Категорія 48 Головуючий у 1 інстанції Трегубенко С.В.
Суддя-доповідач Кочегарова Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Кочегарової Л.М.,

суддів: Ігнатоля Т.Г., Попової С.А.,

при секретарі Брежнєві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ сумісного майна за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Першотравневого районного суду Донецької області від 04 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про поділ майна подружжя. Одночасно подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_4 вчиняти певні дії, щодо розпорядження та користування автомобілем «DAEWOO SENS», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, який зареєстрований 03 липня 2007 року в МРЄО ДАІ смт.Володарське УДАІ ГУ УМВС України в Донецькій області на ім'я ОСОБА_3

Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 04 грудня 2014 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на автомобіль «DAEWOO SENS», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, який зареєстрований 03 липня 2007 року в МРЄО ДАІ смт.Володарське УДАІ ГУ УМВС України в Донецькій області на ім'я ОСОБА_3 В іншій частині заявлених вимог відмовлено. Ухвалу для виконання направлено до МРЄО ДАІ смт. Володарське УДАІ ГУУМВС України в Донецькій області.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Першотравневого районного суду Донецької області від 04 грудня 2014 року скасувати. Свою скаргу мотивує тим, що ухвала постановлена з порушенням вимог цивільно-процесуального права, без врахування роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України. Накладаючи арешт на автомобіль, суд не зазначив, в чому саме полягає і чим підтверджуються реальність загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності ОСОБА_2, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Із заявою про відкладення розгляду справи до суду заявник не звернувся.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5, яка просила апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду про забезпечення позову скасувати, відмовивши в задоволенні заяви, перевіривши матеріали справи, в межах апеляційного оскарження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду про забезпечення позову - скасуванню, з таких підстав.

Відповідно до п.3 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст.151-153 ЦПК України, зазначаючи, що забезпечення позову по справі має суттєве значення, оскільки предметом спору є поділ сумісно набутого майна подружжя, а саме, автомобіля «DAEWOO SENS», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, а невжиття заходів забезпечення позову може призвести до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитися в повному обсязі.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, тощо. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року (далі Постанова), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки у відповідності до заявлених вимог і повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне звернення до цього може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб (ст. 152 ЦПК України).

Саме для цього законодавець встановив подання до суду заяви про забезпечення позову, в якій повинні бути зазначені певні обставини (ч. 2 ст. 151 ЦПК).

Між тим, як вбачається зі справи, ухвалюючи рішення про забезпечення позову, суд першої інстанції не в повній мірі врахував положення матеріального закону та доводи заяви ОСОБА_6 про забезпечення позову.

Так, з поданої заяви ОСОБА_2 вбачається, що заявник просив забезпечити позов шляхом заборони вчиняти певні дії, щодо розпорядження та користування автомобілем «DAEWOO SENS», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, який зареєстрований 03 липня 2007 року в МРЄО ДАІ смт. Володарське УДАІ ГУ УМВС України в Донецькій області на ім'я ОСОБА_3 Проте судом першої інстанції, за межами вимог позивача, накладено арешт на вказаний автомобіль та не враховані положення ч.3 ст. 152 ЦПК України, відповідно до яких види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Оскільки питання забезпечення позову було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, вимог ст.ст. 151 - 153 ЦПК України та роз'яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання про забезпечення позову на новий розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Першотравневого районного суду Донецької області від 04 грудня 2014 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.М.Кочегарова

Судді: Т.Г.Ігнатоля

С.А.Попова