У Х В А Л А

іменем україни

11 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В.,Ступак О.В.,
Коротуна В.М.,Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_9, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Комфорт-майстер», про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_9 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулися до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири АДРЕСА_1, яка належить їм на праві спільної часткової власності.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 7 009,55 грн та 500 грн у якості компенсації моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 14 638,2 грн та 500 грн у якості компенсації моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 6 099,25 грн та 500 грн у якості компенсації моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_9 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (норма частини 2 статті 324 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 яким належать 15/100, 60/100 та 25/100 часток у праві спільної часткової власності відповідно.

У результаті залиття належної їм квартири позивачам завдано матеріальної та моральної шкоди, яку вони просили стягнути з ОСОБА_10 як особи, місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 січня 2013 року в задоволенні позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 6 червня 2013 року рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Ухвалою суду касаційної інстанції від 23 жовтня 2013 року судові рішення було скасовано з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, так як суди попередніх інстанцій не звернули уваги, що власником квартири № 326 є ОСОБА_9, а не ОСОБА_10

Під час нового розгляду справи ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 січня 2014 року ОСОБА_9 було залучено в якості відповідача, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 7 квітня 2014 року прийнято відмову від позову до ОСОБА_10

Із матеріалів справи вбачається, що причиною залиття належної позивачам квартири 8 жовтня 2011 року стало від'єднання радіаторів в мережі будинкового опалення в ході ремонту, який проводився у квартирі № 326; залиття сталось в той час, коли в квартирі нікого не було.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, посилався на те, що залиття квартири № 316, належної позивачам, сталося з вини ОСОБА_9

Вирішуючи питання про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд не звернув уваги, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 статті 1166 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України (частина 1 статті 60 ЦПК України).

Так, із матеріалів справи вбачається, що розмір матеріальної шкоди було визначено на підставі Зведеного кошторисного розрахунку вартості ремонту від 13 лютого 2012 року, в якому містяться посилання, зокрема, на Дефектний акт від 7 лютого 2012 року.

Однак суд не звернув уваги на те, що акт про залиття квартири № 316 було складено 14 жовтня 2011 року, а дефектний акт - 7 лютого 2012 року, тобто майже через чотири місяці після залиття квартири. У дефектному акті зазначено, що усі перераховані в ньому дефекти не мають характерних ознак залиття, встановити причину, час їх виникнення візуально неможливо, засоби вимірювання в ході обстеження квартири № 316 не використовувалися (а.с. 13-15).

У зв'язку з цим суд першої інстанції не з'ясував питання про те, чи можливо було брати до уваги відомості, що містяться у Дефектному акті, при складанні Зведеного кошторисного розрахунку вартості ремонту квартири.

Таким чином суд першої інстанції, визначаючи розмір завданих майнових збитків, не надав належної оцінки доказам, чим порушив вимоги статті 212 ЦПК України, і не обґрунтував розміру присудженої суми компенсації моральної шкоди.

Апеляційний суд у порушення вимог, встановлених статтями 303, 315 ЦПК України, належним чином не перевірив рішення суду першої інстанції на предмет його законності та обґрунтованості.

За таких обставин суди неправильно застосували норми матеріального права, в порушення норм процесуального права не встановили всіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, відтак судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, визначених частиною 2 статті 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:М.В. Дем'яносов
В.М. Коротун
О.В. Ступак
С.П. Штелик