У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого Василевича В.С.

Суддів Бондаренко Н.В., Малько О.С.

при секретарі Пиляй І.С.

з участю представника ПАТ «ОТП Банк» Тарасюка Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області на ухвалу Рівненського міського суду від 29 грудня 2014 року у справі за скаргою публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на постанову в.о. начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Рівненській області від 14 листопада 2014 року про перевірку виконавчого провадження,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Рівненського міського суду від 29 грудня 2014 року задоволено скаргу ПАТ «ОТБ Банк» на постанову в.о. начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Рівненській області від 14 листопада 2014 року про перевірку виконавчого провадження, визнано її неправомірною та зобов'язано відділ примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Рівненській області скасувати постанову державного виконавця від 26 червня 2014 року про повернення виконавчого листа стягувачу та відновити виконавче провадження у справі.

В апеляційній скарзі відділ ДВС доводить про незаконність та необґрунтованість ухвали через неправильне застосування норм матеріального права.

Вказує, що суд дійшов неправильного висновку про неправомірність дій державного виконавця, який зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом.

В ході виконавчого провадження при зверненні стягнення на предмет іпотеки -житловий будинок АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 було встановлено, що у цьому будинку зареєстрований неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. А згідно п.4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої МЮ України 2.04.2012 року №512/5 у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Оскільки такого дозволу не було надано, то державним виконавцем у відповідності з п.2 ч.1 ст.47 та ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» правомірно ухвалено постанову про повернення виконавчого документа.

Вважає, що не врахувавши положень зазначеної вище Інструкції та законодавчих актів в галузі захисту прав дитини, суд постановив незаконну ухвалу, відділ примусового виконання рішень ДВС просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні скарги.

В судове засідання представник відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного управління юстиції у Рівненській області не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник ПАТ «ОТП Банк» апеляційну скаргу заперечив, пояснивши, що оскаржувана ухвала суду є обгрунтованою та відповідає вимогам закону.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ «ОТП Банк», перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Як видно з матеріалів справи та як це встановлено судом, 7 серпня 2013 року Рівненським міським судом видано виконавчий лист №1715/22495/12 на виконання рішення цього ж суду про звернення стягнення на предмет іпотеки-житловий будинок, що належить ОСОБА_2 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,1000 га. за цією ж адресою.

В ході виконавчого провадження з приводу реалізації будинку було встановлено, що у ньому зареєстрований неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з чим до служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому направлено письмовий запит про надання дозволу на реалізацію будинку із земельною ділянкою.

Розпорядженням міського голови №462-р від 11 червня 2014 року відмовлено державній виконавчій службі Рівненського міського управління юстиції в наданні дозволу на примусову реалізацію будинку та земельної ділянки, право на користування якими мають неповнолітні ОСОБА_3, 1997 р.н., ОСОБА_4, 2011 р.н., та ОСОБА_5, 2013 р.н.(а.с-28).

У зв'язку з цим постановою відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Рівненській області від 26 червня 2014 року виконавчий документ повернутий стягувачеві (а.с-6).

За результатами розгляду скарги банку на дану постанову в її задоволенні відмовлено з ухваленням постанови від 14 листопада 2014 року з посиланням на відмову служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради надати дозвіл на реалізацію майна боржника та на п.4.5.9. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затв. МЮ України від 2.04.2012 року №512/5, яким передбачено необхідність отримання у таких випадках відповідного дозволу органів опіки та піклування.

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги стягувача на дії відділу примусового виконання рішень ДВС, суд правильно виходив з того, що повернення виконавчого документа стягувачу суперечить положенням Законів України «Про виконавче провадження» та «Про іпотеку».

Так, з постанови від 26 червня 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві вбачається, що заступник начальника відділу керувався п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». За цією нормою закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Отже, йдеться про відсутність взагалі майна, на яке може бути звернено стягнення.

П.9 цієї ж статті, на який суд першої інстанції обґрунтовано послався в ухвалі, передбачає підставу повернення виконавчого листа у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Зазначена норма закону деталізована в пункті 4.5.9 вищевказаної Інструкції з примусового виконання рішень, яким передбачено, що у разі відсутності дозволу органу опіки та піклування на примусову реалізацію майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу виконання.

Якщо судом не встановлено (не змінено) спосіб і порядок виконання, державний виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу.

Подання державного виконавця про встановлення чи зміну способу і порядку виконання не було предметом розгляду суду.

Отже, як з урахуванням вимог Законів України «Про виконавче провадження», «Про іпотеку», яким керувався суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали так і з урахуванням норм вищезазначеної Інструкції дії службових осіб відділу примусового виконання рішень управління ДВС щодо повернення виконавчого листа судом обґрунтовано визнані неправомірними.

Враховуючи, що ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують підстав для її скасування немає.

Керуючись п.2 ч.2 ст. 307, ст.ст.312-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області відхилити.

Ухвалу Рівненського міського суду від 29 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий Василевич В.С.

Судді Бондаренко Н.В.

Малько О.С.