Справа № 199/9017/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

„29" січня 2015 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Прудченко В.Д.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

за участі представника відповідача - Гузь А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, де третя особа четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що вона є донькою померлого ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, та після смерті якого відкрилася спадщина у виді банківських вкладів у ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 27 905,00 грн. та 1 608,00 грн.

18.10.2014 р. з метою оформлення спадщини вона звернулася до четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про, утім, постановою нотаріуса на підставі ст.ст. 1270, 1272 ЦК України було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через пропущення строку для прийняття спадщини.

На переконання позивача строк пропущений з поважних причин. Так, за життя на підставі рішення виконкому АНД районної у м. Дніпропетровську ради від 21.10.2011р. № 312 спадкодавця було призначено опікуном над неповнолітньою дитиною - сиротою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Під час свого життя померлий здійснив правочини щодо відчуження на користь ОСОБА_4 усього належного йому нерухомого майна, тому після його смерті залишилась спадщина лише у вигляді вищевказаного банківського вкладу, про який позивач дізнався від громадянки ОСОБА_5, яка проживала разом з померлим однією сім'єю, але не перебувала у шлюбі. Також від ОСОБА_5 позивачу стало відомо про те, що зазначений вклад було зроблено померлим з метою накопичення коштів для подальшого навчання ОСОБА_4, про що свідчать звіти опікуна до органів опіки та піклування АНД районної у місті Дніпропетровську ради від 30.01.2013 р. та від 05.02.14 р.

Після смерті спадкодавця на підставі рішення відповідача від 20.06.2014 р. № 144 ОСОБА_5 була призначена опікуном над неповнолітнім ОСОБА_4. Враховуючи зазначені обставини, а саме, що померлий відкладав гроші для підопічного ОСОБА_4, факт проживання спадкодавця однією сім'єю з ОСОБА_5, а також те, що ОСОБА_5 призначена опікуном ОСОБА_4, між позивачем та ОСОБА_5 була досягнута домовленість про те, що остання самостійно звернеться до нотаріальних органів із заявою про прийняття спадщини. Зазначене рішення було прийнято у зв'язку з правовою необізнаністю позивача, яка вважала, що підопічний померлого, а також ОСОБА_5, як особа, що мешкала з померлим батьком позивача однією сім'єю, за законом мають права на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_3

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, 11.10.2014 р. ОСОБА_5 звернулась із відповідною заявою про прийняття спадщини до четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, але державним нотаріусом Шугаєвою Н.С. на підставі ст.ст. 1261- 1266,1270,1272 ЦК України було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через пропущення встановлених строків на прийняття спадщини та відсутність підтвердження родинних відносин ОСОБА_5 із померлим (постанова від 11.10.2014 р. № 3835).

Тільки після отримання відмови та консультації юриста, позивач дізналась, що єдиним законним методом отримання банківського вкладу є безпосереднє звернення позивача із заявою про прийняття спадщини, але після звернення до нотаріуса позивач також отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, через що й має місце звернення позивача до суду із даним позовом.

Підставу заяви становлять приписи ст.ст. 1261, 1269, 1270, ч. 3 ст. 1272 ЦК України; предмет позову становить вимога про визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті ОСОБА_3, 1938 р.н., у два місяці з дня набрання законної сили рішення суду.

У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд повністю задовольнити поданий позов.

Представник відповідача не заперечував проти задоволення позову.

Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитав свідків та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, позивач є донькою померлого, що підтверджується відповідними свідоцтвами.

За ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом, та до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою, утім, постановою нотаріуса четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 18.10.2014 р. ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріально дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через пропущення строку на прийняття спадщину згідно ст. 1272 ЦК України; згідно з цією постановою ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що з вона мешкала однією сім'єю із померлим ОСОБА_3 близько 2 років, він був опікуном ОСОБА_4, у якого померли усі родичі, та їй було відомо про існування депозиту в банківській установі, ці гроші зберігалися для навчання ОСОБА_4 у майбутньому. Після смерті ОСОБА_3, смерть якого ніхто не очкував, ОСОБА_5 звернулася до банку та їй порадили чекати 6 місяців, а через 6 місяців, звернувшись до нотаріуса, з'ясувалося, що вона не має права на спадкування після померлого, оскільки не перебувала з ним у родинних стосунках, а його діти нехай звертаються, утім, вже на той час строк для прийняття спадщини минув.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Суд погоджується із доводами позивача щодо поважності причин пропуску встановленого шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (ст. 1270 ЦК).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, для суду вбачаються підстави для задоволення заяви та надання позивачеві додаткового строку для прийняття спадщини тривалістю два місяці, який, тобто строк, на переконання суду буде достатнім для здійснення позивачем/спадкоємцем своїх прав та обов'язків.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, де третя особа четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька - ОСОБА_3, 1938 р.н., тривалістю два місяці.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя