Справа № 214/8863/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 січня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого -судді Попова В.В.,

при секретарі - Ткаченко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Житлово-будівельного кооперативу «РАССВЕТ-39» про визначення часток в праві спільної сумісної власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить визначити частку кожного - її та її чоловіка ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, в приватній спільній сумісній власності у вигляді належної їм квартири АДРЕСА_1, рівною та як 1/2 частку. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона з 26.07.1980 року перебувала з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі. Під час їхнього шлюбу, згідно Свідоцтва про право приватної власності на квартиру від 20.08.1999 року, ними була набута вказана квартира. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належної йому частки вказаної квартири. З метою прийняття цієї спадщини вона звернулась до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори за отриманням Свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову у зв'язку з тим, що частки співвласників квартири не визначені та для вирішення цього питання їй було рекомендовано звернутись до суду.

Позивач у судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд розглянути справу у її відсутність.

Представник відповідача у судове засідання не з'явилась, але також надала письмову заяву, в якій пред'явлені позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, позивач та ОСОБА_3 з 26.07.1980 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.12).

Згідно Свідоцтва про право приватної власності на квартиру від 20.08.1999 року, під час шлюбу позивача та ОСОБА_3, позивачем була набута квартира АДРЕСА_1 (а.с.7).

Право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за позивачем (а.с.7-11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с.13).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належної йому частки вказаної квартири (а.с.7).

З метою прийняття цієї спадщини позивач звернулась до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори за отриманням Свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову у зв'язку з тим, що частки співвласників квартири не визначені та для вирішення цього питання їй було рекомендовано звернутись до суду (а.с.14).

Виходячи з положень статей 22 та 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на час придбання квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. У разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Таким чином, судом установлено, що вказана квартира була набута позивачем у період зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_3, тому така у відповідності до положень ст.ст. 22, 28 КпШС України є їхньою спільною сумісною власністю і частка кожного з подружжя у цій квартирі є рівною та складається із 1/2 частки, оскільки судом не знайдено підстав для відступлення від начала рівності часток.

Отже, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22, 28 КпШС України, ст.ст. 60, 70 СК України, ст.ст.10, 11, 15, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Визначити частку кожного із співвласників - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, в приватній спільній сумісній власності у вигляді квартири №12, загальною площею 59,8 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., що розташована у будинку АДРЕСА_1, рівною та як 1/2 частку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Попов.