У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Державна нотаріальна контора Вінницького району Вінницької області, про визнання недійсним заповіту, скасування свідоцтва про спадщину за заповітом та за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права власності в порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20 січня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 24 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_9, ОСОБА_6 про визнання недійсним заповіту та скасування свідоцтва про спадщину за заповітом.

Позивачка посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати ОСОБА_10, після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок № АДРЕСА_1. На той час спадкоємцями першої черги за законом, як дочки спадкодавці, були вона та її сестра ОСОБА_11, яка була інвалідом 2-ї групи. Крім них, матір мала ще одну дочку ОСОБА_12, яка померла ще до смерті матері і яка мала дітей - відповідачів ОСОБА_9 та ОСОБА_6

Вказувала на те, що у січні 2013 року їй стало відомо, що відповідачі оформили спадкове майно, отримавши відповідне свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом. Зазначала, що заповіт слід визнати недійсним, оскільки він сфальсифікований, оскільки не підписаний спадкодавцем, у наявному дублікаті заповіту змінено прізвище свідка, яка підписала заповіт, при складанні заповіту в Вороновицькій лікарні був відсутній лікар спадкодавці та матір не могла зі своєї волі позбавити рідних дочок спадку.

Враховуючи вказане, позивачка просила визнати заповіт ОСОБА_10 від 30 вересня 2005 року недійсним та скасувати свідоцтво про прийняття відповідачами спадщини за заповітом.

ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту, свідоцтва про спадщину за заповітом, визнання права власності в порядку спадкування за законом, який судом було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

ОСОБА_7 посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її бабуся - ОСОБА_10, яка мала три дочки: ОСОБА_10.(її матір, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року) ОСОБА_4 та ОСОБА_12, яка померла ще до смерті ОСОБА_10 Вказувала на те, що зі слів матері їй було відомо, що баба за життя заповіт не складала, а взимку 2013 року їй стало відомо від тітки ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 (діти ОСОБА_12, яка померла ще до смерті матері ОСОБА_10.) отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинок № АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_10

Зазначала, що даний заповіт не відповідає волевиявленню заповідача, сфальсифікованій, бабою не підписувався, а тому просила визнати заповіт ОСОБА_10 від 30 вересня 2005 року недійсним, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане на ім'я ОСОБА_9 та ОСОБА_6, а також визнати за нею право власності на 1/3 частки будинку № АДРЕСА_1, оскільки її матір ОСОБА_11 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_10, оскільки була інвалідом 2-ї групи і відповідно їй належала 1/3 частка в спадковому майні, а вона, як її дочка, прийняла спадщину після смерті своєї матері.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 20 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 24 березня 2014 року, у задоволенні позовів ОСОБА_4 та ОСОБА_7 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким визнати спірний заповіт недійсним.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права та дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позовів ОСОБА_4 та ОСОБА_7

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій та з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами попередніх інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20 січня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 24 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О. Маляренко А.В. Нагорняк В.А.