Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/1371/14-ц

Провадження №2/377/30/15

18 лютого 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Малишенко Т.О., при секретарі Ахутіній А.А., сторони не явилися.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовною заявою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» до ОСОБА_1 - про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу,

У С Т А Н О В И В:

17 грудня 2014 року до суду надійшла позовна заява, у якій представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 10500,00 гривень та судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 гривень. В обґрунтування позову позивач посилався на вину ОСОБА_1, відповідача у справі, у скоєнні ДТП, який знаходився за кермом автомобіля «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1. В зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» згідно полісу № АС/9042057, 26 березня 2014 року власник автомобіля «KIA», державний номерний знак НОМЕР_2, який зазнав механічних пошкоджень в результаті ДТП, - ОСОБА_2, звернувся до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» з письмовою заявою про страхове відшкодування (повідомлення про страховий випадок від потерпілої особи). Відповідно до Звіту № 99 від 03.06.2014року про незалежну оцінку, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «KIA», державний номерний знак НОМЕР_2, з вини водія ОСОБА_1, склав 12 014,23 гривень. Згідно до страхового акту № 3246 від 27.06.2014 року та платіжного доручення № 17346 від 07.07.2014 року страхове відшкодування в сумі 10 500,00 гривень (безумовна франшиза - 1% - 500,00 грн; зменшення розміру страхового відшкодування на підставі протоколу узгодження суми страхового відшкодування - 1 014,23 грн.) було перераховано ОСОБА_2. Оскільки відповідачем в порушення ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не було повідомлено у визначені строки ПрАТ Страхова компанія «Український страховий стандарт» про настання страхового випадку, то позивач має право регресної вимоги до відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву з проханням проводити судовий розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений неодноразово судовою повісткою, яка направлена рекомендованим листом, 20.01.2015 року та 28.01.2015 року. Судова повістка повернута з поштового відділення з відміткою за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ст.74 ч.5 п.5 у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, 15.05. 2014 року о 16 годині 25 хвилин, керуючи автомобілем «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1, з напівпричепом «Орлікан» державний номерний знак НОМЕР_3, в м. Києві по вул. Заболотного 35, при здійсненні розвороту не зайняв завчасно відповідного крайнього положення на проїзній частині, не витримав безпечний боковий інтервал до автомобіля «КІА», державний номерний знак НОМЕР_2, внаслідок чого відбулося зіткнення з даним автомобілем під керування водія ОСОБА_2, чим порушив вимоги п.п.10.4, 13.3 Правил дорожнього руху України. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.05.2014 року у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, відповідача у справі, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення.

Автомобіль «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1, застрахований за полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/9042057 у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт».

Строк дії полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/9042057 був визначений з 00 годин 18.01.2014 року по 03.01.2015 року включно, що свідчить про настання вищевказаного страхового випадку у межах строку дії даного полісу.

26 березня 2014 року ОСОБА_2, який є власником автомобіля «КІА», державний номерний знак НОМЕР_2, що зазнав механічних пошкоджень в результаті ДТП під керування водія ОСОБА_2, звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування (повідомлення про страховий випадок від потерпілої особи) до Голови Правління ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт».

Відповідно до звіту від 03.06.2014 року № 99 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу (фізична особа-підприємець ОСОБА_3 дії на підставі Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АВ № 255036, виданої 26.03.2013) вартість матеріального збитку, завданого через пошкодження майна у результаті його пошкодження у ДТП, становить 12014,23 гривень.

Згідно страхового акта від 27.06.2014 року № 3246, за страховим випадком, що стався 15.05.2014 року, визначено суму страхового відшкодування за страховим полісом серії АС № 9042057 від 10.01.2014року у розмірі 10 500,00 гривень, яке було виплачено позивачем потерпілому ОСОБА_2, згідно платіжного доручення від 07 липня 2014 року № 17346.

Суд, дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи правовий спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинного на день настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до підпункту 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на день настання страхового випадку) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди учасник такої пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

В судовому засіданні встановлено, що водій забезпеченого транспортного засобу - автомобіля «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1, який був учасником ДТП, не повідомив ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про настання страхового випадку. 16 травня 2014 року до Голови Правління ПрАТ «СК «Українький страховий стандарт» звернувся ОСОБА_2, другий учасник ДТП, з повідомленням про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком за шкоду, заподіяну транспортному засобу Потерпілої особи.

Відповідно до абзацу "ґ" підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на день настання страхового випадку) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Однак, із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників дорожньо-транспортної пригоди, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4. пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте, відповідні зміни до абзацу "ґ " підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 зазначеного Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції чинній на час настання страхового випадку), слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Така правова позиція викладена у справі № 6-1цс14, яка розглянута Верховним Судом України 12 лютого 2014 року.

Як вбачається із змісту ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. У ч.2 цієї статті зазначено, що проведення оцінки майна є обов'язковим, зокрема, для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 4 цього Закону професійна оціночна діяльність - діяльність оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна.

Суб'єктами оціночної діяльності згідно ст.5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» є: суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Статтею 6 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що звіт № 99 від 03.06.2014року з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складений фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, який діє на підставі Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АВ № 255036, виданої 26.03.2013), який має вищу технічну освіту та стаж роботи з 2012 року. Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача Фонду державного майна України НОМЕР_4 від 22 грудня 2012 року. Свідоцтво Фонду державного майна України про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів НОМЕР_5 від 20 лютого 2013 року.

Аналіз вищевказаних норм Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів свідчать про те, що ФОП ОСОБА_3, мав право оцінити і здійснити технічне дослідження пошкодженого транспортного засобу, а його звіт про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, є документом для визначення вартості заданого збитку внаслідок пошкодження автомобіля .

За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав свого обов'язку, передбаченого підпунктом 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, то з нього підлягає стягненню на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на відшкодування майнової шкоди, в порядку регресу, 10 500 гривень 00 копійок.

За правилами ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалюється рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.209, 213 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на відшкодування майнової шкоди, в порядку регресу, 10 500 гривень 00 копійок, понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок, всього стягнути 10 743 гривни 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т. О. Малишенко