Справа № 359/7076/14 Головуючий у І інстанції Ткаченко Д. В.
Провадження № 22-ц/780/222/15 Доповідач у 2 інстанції Сушко
Категорія 52 11.02.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

11 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Лащенка В.Д.

при секретарях: Микитенко Д.А., Лопатюк В.Ю., Бевзюк М.М., Токар Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини в Київській області на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини в Київській області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року позивачка звернулася до суду з вище зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 01.03.2013 року вона працювала на посаді лікаря ветмедицини 1 катергорії ветсанексперта ДЛВСЕ на ринку «Столичний» Регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини в Київській області. Наказом Регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини в Київській області від 12.08.2013 року № 58-к її було звільнено із займаної посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП у зв'язку із систематичним невиконанням працівником без поважних причин посадових обов'язків, покладених на неї і порушенням правил внутрішнього трудового розпорядку. Вважає, що її звільнення було проведено з порушенням вимог трудового законодавства України, тому що дисциплінарного проступку вона не вчиняла, жодних пояснень від неї не відбирались, згода профспілкового органу на її звільнення не надавалась.Просила суд поновити її на роботі та стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 серпня 2013року до дня її поновлення на роботі, який на день пред'явлення позову складає 17600,00грн..

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2014 року позов задоволено, визнано незаконним та скасовано наказ директора Регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини в Київській області Лагута Г.В. від 12.08.2013 року № 58-к «Про звільнення ОСОБА_2», поновлено ОСОБА_2 на раніше займаній посаді лікаря ветмедицини 1 катергорії ветсанексперта ДЛВСЕ на ринку «Столичний» Регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини в Київській області з 12.08.2013 року, стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в сумі 17600,00 грн., стягнуто в дохід держави з Регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини в Київській області 243,60 грн. судового збору та допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі.

В апеляційній скарзі відповідач Регіональна державна лабораторія ветеринарної медицини в Київській області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом. Також зазначив, що позивачка у день звільнення перебувала на робочому місті та про лікарняний листок стало відомо лише з позовної заяви. Крім того, вважає, що судом не зазначено за який період був стягнений середній заробіток за час вимушеного прогулу та не зазначено розрахунку цієї суми.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що видача наказу про звільнення позивача на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП та звільнення позивача відбулося з порушенням трудового законодавства, оскільки роботодавець чітко не вказав про конкретний дисциплінарний проступок вчинений позивачем, який став приводом для звільнення, не отримав попередню згоду на звільнення первинної профспілкової організації, членом якої є позивач. Та на підставі ст. 235 КЗпП стягнув з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в сумі 17600,00 грн..

Однак, такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що позивач з 01.03.2013 року працювала на посаді лікаря ветмедицини 1 катергорії ветсанексперта ДЛВСЕ на ринку «Столичний» Регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини в Київській області.

Наказом Директора Регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини в Київській області Лагута Г.В. від 12.08.2013 року № 58-к «Про звільнення ОСОБА_2» позивача було звільнено із займаної посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП у зв'язку із систематичним невиконанням працівником без поважних причин посадових обов'язків, покладених на неї і порушенням правил внутрішнього трудового розпорядку.

Із змісту наказу вбачається, що його було винесено на підставі доповідної записки в.о. завідуючого ДЛВСЕ на ринку «Столичний» Горди Ю.С. від 24.07.2013 року, 29.07.2013 року, 05.08.2013 року та 07.08.2013 року; доповідної записки колективу ДЛВСЕ на ринку «Столичний» від 30.07.2013 року; доповідної записки ветсанітара ДЛВСЕ на ринку «Столичний» ОСОБА_5 від 30.07.2013 року; акту від 27.07.2013 року; наказу про винесення догани №42-Д від 29.07.2013 року; акту відмови від підписання наказу про винесення догани від 30.07.2013 року; наказу про стан трудової дисципліни у ДЛВСЕ ринку «Столичний» №43-Д від 07.08.2013 року та доповідної записки колективу ДЛВСЕ на ринку від 07.08.2013 року.

В порядку ст. 10 ЦПК України відповідачем не подано до суду доповідної записки в.о. завідуючого ДЛВСЕ на ринку «Столичний» Горди Ю.С. від 24.07.2013 року, від 29.07.2013 року.

27.07.2013 року працівниками лабораторії був складений акт про відмову позивача надати письмові пояснення стосовно своєї поведінки.

29.07.2013 року директор Регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини в Київській області Лагута Г.В. видав наказ №42-д про винесення позивачу догани за порушення трудової дисципліни на підставі доповідних записок працівників лабораторії. 30.07.2013 року працівниками лабораторії був складений акт про відмову від підписання позивачем щодо ознайомлення з наказом про винесення догани.

30.07.2013 року колектив ДЛВСЕ на ринку «Столичний» у складі семи осіб звернувся із доповідною запискою до керівництва лабораторії в якій зазначив, що позивач веде себе некоректно в колективі, створює конфліктні ситуації, чинить на колег моральний тиск, надає неправдиву інформацію щодо роботи лабораторії.

В доповідній записці ветсанітара ДЛВСЕ на ринку «Столичний» ОСОБА_5 від 30.07.2013 року вказав, що позивач чинить на нього моральний тиск, некоректно і грубо з ним спілкується, заважає виконувати роботу.

З доповідної записки від 05.08.2013 року вбачається, що завідуючий ДЛВСЕ на ринку «Столичний» Горда Ю.С. доводив до відома керівництво лабораторії, що позивач приходить невчасно на роботу, систематично не виконує доручення, велику частину робочого дня проводить за розмовою по мобільному телефону, часто курить цигарки, вступає в суперечки з колегами, залишає робоче місце без дозволу керівника на тривалий час, створює в колективі конфліктні ситуації, не виконує посадову інструкцію.

07.08.2013 року директором лабораторії був виданий наказ «Про стан трудової дисципліни у ДЛВСЕ ринку «Столичний» №43-Д, яким було зобов'язано завідуючого лабораторії ринку відібрати у позивача пояснення по фактам порушення трудової та виробничої дисципліни, подати ці пояснення директору, а також відібрати пояснення від інших працівників лабораторії.

07.08.2013 року директор лабораторії звернувся із доповідною запискою до начальника Головного управління ветеринарної медицини в Київській області стосовно поведінки позивача.

07.08.2013 року працівники лабораторії звернулися із доповідними записками, в яких зазначили стосовно некоректної поведінки позивача, неналежного виконання нею посадових обов'язків.

Наказом директора лабораторії від 12.08.2013 року № 58-к позивача було звільнено із займаної посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

В п. 22, 23 Постанови Пленуму ВСУ N 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисциплiни, судам необхiдно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звiльнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 i п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержанi власником або уповноваженим ним органом передбаченi статтями 1471, 148, 149 КЗпП правила i порядок застосування дисциплiнарних стягнень, зокрема, чи не закiнчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплiнарне стягнення, чи враховувались при звiльненнi ступiнь тяжкостi вчиненого проступку i заподiяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, i попередня робота працiвника. За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП пiдставами працiвник може бути звiльнений лише за проступок на роботi, вчинений пiсля застосування до нього дисциплiнарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язкiв, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрiшнього трудового розпорядку.

Згідно ст. 149 КЗпП при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Належним чином обґрунтованого висновку, зробленого на підставі проведеного службового розслідування (перевірки) про обставини зазначені у вказаних доповідних записках працівників підприємства, із посиланням на встановлені перевіркою порушення, невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, посадовою інструкцією або правилами внутрішнього трудового розпорядку, із врахуванням ступеня тяжкості вчиненого, заподіяної шкоди, характеристику працівника - матеріали справи не містять. Також, у справі відсутні докази, які б підтверджували б систематичний характер невиконання працівником без поважних причин покладених на нього трудових обов'язків.

Відповідно до ст. 252 КЗпП України, що передбачає гарантії для працівників підприємств, установ, організацій, обраних до профспілкових органів, працівникам підприємств, установ, організацій, обраним до складу виборних профспілкових органів, гарантуються можливості для здійснення їх повноважень. Зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є.

За змістом вказаних норм роботодавець може реалізувати своє право на притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника, який є членом виборного профспілкового органу виключно за умови отримання попередньої згоди останнього.

З матеріалів справи, вбачається, що позивач є членом первинної профспілкової організації Регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини в Київській області з 01.04.2013 року, попередню згоду на звільнення позивача первинна профспілкова організація не надавала.

Також, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, позивач в день звільнення була на лікарняному, про що повідомляла роботодавця. Відповідно до ст. 40 КЗпП , п. 17 Постанови Пленуму ВСУ N 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів» не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті).

24.06.2014 року позивачу було видано трудову книжку, копію наказу про звільнення позивач не отримувала.

З урахуванням вище викладених обставин, колегія судів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку в частині незаконності виданого наказу про звільнення позивача та наявності підстав для поновлення її на роботі.

Відповідно до ст. 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Згідно довідки № 23 від 27.01.2015 року середньоденна заробітна плата позивача складає 108,05 грн.

Тобто при вирішенні даного спору суд першої інстанції мав виходити з того, що середній заробіток за час вимушеного прогулу стягується за період з дати незаконного звільнення по дату поновлення працівника на роботі, тобто відновлення його трудових прав, а також з урахуванням того, що вини позивача в тому, що час вимушеного прогулу становить більше року не має, стягнення повинно проводитись за весь час вимушеного прогулу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 33526,50грн. за період з 13 серпня 2013року по 04 листопада 2014року(309 робочих днів х 108,50грн.= 33526,50грн.)

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, рішення суд першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного необхідно змінити вказавши суму 33526,50грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 309 ЦПК України.

Судом вірно не прийнято до уваги доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, які визначені ст. 233 КЗпП.

Доводи відповідача про те, що суд мав під час розгляду справи вирішити питання щодо отримання від профспілки згоди на звільнення позивача, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки згода профспілок отримується до прийняття рішення підприємством про притягнення до дисциплінарної відповідальності до звільнення працівника, а не після.

Доводи відповідача про те, що вони дізнались з позовної заяви про листок непрацездатності позивача та його не можна брати до уваги, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки зазначений листок виданий в установленому законом порядку, та підстав для відхилення цього доказу судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини в Київській області задовольнити частково.

Змінити рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2014 року в частині визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, вказавши, що до стягнення з Регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини в Київській області на користь ОСОБА_2 підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 33526,50 грн..

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: