог, оскільки позивачем, у відповідності до положень ст.ст. 58, 60 ЦПК України, доведено та надано докази відповідно до викладених обставин, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, при цьому судами вірного вказано про те, що спірний договір поруки припинив свою дію в розумінні ч. 4 ст. 559 ЦК України, так як банком не було пред'явлено вимогу до позивачки, як поручителя, протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Таким чином, судами першої та апеляційної інстанції, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно досліджено та оцінено обставини у справі, а матеріали справи та доводи касаційної скарги не свідчать про порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, крім того наведенні у касаційній скарзі доводи стосуються переоцінки доказів, наданих сторонами, та не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржених судових рішень, а тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 22 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.М. Колодійчук

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська