РІШЕННЯ

Іменем України

05.02.2015 Кобеляцький районний суд Полтавської області

в складі:

головуючого - судді Голубенка В. Л.

при секретарі Логвиненко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове виконання обов»язку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому зазначає що 22.10.2013 року, вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області, за результатами розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч.2 ст.121 КК України, задоволено цивільний позов і стягнуто з ОСОБА_2 на його користь 100 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Даний вирок набрав законної сили 21.01.2014 року після розгляду справи в апеляційному суду Полтавської області. 21.03.2014 року, за даним судовим рішенням, ВДВС Кобеляцького РУЮ, відкрите виконавче провадження № 42620124 щодо примусового стягнення суми відшкодування моральної шкоди. Однак, з цього часу, тобто з дати виникнення грошового зобов»язання відповідача перед ним, дане зобов»язання не виконується ні в добровільному, ні в примусовому порядку. Тому, відповідно до закону, ст.625 ЦК України, відповідач повинен сплатити на його користь суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох відсотків річних від простроченої суми, а саме 15205,88 грн., з яких 2112,33 грн. - річні і 13093,55 - інфляційні. Просить стягнути з відповідача на свою користь дану суму грошових коштів, а також понесені судові витрати по оплаті судового збору 243,60 грн., справу розглядати у його відсутність (а.с.2-4, 8).

Відповідач ОСОБА_2, який в даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі, будучи належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав суду письмове пояснення в якому зазначає, що перебуває в Полтавському СІЗО з 22.10.2013 року, працює в господарстві обслуги та отримує мінімальну заробітну плату. Не міг виплачувати шкоду, оскільки раніше до СІЗО, виконавчий лист не надходив (а.с.31).

Суд, розглянувши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи, 19.02.2014 року, Кобеляцьким районним судом Полтавської області, на підставі вироку цього ж суду від 22.10.2013 року, відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.121 КК України, який набрав законної сили 21.01.2014 року, видано виконавчий лист про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1, 100000 грн. у відшкодування моральної шкоди (а.с.7).

21.03.2014 року, державним виконавцем ВДВС Кобеляцького РУЮ Полтавської області Хомович М.І., на підставі заяви стягувача про примусове виконання даного виконавчого листа, відкрито виконавче провадження № 42620124, згідно якого боржнику надано строк до 28.03.2014 року для добровільного його виконання, а при невиконанні в зазначений строк, виконати його в примусовому порядку (а.с.6).

Після здійснення необхідних виконавчих дій, та невстановлення майна боржника на яке може бути звернене стягнення за даним виконавчим документом, державний виконавець, 31.12.2014 року, виніс постанову про закінчення виконавчого провадження і його було направлено за місцем знаходження боржника ОСОБА_2, - Полтавський СІЗО м. Полтава вул. Пушкіна, 91, в Київський ВДВС Полтавського МУЮ (а.с.37-46).

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позову вбачається, що три проценти річних простроченого боргу за період з 21.01.2014 року і по 06.10.2014 року (день подання позову), складає 2112,33 грн., а інфляційні за цей же період, з врахуванням індексу інфляції - 13093,55 грн. (а.с.5).

Оскільки будь-яких заперечень щодо даного розрахунку прострочення боргу стороною відповідача не надано, то зазначений розрахунок суд приймає до уваги.

Таким чином, коли вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, грунтуються на законі, то вони підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн., підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст.625 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (уродженець с. Нижня Яблунька Турківського району Львівської області, мешканець АДРЕСА_2, в даний час знаходиться в Полтавському СІЗО м. Полтава вул. Пушкіна, 91) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) - 15205,88 грн. - сума простроченого боргу за період з 21.01. по 06.10.2014 року, з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми та понесені судові витрати по оплаті судового збору 243,60 грн., а всього 15449,48 грн.

На рішення суду протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга.

Суддя: