У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 17 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання недійсним збільшення процентної ставки за кредитним договором та зобов'язання здійснити перерахунок сплачених коштів,

в с т а н о в и в :

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 березня 2013 року отримав довідку ПАТ КБ «ПриватБанк» про стан заборгованості за кредитним договором, укладеним з банком 22 квітня 2008 року. У зв'язку з тим, що він не погодився з сумою заборгованості, вказаною у довідці, у нього виникла необхідність отримати копію цього договору та виписку про рух коштів по кредитному рахунку, про що ним була подана до відділення банку письмова заява. Проте співробітниками Вінницької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» позивачу було повідомлено про неможливість надати виписку про рух коштів на кредитному рахунку, посилаючись на те, що у них відсутній доступ в електронній системі банку саме по цій операції. У подальшому для отримання виписки, позивачу було запропоновано зареєструватись у системі «Приват24», для чого необхідно мати будь-яку пластикову картку банку, яка не була активована. Позивач вдруге звернувся до відповідача із письмовою заявою. 07 серпня 2013 року ОСОБА_2 отримав СМС-повідомлення від банку, що відповідь на його запит можна отримати в системі «Приват24» або у терміналі самообслуговування ПАТ КБ «ПриватБанк», де він у цей же день отримав роздруківку-відповідь на його письмову заяву, у якій йшлось про картковий кредит, який не має відношення до кредитного договору від 22 квітня 2008 року. У період з серпня по вересень 2013 року позивач неодноразово звертався із письмовими заяви до відповідача, проте надані відповіді не містили детальної інформації по його кредитному рахунку, а саме: не був вказаний номер кредитного рахунку, розмір основної процентної ставки, розмір процентної ставки згідно якої нараховується прострочений процент, залишок заборгованості після операції, детальної розшифровки надходжень і списань по кредитному рахунку, що не дає змоги перевірити правильність розрахунків залишку заборгованості та нарахування відсотків. 27 жовтня 2013 року позивач звернувся із заявою до Управління Національного банку України у Вінницькій області щодо перевірки порушень відповідача з ненадання йому інформації за кредитним договором, після чого в управлінні позивачу були надані документи надіслані ПАТ КБ «ПриватБанк», які на його думку не надали повної відповіді на його запити. 30 січня 2014 року позивач вдруге звернувся до Управління Національного банку України у Вінницькій області із заявою про повторну перевірку ПАТ КБ «ПриватБанк» та витребування необхідних документів. У наданій відповіді позивачу було запропоновано вирішити спірні питання в судовому порядку та додано розрахунок заборгованості за договором від 22 квітня 2008 року у вигляді таблиці але без детального опису. Крім того, із розрахунку вбачалось, що з 22 липня 2010 року процентна ставка за кредитним договором від 22 квітня 2008 року збільшена до 36 %, що суперечить Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» та статті 1056-1 ЦК України. Ураховуючи викладене, просив визнати недійсним збільшення ПАТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок коштів, сплачених за кредитним договором, зарахувати отриману банком різницю за процентами від одностороннього збільшення процентної ставки за кредитом в рахунок сплати заборгованості за основною сумою кредиту.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 17 грудня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення першої й апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив із недоведеності позовних вимог.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та висновків судів не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання недійсним збільшення процентної ставки за кредитним договором та зобов'язання здійснити перерахунок сплачених коштів, за касаційною скаргою на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 17 грудня 2014 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак