Справа № 367/205/14 Головуючий у І інстанції Чернов Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/966/15 Доповідач у 2 інстанції Антоненко
Категорія 18 17.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

17 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Касьяненко Л.І., Гуля В.В.,

за участю секретаря - Ромашини І.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Таврика» на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 грудня 2014 року у справі позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Таврика» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 травня 2007 року між Акціонерним банком «Таврика» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Таврика») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №579-Ф (з відповідними змінами та доповненнями), згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 98 647,72 дол. США з процентною ставкою 14% річних (яка в подальшому збільшилася до 14,5%) та кінцевою датою повернення кредиту до 14 травня 2027 року. Оскільки позичальник належним чином не виконує свої зобов»язання перед банком щодо повернення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, унього утворилась заборгованість перед Банком, яка станом на 12 грудня 2013 року складається з основного боргу за кредитом - 93 583,78 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 12 грудня 2013 року складає 748 015,15 грн.; заборгованості за відсотками - 25 873,97 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 12 грудня 2013 року складає 206 810,64 грн.; заборгованості по сплаті пені по простроченим відсоткам - 951,30 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 12 грудня 2013 року складає 7 603,74 грн. що разом становить - 120 409,05 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 12 грудня 2013 року складає 962 429,54 грн.

Позивач також азначав, що для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором №579-Ф 16 травня 2007 року між Акціонерним банком «Таврика» та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за № 1516, за яким в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1. В зв'язку з вище викладеним, просили в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Банк «Таврика» за кредитним договором №579-Ф від 16 травня 2007 року в сумі 120 409,05 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 12 грудня 2013 року складає 962 429,54 (дев'ятсот шістдесят дві тисячі чотириста двадцять дев'ять гривень п'ятдесят чотири копійки) звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 16 травня 2007 року за реєстром №1513, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 16 травня 2007 року за №2088583 та зареєстрованого Комунальним підприємством Київської обласної ради «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» 30 травня 2007 року, номер запису:12 в книзі:1-67 під реєстраційним номером:17624066, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за ПАТ «Банк «Таврика» за ціною визначеною в п. 4.4 договору іпотеки, а саме 503 940 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 02 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що 16 травня 2007 року між Акціонерним банком «Таврика» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №579-Ф (з відповідними змінами та доповненнями), згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 98 647,72 дол. США з процентною ставкою 14%річних (яка в подальшому збільшилася до 14,5%) та кінцевою датою повернення кредиту до 14 травня 2027 року. Також встановлено, що заборгованість позичальника перед Банком станом на 12 грудня 2013 року складається з основного боргу за кредитом - 93 583,78 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 12 грудня 2013 року складає 748 015,15 грн.; заборгованості за відсотками - 25 873,97 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 12 грудня 2013 року складає 206 810,64 грн.; заборгованості по сплаті пені по простроченим відсоткам - 951,30 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 12 грудня 2013 року складає 7 603,74 грн. що разом становить - 120 409,05 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 12 грудня 2013 року складає 962 429,54 грн..

Судом також встановлено, що для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №579-Ф 16 травня 2007 року між Акціонерним банком «Таврика» та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за № 1516, за яким в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 16 травня 2007 року за реєстром №1513, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 16 травня 2007 року за №2088583 та зареєстрованого Комунальним підприємством Київської обласної ради «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» 30 травня 2007 року, номер запису:12 в книзі:1-67 під реєстраційним номером:17624066.

По справі також встановлено, що у власності відповідача крім нерухомого житлового майна, яке є предметом іпотеки та на яке позивач просить звернути стягнення, інше нерухоме житлове майно відсутнє, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо суб'єкта №29830804, Інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №29830993.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд обґрунтовано виходив з положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про заставу» та прийшов до правильного висновку про те, що відсутні підстави для задоволенні позову.

Відповідно до положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Вказані обставини підтверджуються копією кредитного договору №579-Ф від 16 травня 2007 року, копією іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за № 1516, розрахунком заборгованості, копією виписки з особового рахунку ОСОБА_1, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15158548, Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо суб'єкта №29830804, Інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №29830993 та іншими матеріалами справи.

Оскільки на майно, на яке просив позивач в рахунок погашення боргу за кредитним договором, звернути стягнення, розповсюджується дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається апелянт у апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про наявність у відповідача іншого житла, а саме квартири у смт. Чаплинка Херсонської області, спростовуються наданими відповідачем доказами, з яких вбачається, що дана квартира продана відповідачем ще у 2003 році.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду, викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішенні, не спростовують.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Таврика» відхилити, а рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: