АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2829/15 Справа № 183/4798/14 Головуючий у 1 й інстанції - Березюк В. В. Доповідач - Ремез В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ремеза В.А.

суддів - Міхеєвої В.Ю., Свистунової О.В.

за участю секретаря - Видюкової Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Силует» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання договору-купівлі-продажу недійсним та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ТОВ «Силует» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання договору-купівлі-продажу недійсним та зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що у січні 2010р. він довідався про продаж ТОВ «Силует», нежитлового приміщення площею 17,5кв.м., яке знаходиться за адресом: АДРЕСА_1, розташованого на 1 поверсі 5 поверхового будинку, і 29.01.2010р. він домовився з директором ТОВ «Силует» ОСОБА_4 про купівлю-продаж даного приміщення, і в рахунок купівлі нерухомості передав ОСОБА_4 32 000грн.

В подальшому в рахунок укладення договору купівлі-продажу вищевказаного приміщення в період з січня 2010р. по 10.11.2010р. він передавав ОСОБА_4 періодично кошти так 15.06.2010р. - 7 970грн.; 07.07.2010р. - 39 400грн.; 29.07.2010р. - 7 880грн.; 05.08.2010р. - 7 880грн.; 10.11.2010р. - 350 доларів США (що еквівалентно 2 800грн.) та 400грн.; 30.05.2013р. - 400 доларів США (що еквівалентно 4 200грн.), і таким чином він передав продавцю всі кошти за придбане приміщення, а продавець передала йому ключі від приміщення.

В подальшому продавець стала ухилятись від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу приміщення, мотивуючи свою відмову відсутністю необхідних документів для укладення та нотаріального посвідчення договору, у зв'язку з чим він був змушений звернутись до правоохоронних органів.

Від правоохоронних органів позивач довідався, що ТОВ «Силует» 30.04.2014р. продало спірне приміщення ОСОБА_3, а тому позивач просив визнати дійсним договір купівлі-продажу від 30.05.2013р. нежитлового приміщення площею 17,5кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, розташованого на 1 поверсі 5 поверхового будинку, укладеного між ним та ТОВ «Силует» в особі ОСОБА_4; визнати договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 30.04.2014р., що посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 1358, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Силует», недійсним, і скасувати рішення від 30.04.1014р. про державну реєстрацію договору купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Силует», посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.01.2015р. ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_3, ТОВ «Силует» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання договору купівлі-продажу недійсним та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, і ухвалити по справі нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 у січні 2010р. усно домовився з ТОВ «Силует» в особі директора Товариства про укладення договору купівлі-продажу 20м2 приміщення за адресом м. Новомосковськ, пл. Леніна,16, і в рахунок купівлі зазначеного приміщення, передав ОСОБА_4 грошові кошти: 29.01.2010р. - 32 000грн., 15.06.2010р. - 7 970грн.; 07.07.2010р. - 39 400грн.; 29.07.2010р. - 7 880грн.; 05.08.2010р. - 7 880грн.; 10.11.2010р. - 350 доларів США (еквівалент 2 800грн.) та 400грн.; 30.05.2013р. - 400доларів США (еквівалент 4 200грн.).

30.04.2014р. ТОВ «Силует» і ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу нежитлового приміщення загальною площею 17,5кв.м., яке знаходиться в АДРЕСА_1 та розташоване на 1 поверсі 5 поверхового будинку.

Згідно ч.1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

В силу ч.3 ст.640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним

Відповідно роз'яснень п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив та обґрунтовано виходив з того, що договір купівлі-продажу нерухомого майна має бути вчинений у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

На обґрунтування своїх позовних вимог про визнання дійсним договору купівлі продажу позивач надав розписки про отримання ОСОБА_4 коштів за продаж приміщення площею 20 кв.м., однак надані розписки не відповідають загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину (ст. 203 ЦК України), не відображає суті правочину, його істотних умов, не містить згоди сторін щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу у визначеній формі, оскільки як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Силует» продало ОСОБА_3 нежитлове приміщення площею 17,5кв.м..

При цьому в порядку ст. 220 ЦК України суд може визнати лише дійсним договір, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення.

Давши належну оцінку дослідженим доказам в їх сукупності та правильно застосувавши норми матеріального права, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не доведені обставини для визнання дійсною домовленості щодо купівлі-продажу нерухомого майна та відповідно відсутні правові підстави для визнання недійсним укладеного між ТОВ «Силует» і ОСОБА_3 договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 30.04.2014р. та обґрунтовано відмовив в позові за недоведеністю заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про незаконність рішення суду не містять посилань на докази, які б спростували наведені висновки суду першої інстанції, а за своєю суттю зводяться до переоцінки доказі по справі та непогодженням з їх оцінкою, тоді як колегія суддів вважає, що суд у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України оцінив зібрані по справі докази, і встановивши обставини по справі обґрунтовано прийшов до висновку про відмову позивачу у задоволенні позову.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів, з моменту проголошення.

Судді: