233 № 233/6609/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючої судді Бєлостоцької О.В.,

при секретарі Теліціній О.О.,

за участю

прокурора Чернякової Г.О.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника Органу опіки та піклування

Костянтинівської міської ради Карпушина В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав, зазначивши, що вона є рідною бабусею ОСОБА_4, який в теперішній час перебуває у неї на вихованні. Батько дитини - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, після чого хлопчик фактично весь час перебував у неї на вихованні. Мати хлопчика - ОСОБА_2 веде асоціальний спосіб життя, не працює, вихованням сина не займається, не утримує його, не цікавиться життям та здоров*ям; вживає наркотичні засобі, за що неодноразово засуджувалась за злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів. У зв*язку з відбуттям відповідачкою по справі покарання у вигляді позбавлення волі, вона рішенням виконкому Костянтинівської міської ради від 16 квітня 2008 року № 231 була призначена опікуном онука. 13 серпня 2012 року ОСОБА_2, повернувшись з місць позбавлення волі, стала мешкати окремо від дитини, ніяких намірів на спільне проживання з ним не мала, не працювала, вихованням сина не займалась, його життям, здоров*ям та навчанням не цікавилась. Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 жовтня 2014 року ОСОБА_2 була засуджена за ст.309 ч.2 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. У зв*язку з тим, що ОСОБА_2 вживає наркотичні засоби, не виконує жодних з покладених законом на батьків обов*язків по відношенню до дитини, а саме: не бере педагогічної, матеріальної, грошової або будь-якої іншої участі у вихованні дитини, не проявляє зацікавленості в подальшій долі сина, не цікавиться його успіхами, станом здоров*я, не турбується про його фізичний та духовний розвиток, не проявляє інтересу до його внутрішнього світу, позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов, посилаючись на викладені в ньому обставини, зазначивши, що за домовленістю із ОСОБА_2 її онук ОСОБА_4 приблизно з трирічного віку став мешкати разом з нею, оскільки вона мала ліпші житлово-побутові умови для проживання дитини та була в більшій мірі спроможна утримувати дитину. Хлопчик відвідував мати на вихідних, залишався в неї ночувати, спілкувався по телефону. Декілька разів ОСОБА_2 передавала не нові речі для сина, але матеріальної допомоги на його утримання не надавала; школу відвідала тільки одного разу. Відповідач по справі неодноразового притягувалась до кримінальної відповідальності за вживання наркотичних засобів, що, на її думку, може мати негативний вплив на дитину. Належної батьківської уваги та турботи по відношенню до сина ОСОБА_2 не виявляла.

Відповідач ОСОБА_2, яка була допитана в режимі відеоконференції у зв*язку із знаходженням в Артемівському слідчому ізоляторі №6, пояснила, що позов не визнає, оскільки дитина мешкає разом із позивачкою з 2006 року за їхньою спільною згодою. При цьому сина вона забирала на вихідні, спілкувалась і в теперішній час спілкується з ним по телефону, цікавиться його навчанням. Матеріальної допомоги на утримання сина не надавала у зв*язку з відсутністю такої можливості, але іноді купувала для сина речі.

Представник Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради Карпушин В.С. та прокурор Чернякова Г.О. просили позов задовольнити.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що мешкає по сусідству із позивачкою по справі і їй відомо, що ОСОБА_4 мешкає разом із бабусею - ОСОБА_1 Декілька разів вона бачила, як ОСОБА_2 приходила до дитини. Крім того, їй відомо, що хлопчик підтримує зв*язок із матір*ю, іноді ходить до неї додому.

Свідок ОСОБА_7, яка є донькою відповідачки по справі, пояснила, що її брат - ОСОБА_4 за спільним рішенням матері та бабусі - ОСОБА_1 став мешкати разом із останньою, при цьому залишався у матері на вихідні, іноді приходив після школи. Зазначила, що мати дзвонила вчителям та цікавилась навчанням ОСОБА_4, купувала та передавала йому речі; вони разом ходили до школи на свято.

Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Суд з*ясував думку малолітнього ОСОБА_4 з приводу позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, опитавши його в судовому засіданні в присутності психолога ОСОБА_8 ОСОБА_4 пояснив, що він мешкає із бабусею, а до мами ходив на вихідні та після школи; крім того, вони іноді спілкуються по телефону. Зазначив, що любить і маму і бабусю.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, прокурора Чернякової Г.О., представника Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради ОСОБА_3, допитавши свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, з*ясувавши думку малолітнього ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 є матір*ю, а ОСОБА_5 - батьком малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 (а.с.7) та рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2012 року (а.с.8).

Батько дитини - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Малолітній ОСОБА_4 зареєстрований та мешкає разом із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою КП «ЖЕК № 6» від 11 листопада 2014 року (а.с.6).

На підставі рішення виконкому Костянтинівської міської ради № 231 від 16 квітня 2008 року ОСОБА_1 призначена опікуном малолітнього онука - ОСОБА_4 (а.с.10).

Позивачка по справі - ОСОБА_1 станом на 21 листопада 2014 року до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чи непогашеної судимості не має, у розшуку не перебуває (а.с.4-5).

Як вбачається з інформації за підписом директора ЗШ № 1 (а.с.11), ОСОБА_2 проживає окремо від сина - ОСОБА_4, жодного разу не з*явилась на шкільні батьківські збори, не займалась навчанням та вихованням сина. Усім необхідним для всебічного розвитку хлопчика забезпечує бабуся, яка бере активну участь у його житті.

ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою КП «Служба єдиного замовника» від 27 листопада 2014 року № 1558 (а.с.13). Негативно характеризується за місцем проживання, була помічена у вживанні наркотичних засобів, самоусунулась від виховання дітей (а.с.17).

ОСОБА_2 була засуджена вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2008 року за ст.309 ч.2, ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців (а.с.14).

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 жовтня 2014 року ОСОБА_2 засуджена за ст.309 ч.2 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки (а.с.15).

Згідно довідок № 02/2-622 від 18 грудня 2014 року (а.с.29), № 13-429/03 від 16 грудня 2014 року (а.с.30) ОСОБА_2 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться.

Відповідно до висновку від 17 грудня 2014 року № 897/12 (а.с.27-28) Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_4, оскільки вона неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, веде асоціальний спосіб життя, не працює, не займається вихованням сина, не утримує його, не цікавиться життям та навчанням дитини і не має намірів на спільне проживання з сином.

За змістом п.74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року, під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у м. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради подає суду письмовий висновок, зокрема, про доцільність позбавлення одного з батьків батьківських прав та про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи.

Відповідно до ч.6 ст.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність висновку Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради від 17 грудня 2014 року (а.с.27-28) як окремо, а також достатність і взаємний його зв'язок у сукупності з іншими доказами, суд приходить до переконання, що його складено без дотримання вимог п.74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини і він є необгрунтованим та немотивованим в частині висновку про доцільність позбавлення батьківських прав.

З*ясуваши думку дитини - ОСОБА_4 з приводу позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, суд дійшов висновку про те, що дитина з прихильністю та любов*ю ставиться до матер;, не зважаючи на проживання із бабусею, підтримує зв*язок із матір*ю, тому на переконання суду в даному випадку ще не втрачена можливість зберегти родинний зв*язок між дитиною та матір*ю.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини.

Згідно зі ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров*я і морального виховання.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що ОСОБА_2 не виконує належним чином своїх батьківських обов*язків з виховання та утримання сина - ОСОБА_4, оскільки, звільнившись 13 серпня 2012 року з місць позбавлення волі та мешкаючи окремо від дитини, вона не вживала достатніх заходів щодо її матеріальної підтримки, не достатньою мірою приймала участь в житті сина, його навчанні та вихованні, не піклувалась про нього.

Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси).

Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов*язків та приймаючи до уваги ставлення матері та дитини один до одного, те, що вони підтримують зв*язок шляхом телефонних розмов, та безпосереднього спілкування, небайдужість відповідачки до сина, а також те, що в теперішній час ОСОБА_2 позбавлена можливості в повній мірі виконувати свої батьківські обов*язки через засудження до позбавлення волі, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав.

В той же час суд вважає за необхідне здійснити захист малолітнього ОСОБА_4 шляхом його відібрання від матері, яка негативно характеризується, неналежним чином виконує батьківські обов*язки , неодноразово засуджувалась за скоєння злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, що є небезпечним для морального виховання та розвитку дитини, без позбавлення останньої батьківських прав в порядку ст. 170 СК України та передачу дитини позивачці по справі - ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.164,165,167, 170,171 СК України, ст.ст.59,60 ЦК України, ст, ст 4, 10, 15, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Відібрати у ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, якого передати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 12 січня 2015 року, повний текст рішення по справі виготовлено 15 січня 2015 року.

Суддя