Справа № 567/1313/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Власюк І.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей,

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, а саме їх лікування та перебування у дитячому садочку, звернулась ОСОБА_1, мотивуючи це тим, що відповідач не бере участі в такому утриманні дітей.

Відповідач позов не визнав, зазначивши, що позивачка неналежним чином виконує обов'язки по догляду за дітьми, із-за чого вони часто хворіють та зазначив, що він також несе додаткові витрати на дітей.

Вважає, що в позові слід відмовити, оскільки за ст..181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними, а позивачка до нього з приводу додаткових витрат на утримання дітей офіційно не зверталась та зазначив, що на ньому, як одному з батьків, лежить лише половина обов'язку щодо додаткових витрат на утримання дітей.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Пояснила, що з 03.11.2007 року по 03.10.2013 року перебувала в шлюбі з відповідачем та під час шлюбу в них народилось двоє дітей - син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2.

За рішенням Острозького районного суду від 24.07.2013 року відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно.

Зазначаючи про те, що діти часто хворіють, у зв'язку з чим потребують додаткових витрат на лікування, які несе вона, а також відвідують дитячий садочок, у зв'язку з чим вона несе витрати, пов'язані з цим, посилаючись на ст.. 185 СК України, просить стягнути з відповідача на свою користь 1729 грн. 70 коп. додаткових витрат на дітей, обумовлених необхідністю їх лікування та 733 грн. 10 коп. додаткових витрат на дітей, обумовлених відвідуванням дитячого садочка.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, підтвердив перебування в шлюбі з позивачкою з 2007 по 2013 рік та наявність в них двох малолітніх дітей, які після розірвання шлюбу проживають з позивачкою та наявність рішення суду про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дітей.

Пояснив, що від сторонніх осіб дізнається про те, що діти перебувають на лікуванні, оскільки позивачка з ним не спілкується і вважає, що позивачка неналежно здійснює догляд за дітьми, із-за чого вони часто хворіють, в тому числі, будучи хворою, сама лягає з дитиною спати, не забезпечує їх теплим одягом, перебуваючи з ними на вулиці в холодну пору року, не слідкує за їх харчуванням. Крім того, повідомив, що після спілкування з лікарями йому відомо, що позивачка неналежно займається лікуванням дітей, оскільки їх не доліковує.

Зазначив, що брав участь в додаткових витратах, пов'язаних з лікуванням дітей, та при цьому купував їм ліки та передавав їх разом з чеками аптек для позивачки і лише останній з таких чеків залишив в себе та надав суду.

Вважає, що в позові слід відмовити, оскільки за ст..181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними, а позивачка до нього з приводу додаткових витрат на утримання дітей офіційно не зверталась.

Вважає, що лише один з наданих позивачкою рецептів відповідає квитанціям аптек. Водночас зазначив, що частково оплачував додаткові витрати на утримання дітей та пояснив, що на ньому, як одному з батьків, лежить лише половина обов'язку щодо додаткових витрат на утримання дітей.

Суд, вислухавши позивача, відповідача та їх представників, свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

З пояснень сторін, рішення Острозького районного суду від 03.10.2013 року, свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 встановлено, що з 03.11.2007 року по 03.10.2013 року позивачка та відповідач перебували в шлюбі та під час шлюбу в них народилось двоє дітей - син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Водночас, з пояснень учасників процесу встановлено, що за рішенням Острозького районного суду від 24.07.2013 року відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно.

З наданих суду медичних документів Острозької ЦРЛ, а саме історії розвитку дитини, медичних карт амбулаторного хворого, епікризів, направлень в стаціонар, а також довідок Острозької ЦРЛ щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_5, пояснень сторін встановлено, що малолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_5 часто хворіють та потребують додаткових витрат на лікування.

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

В судовому засіданні встановлено, що малолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_5 часто хворіють та потребують додаткових витрат на лікування.

Позивачка, звертаючись до суду, надала в якості доказів понесених нею додаткових витрат на дітей чеки аптечних закладів на загальну суму 1679 грн. 70 коп. та три заяви головному лікарю Острозької ЦРЛ з проханням прийняти благодійні внески на загальну суму 50 грн., що загалом становить 1729 грн. 70 коп.

Вирішуючи позов в цій частині суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З наданих позивачкою медичних документів та чеків аптечних закладів вбачається, що останні охоплюють період з 25.03.2013 року по 22.10.2014 року і у вказаний період діти сторін по справі неодноразово хворіли те перебували на лікуванні.

В той же час, подані позивачкою як докази три заяви головному лікарю Острозької ЦРЛ з проханням прийняти благодійні внески на загальну суму 50 грн. не містять дат та підписів заявників, не підтверджені належними доказами, а саме чеками чи іншими фінансовими документами щодо проведення таких платежів, а тому при вирішенні спору суд вважає, що в цій частині додаткові витрати на дітей не є доведеними.

Звертаючись до суду, в якості доказів додаткових витрат на дітей, пов'язаних з їх лікуванням, позивачка надала чеки лікарських закладів і зокрема чеки від від 25.03.2013 р. на суму 29.98 грн. (лікарські препарати не зазначені), від 25.03.2013 р. на суму 47.38 грн. на придбання аугментину, амброксолу, від 26.03.2013 р. на суму 33.05 грн. на придбання противірусних препаратів, від 22.07.2013 р. на суму 14.25 грн. на придбання внутрішніх розчинів, від 22.07.2013 р. на суму 28.35 грн. на придбання антибіотиків, від 23.07.2013 р. на суму 29.00 грн. на придбання антибіотиків, від 23.07.2013 р. на суму 8,50 грн. (вказано різне), від 23.07.2013 р. на суму 9.00 грн. (вказано різне), від 24.07.2013 р. на суму 30.50 грн. (вказано різне), від 25.07.2013 р. на суму 10.50 грн. (вказано різне), від 26.07.2013 р. на суму 37.00 грн. на придбання антибіотиків, від 21.07.2013 р. на суму 198.80 грн. на придбання антибіотиків, шлункових, від кашлю, противірусних, різного, від кашлю, таблеток, вітамінів, жарознижуючих, дезинфікуючих, перев'язок, різного, від 15.10.2013 р. на суму 156.06 грн. на придбання ноофену, сиропу алора, магне В6, смекти, седафііону, кенпол соски, стоптусину, від 17.10.2013 р. на суму 23.64 грн. на придбання ноофену, від 19.10.2013 р. на суму 27.79 грн. на придбання бинту, ноофену, камфорної олії, від 05.11.2013 р. на суму 22.20 грн. на придбання ватних паличок, крему дитячого, активованого вугілля, бинта, вати, пертусину, від 07.03.2014 р. на суму 89,65 грн. на придбання крапель вушних дроплекс, крапель віброцил, від 07.05.2014 р. на суму 51.00 грн. на придбання альт арго мазі, від 15.05.2014 р. на суму 45.50 грн. на придбання антибіотиків, від 16.05.2014 р. на суму 87.67 грн. на придбання лораксону, натрію хлориду, шприців, амброксолу, від 20.05.2014 р. на суму 144.25 грн. на придбання різного, внутрішніх розчинів, лейкопластиру, від 20.05.2014 р. на суму 104.14 грн. на придбання флемоксину, смекту, ніфуроксазиду, реліфу, від 22.05.2014 р. на суму 67.75 грн. (вказано різне), від 23.05.2014 р. на суму 48.06 грн. на придбання кальцію глюконату, алерону, ентеролу, мезиму форте, від 24.05.2014 р. на суму 12.60 грн. на придбання внутрішніх розчинів, від 26.05.2014 р. на суму 53.18 грн. на придбання стерокорту, від 26.05.2014 р. на суму 56.80 грн. на придбання крапель роліноз, від 26.05.2014 р. на суму 26.60 грн. на придбання внутрішніх розчинів, від 26.05.2014 р. на суму 17.60 грн. на придбання внутрішніх розчинів, різного, від 21.05.2014 р. на суму 100.40 грн. на придбання вн. розчинів, вітамінів, від 22.10.2014 р. на суму 68.50 грн. на придбання віброцилу.

Вирішуючи позов в цій частині, суд враховує, що позивачкою не надано жодних медичних документів щодо призначення дітям медичних препаратів, зазначених в чеках аптечних закладів від 25 та 26 березня 2013 року, а тому суд вважає, що суми зазначені у вказаних чеках, як такі, що є додатковими витратами на дітей не доведені.

Водночас, в судовому засіданні встановлено, що з 21.07.2013 року по 01.08.2013 року ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в Острозькій ЦРЛ. На підтвердження придбання ліків на його лікування позивачкою було надано чеки аптечних закладів з 21.07.2013 року по 26.07.2013 року. Оскільки зазначені в даних чеках медичні препарати відповідають призначеному лікуванню, то при вирішенні спору суд враховує понесені під час лікування ОСОБА_5 у вказаний період витрати.

На підтвердження додаткових витрат на дітей в період жовтня-листопада 2013 року позивачкою надано 4 чеки аптечних закладів, водночас медичними документами підтверджено відвідування лікаря ОСОБА_5 та призначення йому лікування в період з 15 по19 жовтня 2013 року. Оскільки відвідування лікаря дітьми сторін по справі 05.11.2013 року не підтверджено медичними документами, призначення медичних препаратів смекта, седафііон, кенпол соска, стоптусин не підтверджено медичними документами та позивачем не надано доказів вартості медичних препаратів алора сироп, магне В6 станом на 15.10.2013 року, то суд вважає, що за вказаний період позивачкою доведено витрати на лікування дітей в розмірі 75 грн. 07 коп.

На підтвердження додаткових витрат на дітей 07.03.2014 року та 07.05.2014 року позивачкою надано 2 чеки аптечних закладів. Водночас медичними документами не підтверджено відвідування лікаря дітьми сторін по справі та призначення їм лікування у вказані дати, а тому суд вважає, що суми зазначені у вказаних чеках, як такі, що є додатковими витратами на дітей не доведені.

Водночас, позивачкою шляхом подання чеків аптечних закладів та медичних документів доведено лікування ОСОБА_6, коли його 15.05.2014 року було направлено на стаціонарне лікування, та лікування ОСОБА_5, яке проводилось з 21.05.2014 року по 26.05.2014 року в стаціонарних умовах.

На підтвердження придбання ліків на лікування дітей позивачкою було надано чеки аптечних закладів з 15.05.2014 року по 26.05.2014 року, а відповідачем було надано чек аптечного закладу за 16.05.2014 року на суму 201 грн. 38 коп. (без врахування вартості пакета). Оскільки частина зазначених в даних чеках медичних препаратів відповідає призначеному лікуванню, то при вирішенні спору суд враховує понесені під час лікування ОСОБА_5 та ОСОБА_5 у вказаний період витрати. При цьому, суд враховує, що призначення медичних препаратів флемоксин, смекта, реліф, кальцій глюк., алерон, ентерол, стерокорт, роліноз кр. позивачкою не доведено, то при вирішенні спору суд вважає, що їх вартість, як вартість додаткових витрат на дітей не доведена.

Також медичними документами не доведено призначення дітям сторін по справі медичного препарату, зазначеного в чеку аптечного закладу від 22.10.2014 року, а тому при вирішенні спору суд не враховує його вартість як суму, яка входить в додаткові витрати на дітей.

Таким чином, загальна сума додаткових витрат на дітей сторін по справі, пов'язаних з лікуванням дітей у вказаний вище період становить 1112 грн. 97 коп.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов'язок по утриманню дітей, в тому числі додатковому утриманню, лежить на обох батьках. Оскільки, в судовому засіданні не встановлено істотних обставин, які б могли впливати на зменшення розміру такого утримання щодо одного з батьків, то суд вважає, що сторони по справі мають в однаковій мірі нести додаткові витрати на дітей.

Таким чином, з відповідача слід стягнути половину додаткових витрат на дітей, пов'язаних з їх лікуванням, що становить 556 грн. 49 коп.

В судовому засіданні встановлено, що малолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в період 2012-2014 року відвідували дитячий садочок. Позивачка, звертаючись до суду, надала в якості доказів понесених нею додаткових витрат на дітей, пов'язаних з відвідувань дитячого садочка, фінансові документи на загальну суму 683 грн. 10 коп., а відповідач надав в якості доказів понесених ним додаткових витрат на дітей, пов'язаних з відвідувань дитячого садочка, фінансові документи на загальну суму 163 грн. 80 коп.

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

В судовому засіданні встановлено, що малолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відвідували дитячий садочок у зв'язку з чим потребували додаткових витрат.

Вирішуючи позов в цій частині суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З пояснень сторін та показань свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні встановлено, що відповідач через ОСОБА_9, яка є працівником дитячого садочка, який відвідували діти сторін по справі, проводив оплату 100 грн. як допомоги дитячому садочку, що не заперечувалось позивачкою, а також в жовтні 2013 року здійснив оплату за дитячий садочок в сумі 54 грн. 18 коп., що також не заперечувалось позивачкою.

Таким чином, загальна сума витрат на відвідування дітьми дитячого садочка становила 1001 грн. 08 коп. Оскільки сторони по справі мають нести додаткові витрати на дітей в рівній частині, то з врахуванням витрат в розмірі 317 грн. 98 коп., які вже були понесені відповідачем, з нього на користь позивачки слід стягнути 182 грн. 56 коп. додаткових витрат на дітей, пов'язаних з відвідуванням ними дитячого садочка.

Враховуючи викладене, керуючись ст..180, 185 Сімейного кодексу України, 10, 11, 57, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у зв'язку з лікуванням в розмірі 556 грн. 49 коп. і додаткові витрати на оплату відвідування дитячого садочка в розмірі 182 грн. 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.