Справа № 361/2636/14-ц Головуючий у І інстанції Білик Г.О.
Провадження № 22-ц/780/658/15 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р.В.
Категорія 29 09.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

09 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Воробйової Н.С., Верланова С.М.,
при секретарі:Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, страхової компанії приватне акціонерне товариство «Український страховий дім», третя особа: ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_7, СК ПрАТ «Український страховий дім», третя особа: ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Обґрунтовувала свої вимоги тим, що її син ОСОБА_8 керуючи автомобілем «Форд Фокус» державний реєстраційний номер НОМЕР_1, належним їй на праві власності, потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, винним в настанні якої було визнано ОСОБА_5. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено належний їй автомобіль.

Просила стягнути солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди кошти в сумі 42 937 грн. 33 коп. та з ПрАТ «СК «Український страховий дім», яке є страховиком ОСОБА_7, власника транспортного засобу ВАЗ 2105 державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_5 страхове відшкодування в сумі 49 500 грн., також стягнути з ОСОБА_9 кошти в сумі 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди кошти в сумі 42937,33 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 1500 грн. та вирішено питання щодо судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в частині відмови в стягнені страхового відшкодування з ПрАТ «СК «Український страховий дім» на її користь в сумі 49500 грн. та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 08 січня 2014 року о 08:10 на перехресті вул. Київської-Шевченка в м. Бровари сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Форд Фокус» державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_8 та автомобіля ВАЗ 2105 державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5.

Власницею автомобіля в «Форд Фокус» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_6, власником автомобіля ВАЗ 2105 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_7

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2014 року провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 за ст. 124 КУпАП закрито, в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.(а.с.12-15).

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.122 КУпАП. (а.с.11).

Відповідно до Звіту про визначення розміру матеріального збитку завданого позивачу, як власниці автомобілі в «Форд Фокус» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 від 13 січня 2014 року величина матеріального збитку становить 86 588,33 грн. (а.с.6-10). Також позивачка зазначає, що нею були понесені витрати на проведення експертизи ТОВ «Український центр судових експертиз» в сумі 4500 грн., кошти виплачені оцінювачу ОСОБА_10 в розмірі 450 грн. та згідно акту виконаних робіт на Віннер Автомотів сплачено 899 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.21-23).

Цивільно-правова відповідальність перед третіми особами ОСОБА_7 застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Український Страховий Дім».(а.с.16).

Частково задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з ОСОБА_5 кошти в сумі 42937,33 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1500 грн. в рахунок моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з того, що оскільки його вина встановлена постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2014, він повинен відшкодовувати шкоду, яка перевищує розмір страхового відшкодування.

Відмовляючи в частині солідарного стягнення коштів з ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, місцевий суд, правомірно зазначав, що оскільки винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди було визнано ОСОБА_5, який на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, то матеріальну шкоду, яка перевищує страхове відшкодування, слід стягнути лише з винуватця ДТП.

Відмовляючи в частині стягнення страхового відшкодування з ПрАТ «СК «Український Страховий Дім», суд першої інстанції зазначав, що оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 2105 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_7 була застрахована, але він, ні винуватець ДТП не звернулися до страхової компанії з повідомленням встановленого зразка про настання дорожньо-транспортної пригоди та не повідомили вчасно про страховий випадок - шкода має бути відшкодована завдавачем шкоди.

Судова колегія погоджується з висновками першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача з умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Речовим правам на чуже майно є право володіння (ч.1 ст.395 ЦК України).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або інших підстав ( договору оренди, довіреності тощо).

Згідно ч. 4 ст.1187 ЦК України власник транспортного засобу відповідає за шкоду у частці тільки в тому разі, якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом сприяла недбалість самого власника.

Що ж стосується доводів апелянта ОСОБА_6, про незаконність рішення суду в частині відмови у стягненні страхового відшкодування з ПрАТ «СК «Український Страховий Дім», то вони колегією суддів розцінюються критично, оскільки ОСОБА_7 хоча і був застрахований, проте ні він, ні ОСОБА_5 не звернулися до страхової компанії з повідомленням встановленого зразка про настання дорожньо-транспортної пригоди та не повідомили про настання страхового випадку.

Так, згідно зі ст. 3 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закону) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону в разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - Моторному (транспортному) страховому бюро України (далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, у разі невиконання страхувальником обов'язку, передбаченого ст. 33 Закону, він позбавляється права на відшкодування шкоди за його винні дії страховиком у порядку, передбаченому ст. 1194 ЦК України.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2012 року № 4"Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" оскільки відповідно до ст. 3 Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення ст. 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 Закону обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка.

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди, тобто у нашому випадку ОСОБА_5

Виходячи з викладеного, судова колегія вважає, що рішення суду в частині відмови у стягненні страхового відшкодування саме з ПрАТ «СК «Український Страховий Дім» є законним і обгрунтованим.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_5, який зазначає, що судом першої інстанції було невірно визначено розмір матеріальної шкоди та неправомірно відмовлено у проведенні автотоварознавчої та автотехнічної експертиз, то вони колегією суддів розцінюються критично виходячи з наступного.

Як видно з матеріалів справи ухвалою Броварського міськрайонного суду від 22 липня 2014 року, за клопотанням відповідача, по справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу з метою встановлення дійсного розміру майнової шкоди, однак у зв»язку з тим, що клопотання експерта про надання додаткових матеріалів та забезпечення огляду автомобіля не було виконано, транспортно-трасологічна та автотоварознавча експертизи не були проведені і матеріали справи було повернуто до суду.

Стосовно відмови у задоволення клопотання про проведення автотехнічної експертизи для визначення наявності вини відповідача ОСОБА_5 та іншого водія ОСОБА_8 у ДТП, то суд першої інстанції при вирішення даного клопотання правильно виходив з того, що постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.122 КупАП і піддано адмінштрафу у розмірі 700 грн., який він сплатив того ж дня.

Під час розгляду справи ОСОБА_5 вину у вчиненому адмінправопорушенні визнав повністю, розкаявся і пояснив, що дійсно 08 січня 2014 року о 08:10 на перехресті вул. Київської-Шевченка в м. Бровари створив аварійну ситуацію автомобілю «Форд Фокус» державний реєстраційний номер НОМЕР_1. (а.с.11).

Крім того, судом правильно було враховано постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2014 року, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 за ст. 124 КУпАП було закрито, в зв'язку з відсутністю складу в його діях адміністративного правопорушення.(а.с.12-15).

Отже, оскільки відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої вони встановлені, висновки суду першої інстанції щодо відмови в проведені автотехнічної експертизи для з»ясування наявності вини учасників ДТП є обгрунтованим та законним.

Крім того, під час розгляду даної апеляційної скарги, представником відповідача ОСОБА_5 до матеріалів справи було долучено постанову судді Апеляційного суду Київської області від 16 січня 2015 року про відмову у поновлені строку апеляційного оскарження постанови Броварського міськрайонного суду від 29 січня 2014 року, тобто дана постанова є чинною і на даний час, а тому призначати про справі автотехнічну експертизу для визначення вини відповідача ОСОБА_5 на думку колегії суддів є недоцільним, оскільки його вина у вчиненні ДТП вже безспірно встановлена судовим рішенням.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційних скаргах, так як докази та обставини, на які посилаються апелянти в своїх апеляційних скаргах, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: Н.С. Воробйова

С.М. Верланов