"15" жовтня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Чех Н.А.
з участю секретаря - Кузьменко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,
Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 08.07.1999 року. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею. Рішенням суду від 05.11.2010 року шлюб з відповідачем розірвано. Син проживає з нею, знаходиться на її утриманні. Тоді як відповідач не вважає за потрібне утримувати свою дитину. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Самостійно забезпечити та задовольнити потреби сина вона не має можливості. Крім звичайних витрат, які пов'язані з утриманням дитини, необхідно здійснювати додаткові витрати. Додаткові витрати необхідні на оздоровлення сина. У зв'язку з чим звернулася до суду з даним позовом, та просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини доходів відповідача, та додаткові витрати на оздоровлення щорічно до 25 серпня і до повноліття дитини в розмірі 7 000,00 грн.
В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, та з проханням задовольнити позовні вимоги. В разі неявки відповідача в судове засідання не заперечувала щодо заочного порядку розгляду справи.
В судове засідання відповідач не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав, що дає підстави прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов в підлягає задоволенню частково.
В суді встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 08.07.1999 року. Мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.11.2010 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає з матір'ю, находиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Позивач просила стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача, і на думку суду, даний розмір аліментів є відповідним. Доказів на підтвердження того, що відповідач не в змозі сплачувати аліменти у вказаному розмірі, суду не надано.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

В даному випадку позивачем не надано жодного підтверджуючого документу, які підтверджують необхідність додаткових витрат. Крім того, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат не знайшли свого підтвердження, та не підлягають задоволенню

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

В даному випадку з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судового збору - 243 грн. 60 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 180, 182, 183, 185 СК України, ст.ст. 60, 88, 212-215, 218, 224-228, 233, 294 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця села Олієво-Корнів, Городенківського району, Івано-Франківської області, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.08.2015 року та до повноліття дитини.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 243,60 грн. в доход держави.

Рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення не було подано.

Суддя: