Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/728/15 Головуючий у 1 інстанції: Гонтар А.Л.
Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 10 листопада 2014 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

У позові зазначалось, що відповідно до кредитного договору №б/н від 01 листопада 2006 року відповідач отримала кредит в розмірі 6 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою 36% за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконала свої зобов'язання за договором належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 30.04.2014 року в сумі 17 454,22 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 17 454,22 грн. за кредитним договором №б/н від 01.11.2006 року, яка складається з наступного: 3 926,98 грн. - заборгованість за кредитом, 9 286,11 грн. - заборгованість по процентам, 2 933,79 грн. - заборгованість по комісії, штрафи 500 грн. - фіксована частина, 807,34 грн. - процентна складова і судові витрати.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 10 листопада 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустив строк позовної давності звернення до суду, передбачений ст. 257 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Судом встановлено, що 01 листопада 2006 року між позивачем та відповідачкою укладено кредитний договір №б/н, за яким вона отримала кредит в розмірі 6 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою 36% за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 2 роки, тобто до 01 листопада 2008 року (а.с.10).

Згідно з розрахунком банку станом на 30.04.2014 року відповідачка має заборгованість за цим кредитним договором у розмірі 17 454,22 грн., яка складається з наступного: 3 926,98 грн. - заборгованість за кредитом, 9 286,11 грн. - заборгованість по процентам, 2 933,79 грн. - заборгованість по комісії, штрафи 500 грн. - фіксована частина, 807,34 грн. - процентна складова і судові витрати.

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що кредитний договір між сторонами укладений 01.11.2006 року, строк дії договору зазначений 2 роки, тобто до 01.11.2008 року, а банк звернувся з позовом до суду тільки 06.10.2014 року.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідачка ОСОБА_4 звернулася до суду першої інстанції із заявою про застосування позовної давності, оскільки останній платіж по сплаті кредиту вона здійснила 30 грудня 2009 року.

Доводи банку про те, що сторони домовилися про те, що договір дії на протязі 2 років, якщо жодна із сторін не заявляє про його припинення він автоматично лонгується на такий же термін, тому договір автоматично пролонговано та на даний час договір діє, оскільки жодна із сторін не заявила про свій намір його розірвати являються необґрунтованими та суперечать вищезазначеним вимогам закону.

За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу(ст. 257 ЦК України), а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 01 жовтня 2014 р. №6-134цс14, які в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Суд повно і всебічно дослідив обставини справи, пояснення та заперечення сторін, дав належну оцінку всім наданим суду доказам та дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог банку про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки банк пропустив строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права.

Колегія суддів вважає, що позивач недобросовісно виконав обов'язки щодо своєчасного звернення до суду з вимогами про стягнення з ОСОБА_4 боргу за кредитним договором, чим штучно збільшив суму, яка на думку банку підлягає стягненню з боржника і яка значно перевищує розмір кредиту, що є несправедливим по відношенню до клієнта.

Враховуючи викладене, оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 10 листопада 2014 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: