У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу селянського (фермерського) господарства «Нова Україна» на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 08 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до селянського (фермерського) господарства «Нова Україна», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Жильнельфа Вельє», про визнання договору оренди землі недійсним,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до Державного акта на право власності на землю серії ЧР № 0309909, виданого 04 липня 2001 року вона є власником земельної ділянки площею 2,1446 га, розташованої на території Теолинської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області. Вказувала, що вона уклала договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Жильнельфа Вельє», в особі директора Дяченко І.І., що діяв на підставі статуту. У березні 2014 року їй стало відомо, що у реєстраційній службі Монастирищенського РУЮ Черкаської області зареєстровано договір оренди спірної земельної ділянки, укладеного між нею та СФГ «Нова Україна». Позивач вважає, що зазначений договір оренди земельної ділянки є недійсним з моменту його вчинення, у зв'язку із тим, що нею не підписувався вказаний договір оренди земельної ділянки з СФГ «Нова Україна» та не уповноважувались інші особи на підписання даного договору. Також, зі змісту договору оренди з СФГ «Нова Україна», умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки не зазначені взагалі, у вищевказаному договорі відсутня істотна умова щодо об'єкту оренди оскільки не вказаний кадастровий номер земельної ділянки, що є підставою для визнання оспорюваного договору недійсним. При укладенні спірного договору оренди землі відповідачем було порушено також вимоги статті 15 ЗУ «Про оренду землі» та п. 43 Договору, у відповідності з якими вказано, що невід'ємною частиною договору оренди є: план або схема земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Проте, до договору оренди не долучені вищевказані документи, які є складовими частинами договору, що є порушенням порядку укладення та реєстрації договорів оренди земельної ділянки встановленого законом. Права та охоронювані законом інтереси позивача порушуються, також систематичним невиконанням договору з боку відповідача, зокрема, не виконується обов'язок застосування заходів по підвищенню родючості ґрунтів, що є порушенням вимог ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» та п. 17 Договору. Протягом строку існування договору відповідач не здійснює жодних агротехнічних заходів (забезпечення міндобривами та інше), які б дозволяли утримувати передану йому оренду земельну ділянку в належному родючому стані, в зв'язку з чим об'єкт оренди не тільки зазнав суттєвих змін та виснаження, але і подальше знаходження спірної земельної ділянки в користуванні відповідача є неможливим та завдає шкоди правам та інтересам позивача. Відповідачем порушується обов'язок зі сплати орендної плати, оскільки відповідно до ст. 21 ЗУ «Про оренду землі» та п. 9 договору, орендна плата вноситься у грошовій формі, натуральної форми оплати договором не передбачено. У грошовій формі відповідач орендної плати за час користування земельною ділянкою не вносив. При видачі орендної плати сільськогосподарською продукцією між позивачем та відповідачем мав укладатись акт приймання-передачі, в якому має зазначатись розмір орендної плати та її еквівалент в натуральній формі. Проте, такі акти не укладались. Також, у договорі не зазначено фактичний розмір певного виду сільськогосподарської продукції, що дає можливість відповідачу на власний розсуд, щороку встановлювати її фактичну кількість.

Відповідно до п. 10 Договору, обчислення орендної плати здійснюється з урахуванням індексації, відповідачем не проводилось збільшення розміру орендної плати з урахуванням індексації та занижено нормативно-грошову оцінку земельних ділянок, визначену нормативними документами. Грошова оцінка земельної ділянки, яка зазначена у договорі є в декілька разів меншою від її дійсної вартості, що призводить до заниження розміру орендної плати, оскільки остання обчислюється від неї в процентному відношенні.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_2 просила визнати недійсним з моменту вчинення договір оренди земельної ділянки площею 2,1446 га, розташованої на території Теолинськоїнільської ради Монастирищенського району Черкаської області, належної позивачу на праві власності, укладеного з СФГ «Нова Україна», зареєстрованого в реєстраційній службі Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області, скасувати його державну реєстрацію та зобов'язати відповідача повернути їй земельну ділянку.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 08 грудня 2014 року, позов задоволено.

Визнано недійсним з моменту вчинення договір оренди земельної ділянки площею 2,1446 га, розташованої на території Теолинськоїнільської ради Монастирищенського району Черкаської області, укладений між ОСОБА_2 та СФГ «Нова Україна», зареєстрований в Реєстраційній службі Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області; скасовано державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки № :02:001:0325, площею 2,1446 га, розташованої на території Теолинськоїнільської ради Монастирищенського району Черкаської області, укладеного між ОСОБА_2 та СФГ «Нова Україна» та зобов'язано СФГ «Нова Україна» повернути ОСОБА_2 належну їй земельну ділянку.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі СФГ «Нова Україна» просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, встановивши, що ОСОБА_2 не підписувала договір оренди земельної ділянки з СФГ «Нова Україна», вірно виходив із того, що договір оренди земельної ділянки є недійсним, оскільки між сторонами не було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та висновків судів не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити селянському (фермерському) господарству «Нова Україна» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до селянського (фермерського) господарства «Нова Україна», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Жильнельфа Вельє», про визнання договору оренди землі недійсним, за касаційною скаргою на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 08 грудня 2014 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак