АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 535/824/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3672/15Головуючий у 1-й інстанції Якименко Т.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Хіль Л.М., Чічіля В.А.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до відділу освіти, сім'ї та молоді Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Котелевська районна рада Полтавської області про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати його звільнення незаконним та поновити його на роботі в Котелевському районному центрі дитячої та юнацької творчості на посаді директора, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 вересня 2015 року по дату ухвалення судового рішення

В обгрунтування позовних вимог вказував, що його звільнення з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України в звязку з реорганізацією закладу, відбулось до завершення процедури реорганізації (злиття) Котелевського районного центру дитячої та юнацької творчості і Котелевської районної станції юних натуралістів в Будинок дитячої та юнацької творчості.

Вказував, що йому не було запропоновано іншу роботу на тому ж підприємстві. При звільненні не було враховано його переважне право на залишення на роботі, оскільки він має високу кваліфікацію та продуктивність праці.

Зазначав, що йому в день звільнення не було видано належним чином оформлену трудову книжку та копію наказу про звільнення та не проведено з ним повний розрахунок.

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, просив скасувати його і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 15 січня 2007 року був призначений на посаду методиста районної станції юних натуралістів; 02.01.2008 року він був переведений на посаду методиста центру дитячої та юнацької творчості, а наказом № 42-к від 30.06.2009 року переведений на посаду директора Котелевського районного центру дитячої та юнацької творчості.

Наказом №112-к від 30 червня 2015 року «Про попередження педагогічних працівників станції юних натуралістів, центру дитячої та юнацької творчості про можливе вивільнення», ОСОБА_2 був попереджений про можливе вивільнення з 31.08.2015 року з посади директора центру дитячої та юнацької творчості, згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

ОСОБА_2 був ознайомлений з даним наказом під розпис 30 червня 2015 року.

Згідно наказу відповідача № 160-к від 31.08.2015 року ОСОБА_2 було звільнено за п. 1ст. 40 КЗпП України з посади директора Центру дитячої та юнацької творчості в звязку з реорганізацією закладу.

Положеннями п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення позивача за п. 1 ст. 40 КЗпП України було зумовлено прийняттям рішення 46 позачергової сесії Котелевської районної ради Полтавської області 6 скликання від 30.06.2015 року, про реорганізацію позашкільних навчальних закладів району, а саме: припинення діяльності Котелевської районної станції натуралістів та Котелевського районного центру дитячої та юнацької творчості, які реорганізовані шляхом злиття в Будинок дитячої та юнацької творчості.

Відповідно до довідки відділу освіти, сімї та молоді Котелевської районної державної адміністрації від 22.09.2015 року №838/06.12, ОСОБА_2 були нараховані кошти в сумі 1523,26 грн., а саме: вихідна допомога при звільненні 3036,38 грн., та утримано кошти в сумі 1513,12 грн. за відбуту наперед відпустку в кількості 14 календарних днів. Тобто при звільненні, з позивачем були проведені розрахунки, відповідно до вимог ст.ст. 47, 116 КЗпП України.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що його звільнення було проведено з дотриманням вимог трудового законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

При розгляді місцевим судом даного трудового спору ним було у повному обсязі зясовано вказані обставини.

Доводи апелянта, щодо відсутності державної реєстрації припинення Котелевського районного центру дитячої та юнацької творчості та створення Будинку дитячої та юнацької творчості, як новоствореної юридичної особи, а отже безпідставність його звільнення за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, є необґрунтованими.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до ч.1 ст. 106 ЦК України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Згідно рішення 46 позачергової сесії Котелевської районної ради Полтавської області 6 скликання від 30.06.2015 року, про реорганізацію позашкільних навчальних закладів району (а.с. 19) було припинено діяльність Котелевської районної станції юних натуралістів та Котелевського районного центру дитячої та юнацької творчості шляхом злиття в Будинок дитячої та юнацької творчості Котелевської районної ради. Визнано правонаступником прав і обовязків Котелевської районної станції юних натуралістів і Котелевського районного центру дитячої та юнацької творчості Будинок дитячої та юнацької творчості Котелевської районної ради.

Підтвердженням ліквідації Котелевського районного центру дитячої та юнацької творчості та створення Будинку дитячої та юнацької творчості Котелевської районної ради є розпорядження 49 позачергової сесії Котелевської районної ради Полтавської області 6 скликання від 07.10.2015 року, яким затверджено Статут Будинку дитячої та юнацької творчості Котелевської районної ради.

Окрім того, розпорядженням голови Котелевської РДА №192 від 14.09.2015 року затверджено розрахунок штату адміністративного та обслуговуючого персоналу Будинку дитячої та юнацької творчості Котелевської районної ради, яким фактично зменшено штат працівників до 4,5 1 директор, 3 керівника гуртків та 0,5 обслуговуючий персонал.

Нарешті, згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, наданого відповідачем під час апеляційного розгляду, відомості про Будинок дитячої та юнацької творчості Котелевської районної ради було внесено до реєстру 27 листопада 2015 року за №1 568 134 0000 000361.

Таким чином, Котелевський районний центр дитячої та юнацької творчості, де працював ОСОБА_2 на посаді директора, припинився в результаті передання всього майна, прав та обовязків іншій юридичній особі - Будинку дитячої та юнацької творчості Котелевської районної ради.

При цьому, трудове законодавство не повязує можливість звільнення особи за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України із моментом державної реєстрації припинення юридичної особи, де працював працівник або новоствореної юридичної особи.

Безпідставними є доводи апелянта щодо порушення при звільненні його переважного права на залишення на роботі.

Так, відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При цьому, як уже було встановлено, відбулося припинення юридичної особи, в якій працював ОСОБА_2, шляхом злиття, а не скорочення чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці. За таких обставин позивач не мав переважного права на залишення на роботі у новоствореному підприємстві.

Доводи апелянта про те, що його не було повідомлено про звільнення, а також не було запропоновано іншої роботи на новоствореному підприємстві є неспроможними, оскільки повідомлення ОСОБА_2 про звільнення та пропозиція зайняти іншу посаду, від якої останній відмовився, підтверджується актами Відділу освіти, сімї та молоді Котелевської райдержадміністрації від 31 серпня 2015 року та від 25 червня 2015 року (а.с. 63, 64), затвердженими свідками ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

При цьому, ОСОБА_4, ОСОБА_5, допитані як свідки, вказали на відсутність позивача на робочому місці у день звільнення 31 серпня 2015 року, що унеможливило особисте повідомлення його про звільнення та видачу трудової книжки.

З огляду на відсутність інших доказів, які б спростовували показання свідків, колегія суддів не вбачає підстав для сумнівів у їх достовірності.

Окрім того, про майбутнє звільнення ОСОБА_2 було повідомлено під особистий підпис згідно наказу начальника відділу освіти, сімї та молоді Котелевської райдержадміністрації від 30 червня 2015 року (а.с. 65).

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість, апелянтом не наведено.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: О.Ю. Кузнєцова

Судді: Л.М. Хіль

ОСОБА_9

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: