У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Мартинюка В.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженого відповідальності «Будівельна компанія «Авангард» (далі - ТОВ "БК "Авангард") про примусове виконання умов договору, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 26 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом. Зазначав, що 16 березня 1998 року між ним та ЗАТ «Авангард» укладено договір № 7-237. У звʼязку із тим, що відповідачем належним чином не виконуються умови вказаного договору, а саме не виставляються щомісячні рахунки за спожиті послуги, ОСОБА_3 просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від

13 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 26 грудня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_3 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, направити справу на новий розгляд.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 16 березня 1998 року між малим колективним підприємством «Авангард», правонаступником якого є ЗАТ "Компанія Авангард", та ОСОБА_3 було укладено договір № 7-237, відповідно до умов якого МКП «Авангард» зобов'язувалось забезпечувати експлуатацію гаражного комплексу, нести відповідальність за роботу енергозабезпечення та водопостачання, каналізації, телефонізації, систем пожежогасіння, а власник гараж-стоянки своєчасно сплачувати кошти за наданні послуги, дотримуватися всіх вимог по експлуатації гаражного комплексу.

Судом встановлено, що 1 квітня 2013 року між ТОВ "Компанія Авангард" та ТОВ "БК "Авангард" було укладено договір "Про відступлення права вимоги", згідно якого з 1 квітня 2013 року ТОВ "Компанія Авангард" передає, а ТОВ "БК "Авангард" приймає право вимоги оплати за надані послуги згідно укладених договорів про надання послуг, в тому числі і по договору № 7-237 від 16 березня 1998 року. Згідно п. 1.1 договору ТОВ "БК "Авангард" одержує право вимагати від ОСОБА_3 належного виконання всіх зобов'язань за договором № 7-237 від 16 березня 1998 року.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту вказаних норм права вбачається, що відступлення права вимоги являє собою договірну передачу вимог, право на які мав первісний кредитор, новому кредитору.

Передача права вимоги за договором не може тягти за собою виникнення у нового кредитора будь-яких обов'язків первісного кредитора у зобов'язанні.

В обґрунтування вимог ОСОБА_3 посилався на те, що ТОВ "БК "Авангард" не виконує обов'язки за договором № 7-237 та не надає рахунки для оплати конкретних витрат за експлуатацію належної йому стоянки.

Однак, суди при вирішенні спору на вказані норми права уваги не звернули, не врахували, що до відповідача не перейшло у зв'язку з укладенням договору про відступлення права вимоги за договором № 7-237 від 16 березня 1998 року будь-яких обов'язків, в т. ч. тих, про невиконання яких зазначав позивач.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава.

З матеріалів справи вбачається, що позов було подано до товариства з обмеженого відповідальності «Будівельна компанія «Авангард».

Вказане товариство не є правонаступником МКП «Авангард» з яким ОСОБА_3 був укладений договір № 7-237 від 16 березня 1998 року, а, відповідно, до нього не могли перейти обов'язки останнього, які визначені ним.

У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, суд відмовляє в позові до неналежного відповідача з цієї підстави і не повинен робити інших висновків, щодо обставин справи не пов'язаних із встановленням належності відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позову до ТОВ "БК "Авангард" на зазначені положення законодавства суди уваги не звернули, не з'ясували обставини належності відповідача, не врахували того, що документи, які б підтверджували те, що відповідач є правонаступником малого колективного підприємства «Авангард», у частині обов'язків останнього в матеріалах справи відсутні.

Допущені судами при розгляді справи порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому рішення судів першої та апеляційної інстанції не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 26 грудня 2014 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова В.І. Мартинюк М.І. Наумчук