УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Мартинюка В.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Київської області від 20 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом. Зазначала, що з 18 квітня 2009 року до 1 липня 2011 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу сторонами придбано автомобіль «Mitsubishi Lanser», при цьому 76 240 грн були сплачені за спільні кошти подружжя, а 114 360 грн - за рахунок коштів, отриманих відповідачем на підставі кредитного договору. Погашення кредиту здійснювалось спільними коштами подружжя. Посилаючись на те, що автомобілем користується відповідач, просила позов задовольнити.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 20 січня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля «Mitsubishi Lanser 2.0 Intence AT», кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2009 року випуску, у розмірі 77 346 грн 68 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В касаційній скарзі, поданій ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4, ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що спірний автомобіль є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, після розірвання шлюбу залишився у користуванні відповідача, тому стягнув з останнього на користь позивача Ѕ частину грошових коштів сплачених у період перебування сторін у шлюбі на його придбання у розмірі 76 240 грн та 78 453 грн 37 коп., сплачених на погашення кредиту до 12 липня 2011 року.

Однак повністю з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 квітня 2009 року по 1 липня 2011 року.

В цей час за договором купівлі-продажу № 0906-26001 від 26 червня 2009 року на ім'я ОСОБА_4 було придбано автомобіль марки «Mitsubishi Lanser», реєстраційний номер НОМЕР_2, 2009 року випуску, вартістю 190600 грн.

26 червня 2009 року і 15 липня 2009 року ОСОБА_4 сплачено частину вартості автомобіля на суму 76 240 грн.

Інша частина вартості автомобіля у сумі 114 360 грн була перерахована ТОВ «Фінансова компанія «Ніко Капітал» згідно кредитного договору, укладеного між ним та ОСОБА_4 20 липня 2009 року.

Як вбачається з інформації про стан розрахунків за кредитним договором від 20 липня 2009 року за період з серпня 2009 року по 12 липня 2011 року ОСОБА_4 сплачено на погашення кредиту 78 453 грн 37 коп.

Оскільки спірний автомобіль був придбаний сторонами в період шлюбу, то він є спільною сумісною власністю сторін і може бути предметом поділу між ними.

Обов'язок по поверненню кредиту, отриманого і використаного в інтересах сім'ї, лежав на кожному з подружжя як солідарному боржнику.

Чинним законодавством не передбачена можливість стягнення на користь одного з подружжя частини внесених за рахунок спільних коштів грошей на погашення кредиту.

Таке право виникає у боржника в разі виконання ним солідарного обов'язку у повному обсязі особисто внесеними коштами (ст. 544 ЦК України).

Однак на такі обставини, в обґрунтування вимог про стягнення сплачених на погашення кредиту коштів, позивач не посилалась.

Виходячи з наведеного, підстав та предмету позову, суд мав з'ясувати, яку вартість мав автомобіль, про стягнення компенсації за належну ОСОБА_3 частку в якому заявлені вимоги на час вирішення спору, а, відповідно, який розмір у грошовому виразі складає ця частка.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_4 вказував на те, що на погашення кредиту, який був використаний на придбання спірного автомобіля, ним вносились особисті кошти, в т.ч. у період після припинення ведення сторонами спільного господарства.

З цього приводу судом ніяких висновків не зроблено.

Між тим, витрати одного з подружжя за рахунок власних коштів на погашення їх спільного боргу підлягають врахуванню при поділі майна та визначені розміру компенсації за належну одному з подружжя частку в ньому.

Зазначені обставини при вирішенні спору судом апеляційної інстанції не з'ясовані, з приводу їх існування ніяких висновків не зроблено.

Порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому рішення апеляційного суду не можна визнати законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 20 січня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова В.І. Мартинюк М.І. Наумчук