АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Кочкової Н.О., Григорченка Е.І.

за участю секретаря - Левцунова І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2014 року по справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на навчання, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2014 року у задоволені позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на навчання відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулося з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового, про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2004 року ОСОБА_4 було зараховано на перший курс факультету № 10 Національної юридичної академії України ім. Я. Мудрого (а. с. 7).

У квітні 2009 року позивач отримав особову картку відповідача для подальшого оформлення направлення на роботу відповідно до п. 19 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 "Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням".

Брати участь у конкурсі на заміщення посади головного спеціаліста відділу з призначення пенсії в управлінні Пенсійного Фонду України в м. Нікополі ОСОБА_4 відмовився, про що написав позивачу власноручну заяву від 24.07.2009 року (а. с. 9).

Вартість навчання відповідача за державний кошт становить 55000 грн. (а. с. 10).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач правомірно звернувся до суду з позовом про стягнення вартості навчання, про що зазначив в рішенні, однак пропустив строк позовної давності оскільки, дізнався про порушення свого права 24.07.2009 року і саме з цього дня в нього виникло право на позов про стягнення коштів з відповідача, але звернувся до суду лише 31.10.2013 року, тобто через 4 роки 3 місяці і 7 днів.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Спеціального строку для звернення позивача з подібними вимогами законом не встановлено. Письмового договору про продовження строків позовної давності між сторонами у справі не укладено.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставинах суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що позивач пропустив строк позовної давності без поважних причин, його посилання на звернення до прокуратури Дніпропетровської області, як на підставу поновлення строку позовної давності не можуть бути взяти до уваги, оскільки позивач, всупереч ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надав жодних доказів неможливості звернення до суду з відповідним позовом, особливо враховуючи пільги щодо сплати судового збору, які надані йому законом. Звернення до прокуратури не перериває перебігу строку позовної давності. Будь - яких інших доказів поважності причин пропуску строку позовної давності позивачем не надано.

В апеляційній скарзі апелянт наводить доводи, які було зазначено в позовній заяві та досліджувались судом першої інстанції та їм надана належна правова оцінка. Посилання на те, що судом першої інстанції була прийнята позовна заява, що свідчить про поновлення строку позовної давності, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не грунтуються та суперечать нормам чинного законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді