УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2015 р. м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючий: Хилевич С.В.

судді: Оніпко О.В., Собіна І.М.

секретар судового засідання: Демчук Ю.Ю.

за участі: ОСОБА_1 і представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною на рішення Рівненського міського суду від 18 вересня 2014 року у справі за позовом Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди індивідуально визначеного рухомого майна та витребування майна, отриманого на підставі договору, і його передачу,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду від 18 вересня 2013 року відмовлено Державному підприємству з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (далі - ДП „Укрекоресурси") в задоволенні позову до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди індивідуально визначеного рухомого майна та витребування майна, отриманого на підставі договору.

У поданій на рішення апеляційній скарзі позивач покликався на його незаконність та необґрунтованість через неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

На її обґрунтування зазначалось про порушення судом вимог ст. 27 ЦПК України, в зв'язку з чим безпідставно відхилено клопотання про долучення доказів, які б могли підтвердити, що позивач вжив усіх заходів для надання оригіналу договору оренди. Зокрема, оригінал договору оренди від 07.07.2010 року в№ 4/10-07 вилучений відповідно до протоколу виїмки та огляду від 22.03.2011 року оперуповноваженим в ОВС УБОЗ ГУМВС України в м. Києві, з відповіді якого вбачається, що оригінал договору направлено до СУ ГУМВС України в м. Києві для приєднання до матеріалів кримінальної справи, порушеної за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 205, ч.ч. 2, 3 ст. 358 КК України, а в подальшому передано до Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві.

ДП "Укрекоресурси" просив долучити до матеріалів справи письмову відповідь прокурора Рівненської міжрайонної природоохоронної прокуратури, зі змісту якої вбачається, що в ході перевірки діяльності ОУ „Рівнеекоресурси", що є структурним підрозділом позивача, встановлено факт користування підприємцем ОСОБА_1 майном, що належить позивачу.

Крім того, на підтвердження факту укладення договору оренди він долучив до матеріалів справи виписки по рахунку та картку рахунку, відповідно до яких відповідач провела перерахування коштів із цільовим призначенням за оренду рухомого майна у вересні та листопаді 2010 року на розрахунковий рахунок ДП "Укрекоресурси". Вважає, що ця обставина підтверджує наявність у ОСОБА_2 зобов'язання перед позивачем за оспорюваним договором.

Суд не дав належної оцінки відповіді Головного управління УБОЗ в м. Києві, згідно з якою оригінал договору оренди приєднано до матеріалів кримінальної справи за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 205, ч.ч. 2, 3 ст. 358 КК України щодо вчинення фіктивного підприємництва.

З цих міркувань просив рішення Рівненського міського суду від 18 вересня 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача, вважаючи оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, просила його залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи і доводи ДП "Укрекоресурси", колегія суддів прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з такого.

Залишаючи позов ДП "Укрекоресурси" без задоволення, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач не довів у судовому засіданні своїх вимог, оскільки не надав доказів про укладення оспорюваного договору і не представив його оригіналу, а відповідач заперечила проти підтвердження обставин наявністю лише копій договору і акту приймання-передачі.

На а.с. 41-42 міститься копія договору №4/10-07 оренди індивідуально визначеного рухомого майна, що належить до державної власності, укладеного 7 липня 2010 року між ДП "Укрекоресурси" та підприємцем ОСОБА_2, за умовами якого позивач передав орендарю 21 одиницю речей зі встановленими родовими та якісними ознаками, а відповідач зобов'язалася вносити орендну плату, яка становить 1 984, 92 гривні кожного календарного місяця з можливістю коригування плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць (а.с. 41-42).

З копії акту приймання-передачі індивідуально визначеного рухомого майна від того ж числа вбачається, що позивачем передано на користь орендаря в строкове платне користування майно в задовільному стані, загальна вартість якого становить 99 246 гривень (а.с. 45-46):

1.Одна вага РП-200ш134, інв. №104-1, вартістю 90, 76 гривень;

2.Одна вага РП-200ш134, інв. №104-2, вартістю 90, 76 гривень;

3.Одна вага РП-200ш134, інв. №104-7, вартістю 93, 40 гривень;

4.Одна вага РП-200ш134, інв. №104-8, вартістю 93, 39 гривень;

5.Одна вага механічна РП, інв. № 2-104, вартістю 97, 25 гривень;

6.Один прес БА 3121 Класік, інв. № 104-892, вартістю 2 611, 20 гривень;

7.Один прес БА 3121 Класік, інв. №104-890, вартістю 3 444, 20 гривень;

8.Один прес ППГ-001, інв. №104-31, вартістю 3 624, 40 гривень ;

9.Один прес БА 3121 Класік, інв. №104-34, вартістю 3 533, 48 гривень;

10.Один комплекс горизонтально-пакувальний КГП-35, інв. №104-1623, вартістю 38 845, 21 гривень;

11.Один МАЗ-437040, інв. №105-51, держ. НОМЕР_1, вартістю 13 118, 93 гривень;

12.Один автомобіль МАЗ 7040-080, інв. №105-889, держ. НОМЕР_2, вартістю 15 071, 89 гривень;

13.Один автопричіп ПП-5-01, інв. №105-217, держ. НОМЕР_3, вартістю 1 909, 43 гривень;

14.Один автопричіп ПП-5-01, інв. №105-219, держ. НОМЕР_4, вартістю 1 909, 43 гривень;

15.Один причіп П-501, інв. №105-77, держ. НОМЕР_5, вартістю 1 390, 55 гривень;

16.Один причіп П-5-01, інв. №105-113, держ. НОМЕР_6, вартістю 1 482, 04 гривень;

17.Один причіп П-5-01, інв. №105-114, держ. НОМЕР_7, вартістю 1 482, 04 гривень;

18.Один причіп П-501, інв. №105-001, держ. НОМЕР_8, вартістю 1 919, 51 гривень;

19.Один причіп П-501, інв. №105-86, держ. НОМЕР_9, вартістю 1 330, 75 гривень;

20.Один причіп П-501, інв. №105-118, держ. НОМЕР_10, вартістю 1 330, 75 гривень;

21.Один автонавантажувач "Рекорд", інв. №105-159, вартістю 5 776, 63 гривень.

Вважаючи, що в зв'язку з систематичною несплатою орендарем щомісячної плати вбачаються підстави для припинення спірних договірних відносин, у березні 2014 року ДП "Укрекоресурси" звернулося з позовом до відповідача про розірвання договору оренди індивідуально визначеного рухомого майна, що належить до державної власності, та витребування у ОСОБА_2 і передачу на користь позивача спірних речей відповідно до акту приймання-передачі.

У поданих запереченнях проти позову відповідач покликалася на відсутність оригіналів оспорюваного договору та акту приймання-передачі майна, в зв'язку з чим вважала позов недоведеним, а також одночасно просила застосувати правила про позовну давність і відмовити в позові з підстави спливу цього матеріально-правового строку.

Частина 4 ст. 10 ЦПК України передбачає обов'язок суду сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обв'язки, попередити про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Тому апеляційним судом з метою давання свідчень було визнано обов'язковою явку в судове засідання ОСОБА_3, який станом на липень 2010 року обіймав посаду віце-президента ДП "Укрекоресурси" і укладав оспорюваний договір від орендодавця. Зазначений свідок в засідання не з'явився, а, як пояснив представник позивача, щодо ОСОБА_3 відкрито кримінальне провадження за фактом незаконного відчуження майна ДП "Укрекоресурси" на суму в кілька мільйонів гривень і йому обрано запобіжний захід, пов'язаний з ізоляцією від суспільства. На час розгляду цивільної справи він знаходиться під вартою.

Крім того, 5 грудня 2014 року апеляційний суд своєю ухвалою зобов'язав компетентний орган Державної автомобільної інспекції ГУМВС України в м. Києві надати інформацію про власника чи особу, яка на підставі іншого речового права володіє із серпня 2010 року транспортними засобами, переданими на підставі оспорюваного правочину, та чи проводився технічний огляд зазначених засобів, а якщо так - то коли і ким. Право витребувати цю інформацію надано ДП "Укрекоресурси". Того ж числа ухвалою колегії суддів зобов'язано Слідче управління ГУМВС України в м. Києві та Дніпровське РУ ГУМВС України в м. Києві надати до 25 грудня 2014 року інформацію про стан розслідування кримінальної справи №18-00481, що порушена за фактом вчинення працівниками ДП "Укрекоресурси" злочинів, передбачених ч. 1 ст. 205, ч.ч. 2, 3 ст. 385 КК України, та про те, чи проводилася в ході розслідування справи судово-почеркознавча експертиза на предмет належності ОСОБА_1 підпису в договорі №4/10-07 оренди індивідуально визначеного рухомого майна, що належить до державної власності.

Станом на день ухвалення колегією суддів судового рішення жодна з цих ухвал не виконана, а тому витребуваних доказів з цього приводу не здобуто.

Як у засіданні міського суду, так і в засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 заявляла клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи. Однак призначення судом такої експертизи унеможливлювалося відсутністю оригіналу оспорюваного договору.

Разом з тим, вона пояснювала, що станом на час виникнення спірних відносин була зареєстрована як фізична особа-підприємець, а як лікар-фахівець займалася виключно господарською діяльністю в галузі медицини. 27 жовтня 2011 року вона припинила підприємницьку діяльність.

Не надав ДП "Укрекоресурси" колегії суддів, а апеляційним судом їх не було здобуто, й будь-яких доказів про перебування у відповідача майна, в т.ч. і транспортних засобів, за оспорюваним договором.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, що встановлені процесуальним законом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином неможливо на підставі представлених позивачем доказів обґрунтовано встановити ті обставини, що оспорюваний договір дійсно укладався між сторонами і що спірне майно в натурі передавалося орендодавцем орендарю.

Інших доказів апеляційний суд не здобув.

Згідно з ч. 2 ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Судом першої інстанції повно і правильно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, та встановлено, що норми матеріального права, які, на думку позивача, підлягали застосуванню, застосуванню не підлягають, а тому вірно відмовлено у позові за недоведеністю.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги про наявність оригіналу оспорюваного договору в матеріалах кримінальної справи, що порушена за фактом вчинення працівниками ДП "Укрекоресурси" злочинів, передбачених ч. 1 ст. 205, ч.ч. 2, 3 ст. 385 КК України, спростовуються правильністю висновків суду.

Не можна погодитися і з покликаннями автора скарги про істотність порушення міським судом норм процесуального права, оскільки недодержання вимог ст. 27 ЦПК України не призвело до неправильного вирішення справи.

Самі по собі копії квитанцій про сплату ОСОБА_1 у вересні та листопаді 2010 року на розрахунковий рахунок ДП "Укрекоресурси" орендної плати за наявності кількох відкритих кримінальних проваджень за фактами незаконного відчуження майна позивача колегія суддів вважає сумнівними та непереконливими доказами, а тому ці засоби доказування не можуть стверджувати про укладення та виконання сторонами оспорюваного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України додержання судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення норм матеріального і процесуального права є підставою для залишення його без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною відхилити, а рішення Рівненського міського суду від 18 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: С.В.Хилевич

Судді: І.М.Собіна

О.В.Оніпко