Справа № 452/3178/15-ц
УХВАЛА

10 грудня 2015 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.

при секретарі Топорович В.В.,

із участю: заявника ОСОБА_1,

державного виконавця Присліпської Г.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області матеріали скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_2, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на рішення та дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_2, посилаючись на те, що згідно постанови від 04.11.2015 року ВП №49222009 йому відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23.09.2015 року про скасування заходів забезпечення позову, яка набрала законної сили; просить визнати цю постанову неправомірною і скасувати, відповідно зобовязати посадових осіб відділу ДВС вчинити дії з виконання судового рішення.

У судовому засіданні заявник підтримав скаргу та посилався на обставини, зазначені в ній, зосередивши увагу суду на тому, що його законні права державним виконавцем проігноровані поспішним винесенням постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23.09.2015 року, яка набрала законної сили, оскільки вищевказаною ухвалою скасовані заходи забезпечення позову, застосовані щодо житлового будинку, загальною площею 68,2м2 в м. Самборі по вул. Виговського, 44 Львівської області; проте державний виконавець відмовилася зняти арешт; аналогічно стосовно земельних ділянок, на які сьогодні є Державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №700330 та серії ЯМ №700328, видані 26 липня 2012 року, де їх спільна площа становить 0,07га, належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в м. Самборі по вул. Виговського, 44 Львівської області.

Представник відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що арешт накладався на житлові будинки за зазначеною адресою вцілому і скасувати арешт із одного будинку технічно неможливо, що повязано із Реєстром заборон відчуження обєктів нерухомого майна; стосовно земельних ділянок ураховуючи спільну площу за судовим рішенням обидвох земель таке ще є можливим.

Вислухавши заявника та представника відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області, зясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав:

У відповідності до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Під час розгляду скарги ОСОБА_1 у судовому засіданні знайшло підтвердження порушення його законних прав передчасним прийняттям постанови старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_2 04.11.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження з виконання ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23.09.2015 №452/2222/15-ц, яка набрала законної сили та підлягала виконанню.

У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг…» розяснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобовязаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12). У звязку із цим у разі доведення факту зловживання процесуальними правами чи невиконання обов'язків, передбачених статтею 12 Закону про виконавче провадження, під час здійснення виконавчого провадження зазначене може бути підставою для відповідного реагування.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Ураховуючи наведені нормативні акти у сукупності з поясненнями заявника та представника відділу державної виконавчої служби, подані суду документи, приводять суд до висновку про підставність скарги ОСОБА_1 на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 04.11.2015 року, котра прийнята старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_2 завчасно, відтак, є неправомірною та повинна бути скасованою виходячи у тому числі з наступного:

Згідно ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23.09.2015 року скасовано заходи забезпечення позову, застосовані на підставі ухвали судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 13 вересня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна у виді накладення арешту на житловий будинок (дерево), загальною площею 68,2 кв. м, позначений у витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно під літ. А, що знаходиться за адресою: Львівська обл. м. Самбір вулиця Виговського, будинок 44 та земельну ділянку площею 0,07га, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована на території м. Самбора, вул. Виговського, 44, згідно державного акта на право приватної власності на землю, виданого 10.04.1997 року (на даний час державні акти на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №700330 та серія ЯМ №700328, видані 26 липня 2012 року).

У судовому рішенню ухвалі від 23.09.2015 року чітко і зрозуміло вказано що слід зробити державному виконавцю, скасувавши заходи забезпечення позову на підставі ухвали Самбірського міськрайонного суду від 13.09.2012 року і стосовно якого майна. Тому твердження державного виконавця про необхідність звернення ОСОБА_1 до місцевого суду за розясненням судового рішення чи прийняття додаткового рішення є безпідставним.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України та згідно зі ст. 129 ч. 3 п. 9 Конституції України основною засадою судочинства є обовязковість рішень суду.

У відповідності до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Виходячи із зазначеної норми Закону і того, що у ній регламентовано, скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню без решти його вимог про певні зобовязання начальника відділу ДВС, чи визнання недостатнім контролю начальника над державним виконавцем.

Керуючись ст. ст. 386 387 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу ДВС Самбірського МРУЮ Львівської області ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_2 з приводу винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області №452/2222/15-ц від 23.09.2015 року, скасувавши постанову ВП №49222009 від 04.11.2015 року.

Зобовязати державного виконавця відділу ДВС Самбірського МРУЮ виконати судове рішення, - ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23 вересня 2015 року про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 13.09.2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна у виді накладення арешту на житловий будинок (дерево), загальною площею 68,2 кв. м, позначений у витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно під літ. А, що знаходиться за адресою: Львівська обл., м. Самбір, вулиця Виговського будинок 44 та земельну ділянку площею 0,07га, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована на території м. Самбора вул. Виговського, 44, згідно державного акта на право приватної власності на землю, виданого 10.04.1997 року (на даний час державні акти на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 700330 та серія ЯМ № 700328, видані 26 липня 2012 року).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів із дня її проголошення.

Суддя І.С. Казан.