Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/19/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Український В. В.
Категорія - спори, що вини акають із земельних правовідносин
Доповідач Сукач Т. О.
РІШЕННЯ

Іменем України

17.02.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Сукач Т.О.

суддів - Бубличенко В.П.

Голованя А.М.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом фермерського господарства «Ніка» до ОСОБА_3 про визнання права власності на посіви, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зустрічним позовом ОСОБА_3 до фермерського господарства «Ніка» про визнання права користування земельною ділянкою, усунення перешкод, за апеляційною скаргою фермерського господарства «Ніка» на рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 червня 2014 року і

в с т а н о в и л а :

12 травня 2014 року фермерське господарство «Ніка» звернулося до суду з позовом доОСОБА_3 про визнання права власності на посіви, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. В обґрунтування вимог посилалося на те, що 18 січня 2005 року між ФГ «Ніка» та Знам'янською районною державною адміністрацією укладено договір оренди земельної ділянки площею 110 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Володимирівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області. Договір зареєстровано у книзі реєстрації договорів оренди 19 січня 2005 року за № 2.

В 2013 році господарство частину орендованої земельної ділянки площею 41,5 га засіяло озимим ріпаком та 68,5 га підготувало під посів ярих культур. В травні 2014 року охороною відповідача земельну ділянку взято під охорону, мотивуючи тим, що саме ОСОБА_3 є її належним орендарем.

Вважаючи такі дії відповідача незаконними, такими, що порушують його права як землекористувача, позивач просив визнати за ФГ «Ніка» право власності на посіви та незавершене виробництво на спірній земельній ділянці, заборонити відповідачу вчиняти будь-які перешкоди в користуванні земельною ділянкою.

Представник ОСОБА_3 за довіреністю, ОСОБА_4, звернувся із зустрічним позовом до ФГ «Ніка», в якому просив визнати за ОСОБА_3 право користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, загальною площею 106,99 га, що розташована на території Володимирівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:9069, зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні цією земельною ділянкою.

Свої вимоги обґрунтовув тим, що ОСОБА_3 є належним землекористувачем, що підтверджується договором оренди землі від 28.02.2014 року, укладеним між Головним управлінням Держземагенства у Кіровоградській області і ОСОБА_3 Право відповідача на зазначену земельну ділянку 11.03.2014 року зареєстровано у реєстраційній службі Знам'янського міськрайонного управління юстиції в Кіровоградській області відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». ФГ «Ніка» оспорює речове право ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку, тому він змушений в судовому порядку ставити питання про визнання за ним права на користування земельною ділянкою та усунення перешкод у користуванні нею.

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 червня 2014 року у задоволенні позову ФГ «Ніка» відмовлено. Зустрічний позов задоволено. За ОСОБА_3 визнано право користування земельною ділянкою площею 106,99 га, кадастровий номер № :02:000:9069, що розташована на території Володимирівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, зобов'язано ФГ «Ніка» не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні вказаною земельною ділянкою.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У апеляційній скарзі ФГ «Ніка», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити у повному обсязі та відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3

Заслухавши доповідача, пояснення представників ФГ «Ніка» Павленка О.О. і Назаренка Ю.В., які підтримували доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу представників ОСОБА_3 ,ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8,дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду та доводи апеляційної скарги у встановлених статтю 303 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ФГ «Ніка» суд виходив з того, що позивач неправомірно користувався земельною ділянкою площею 110 га, що розташована на території Володимирівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, ним також та не надано доказів на підтвердження наявності посівів ріпака, про визнання права на які пред'явлено позов.

Проте колегія судді не може у повній мірі погодитися з такими висновками суду.

Згідно статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння, користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За положеннями ч.1 ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.2 ст.207 ЦК України).

За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент укладення вказаного договору) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 лютого 2014 року у справі №6-162ц13, зазначено, що договір оренди землі є укладеним з моменту, коли сторони, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі, скріплюють його своїми підписами. Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Із матеріалів справи вбачається, що 18 січня 2005 року на підставі розпорядження голови державної адміністрації від 02.10.2003 року № 368-р «Про врегулювання орендних відносин між орендарями і районною державною адміністрацією в період виготовлення проектної документації» між Знам'янською райдержадміністрацією і ФГ «Ніка» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 110 га, що розташована на території Володимирівської сільської ради. Земельна ділянка у користування позивача передана згідно акта прийому передачі та планом-схемою земельної ділянки, що виділяється, без виділення меж в натурі зі строком дії договору на період виготовлення проектної та іншої документації і діє до моменту її затвердження. Цей договір підписано сторонами і зареєстровано Знам'янським районним відділом земельних ресурсів, про що у книзі реєстрації тимчасових договорів оренди земель вчинено запис від 19.01.2005 року за № 2 (а.с.6-10).

Ураховуючи наведене, не можна визнати обґрунтований висновок суду про неправомірність користування позивачем спірною земельною ділянкою.

Згідно положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту порушеного права передбачені ч.2 ст. ст.16 ЦК України.

Встановлено, що обґрунтовуючи позов про визнання права власності на посіви, позивач посилався на те, що неправомірна поведінка відповідача, його наміри знищити посіви озимого ріпаку і самому засіяти земельну ділянку, призводять до значних збитків для ФГ «Ніка». Позивач надав довідки та акти, що свідчать про стан цих посівів. До апеляційного суд ним надано: акт обстеження поля № 3 та визначення збитків, документи про фактичні витрати на посів, вирощування та збирання сільськогосподарської продукції, ціни на ринку зерна станом на липень 2014 року, витрати на паливо-мастильні матеріали (а.с.10-78,т.2).

Як на підставу для задоволення вимог про визнання права на посіви, позивач посилався на ст.ст.95, 152 ЗК України, ст.392 ЦК України.

Згідно ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків

Землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: а) самостійно господарювати на землі; б) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; в) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі; г) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; ґ) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом (ст.95 ЗК України).

Однак, правильно вказавши норми закону, якими визначений спосіб захисту прав землекористувача, позивач пред'явив вимоги не про відшкодування збитків, завданих неправомірними, на його думку, діями відповідача, а про визнання права власності на незавершене виробництво (озимі посіви ріпаку).

Суд в рішення зазначив, що відповідно до п. «г» ч.1 ст.95, ст.152 ЗК України, ст.396 ЦК України землекористувач має право на відшкодування завданих збитків, а не визнання права власності на посіви та незавершене виробництво. Однак, у задоволенні позову ФГ «Ніка» було відмовлено не у зв'язку з неправильним обранням способу захисту порушеного права, а через не надання доказів на підтвердження наявності посівів ріпака, про визнання права власності на які пред'явлено позов.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ФГ «Ніка» про визнання права власності на посіви не підлягають задоволенню через невідповідність обраного господарством способу судового захисту його права користування земельною ділянкою, на невизнання та порушення якого воно посилалося у позовній заяві.

Відповідно до положень ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Матеріалами справи підтверджується і сторонами не заперечується, що на одну й ту саму земельну ділянку є два договори оренди землі, які у встановленому законом порядку не розірвано, недійсними не визнано. ФГ «Ніка» не надало доказів того, що договір оренди землі, укладений між Головним управлінням Держземагенства у Кіровоградській області і ОСОБА_3 визнано недійсним у судовому порядку.

За таких обставин позовні вимоги ФГ «Ніка» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які перешкоди у користуванні земельною ділянкою задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про фермерське господарство» після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 27.11.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.02.2015 року, у справі позовом ОСОБА_3 до фермерського господарства «Ніка», третя особа: Головне управління Держземагенства України у Кіровоградській області, про визнання договору оренди землі недійсним, за зустрічним позовом фермерського господарства «Ніка» до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, встановлено, що ОСОБА_3 заснував фермерське господарство «ОСОБА_3» та зареєстрував його як юридичну особу 09.04.2014 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.97-100, т.2).

В матеріалах даної справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про реєстрацію ФГ «ОСОБА_3» немає.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, згідно якої обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин колегія суддів вважає встановленим факт реєстрації 09.04.2014 року фермерського господарства «ОСОБА_3».

Відповідно до п. «в» ч.1ст.12 Закону України «Про фермерське господарство» земельна ділянка, що використовується фермерським господарством на умовах оренди, входить до складу земель фермерського господарства.

Таким чином, захист права користування такою земельною ділянкою після створення фермерського господарства належить фермерському господарству, а не фізичній особі, якій земельна ділянка була надана у користування на умовах оренди для ведення фермерського господарства.

Встановлено, що зустрічний позов про визнання права користування земельною ділянкою, усунення перешкод у користуванні нею ОСОБА_3 як фізична особа пред'явив до суду 30.05.2014 року (а.с.136-139, т.1), вже після реєстрації ФГ «ОСОБА_3» як юридичної особи, доказів порушення позивачем його (відповідача) прав як фізичної особи відповідач суду не надав. Тому у суду не було передбачених ст.ст. 391,392 ЦК України та ст.152 ЗК України підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 як фізичної особи.

Недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права відповідно до п.п.2-4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ФГ «Ніка» та зустрічного позову ОСОБА_3

Керуючись ст.ст.209,307,309,313,314,316 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу фермерського господарства «Ніка» задовольнити частково.

Рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 червня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову фермерського господарства «Ніка» до ОСОБА_3 про визнання права власності на посіви, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зустрічного позову ОСОБА_3 до фермерського господарства «Ніка» про визнання права користування земельною ділянкою, усунення перешкод відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді