АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 2/752/7958/14 Головуючий у 1-ій інстанції - Мирошниченко О.В.
Апеляційне провадження 22-ц/796/ 528 /2015 Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді Музичко С.Г.,

суддів: Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.,

при секретарі: Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року у цивільній справі за позовом Заступника прокурора Голосіївського району м. Києва до Київської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення, державних актів право власності на земельну ділянку, договорів купівлі - продажу, відновлення становища, яке існувало до порушення,

встановила:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року позов Заступника прокурора Голосіївського району м. Києва про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на земельну ділянку, що належить ОСОБА_2 а саме: на земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 0,1000 га, кадастровий номер: 8 000000000:79:364:0317 та заборонено ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам вчиняти дії з земельною площею 0,1000га, кадастровий номер: 8 000000000:79:364:0317, у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини стосовно зазначеної земельної ділянки.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуальногоправа.

В доводах апеляційної скарги зазначає, судом першої інстанції не було встановлено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

В судовому засіданні прокурор вважав оскаржувану ухвалу законною та обгрунтованою. Відповідач ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній доводів.

Заслухавши доповідь судді пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції виходив з співмірності заявлених вимог, а також з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується звисновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Отже, відповідач, як власник спірної земельної ділянки, може розпорядитися своїм майном, що у подальшому може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами виник спір щодо визнання недійсним рішення, державних актів право власності на земельну ділянку, договорів купівлі - продажу, відновлення становища, яке існувало до порушення.

У п. 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів вбачається, що між сторонами дійсно виник спір стосовно спірної земельної ділянки, власник нерухомого майна може у будь-який час розпорядитися майном, і вказана дія утруднить виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена відповідно до вимог процесуального права і законних підстав для її скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий Музичко С.Г.

Судді Прокопчук Н.О.

Саліхова В.В.