Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 лютого 2015 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів - Власова С. О., Бисаги Т. Ю.

з участю секретаря - Чучки Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду від 4 березня 2014 року по справі за позовом Тячівського лісового агропромислового господарства ДП "Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування завданих збитків, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2013 року Тячівське лісове агропромислове господарство ДП «Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарства» пред'явило позов до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування 22 135, 51 грн. збитків, завданих внаслідок самовільної рубки шести дерев.

Рішенням Тячівського районного суду від 4 березня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави 9746,01 грн. збитків, завданих внаслідок лісопорушення, а також на користь ДП «Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарства» 229,40 грн. сплаченого судового збору. В решті позову відмовлено.

На це рішення відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просять судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Як на підставу своїх вимог посилаються на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим. Апелянти вважають, що суд помилково прийшов до висновку про вчинення ними самовільної рубки.

У судовому засіданні в апеляційній інстанції апелянти скаргу підтримали та просили задовольнити. При цьому вони пояснили, що ОСОБА_2 є власником трактора, його попросили притягнути цим трактором до річки буки, які вже було вирубано, які у подальшому було використано для ремонту містка через річку у селі. ОСОБА_1 взагалі до цієї події причетний не був, а лише провідував брата.

Представник позивача стверджував, що факт незаконної рубки було встановлено належними доказами, ОСОБА_2 не заперечив того, що буки було стягнуто з місця рубки до річки саме ним його трактором. Щодо участі у цій події ОСОБА_1 справді є лише непрямі докази, доведено лише те, що він був на місці події та у нього в руках була сокира, що підтвердили свідки. Та обставина, що буки у подальшому було використано для облаштування містка через річку не означає, що вони були вирубані законно.

Дослідивши зібрані у справі матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 10 серпня 2013 року було самовільно зрублено в урочищі «Тесниковатий» на території Тарасівського лісництва два сироростущі дерева породи бук загальною масою 3.44 м.куб., чим заподіяно шкоду держлісфонду в розмірі 9746,01 грн.

Лісопорушення було виявлено майстром лісу ОСОБА_3 при обході ввіреного їй участка, в момент, коли ОСОБА_2 тягнув ці дві деревини трактором. В подальшому на підставі доповідної майстра лісу було складено акт про лісопорушення та визначено суму завданих збитків (а.с.5-12). Отже, вина ОСОБА_2 в самовільній рубці двох буків доведена. Вина останнього щодо рубки інших чотирьох дерев вказаних в акті нічим не стверджена. З цього приводу майстер лісу вказала, що на наступний день вона виявила ще одну самовільну рубку та думає, що це також зробили відповідачі, але особисто вона їх не бачила. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому вина ОСОБА_2 щодо рубки інших дерев нічим не стверджена.

Судом першої інстанції досліджено ці акти та допитано свідків, які підписалися на ньому.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції правильно встановив самовільну рубку двох дерев. Разом з тим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо вини обох відповідачів. Якщо вина ОСОБА_2 є доведена, оскільки він особисто тягнув ці два дерева, то вина іншого відповідача ОСОБА_1 ґрунтується лише на поясненнях майстра лісу, яка вказала що він йшов поруч з трактором.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити та стягнути завдану шкоду, а також сплачений судовий збір з ОСОБА_2, вина якого у виявленому лісопорушенні є доведеною.

Керуючись статтею 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Тячівського районного суду від 4 березня 2014 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 9746 грн. 01 коп. за лісопорушення. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Тячівського лісового агропромислового господарства ДП "Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств" 229 грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

В задоволенні позову до ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуючий:

Судді: