Справа № 301/2270/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"26" листопада 2015 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., з участю позивачки ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,
ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей.
Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони є батьками двох синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рік тому відповідач покинув сімю, обоє синів проживають із позивачкою та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач своїх обовязків щодо утримання дітей не виконує. Хоча відповідач офіційно ніде не працює, проте працює за спеціальністю на різноманітних будівельних роботах, не має на своєму утриманні інших осіб, тому є матеріально забезпеченою людиною. В свою чергу позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, не має постійного місця роботи, не має власного будинку та земельної ділянки і проживає з дітьми у будинку родичів. Крім того, обоє дітей часто хворіють, знаходяться під постійним наглядом сімейного лікаря, а їхнє лікування також потребує постійних грошових витрат. Відповідач не піклується про дітей, хоча має змогу надавати матеріальну допомогу на їх утримання, свідомо ухиляючись від свого батьківського обовязку, чим ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Просила суд зобовязати відповідача до сплати аліментів в її користь на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 1200 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала та пояснила, що двоє дітей проживають з нею та перебувають на її повному утриманні. Вона ніде не працює, отримує від держави матеріальну допомогу на утримання молодшого сина у сумі 1000 грн. щомісяця, однак, цієї суми не вистачає для утримання дітей та забезпечення для них належного харчування, придбання одягу та ліків, у разі потреби. Крім того, діти відвідують дитячий садок, за який вона сплачує щомісяця по 200 грн. на кожну дитину. Відповідач має будівельну освіту, хоча офіційно не працевлаштований, однак їздить по заробітках і працює по найму. Свою бабку він не утримує, оскільки крім онуків у бабки є живі діти. Просила позов задовольнити у повному обсязі. Не заперечувавла проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності не подав, однак, подав письмові заперечення на позов, в яких позов визнає частково на суму по 400 грн. на кожну дитину, посилаючись на відсутність у нього постійних роботи та заробітку, наявність на утриманні бабки та незадовільного стану здоровя ( а.с.22,24,25).
Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного.
Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Одним iз способiв такого утримання дитини є сплата алiментiв тим з батьків, хто проживає окремо вiд дитини, на користь того з батькiв, хто проживає разом з дитиною.
Як встановлено в судовому засіданні, сторони є батьками двох малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4), та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).
Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Дана обставина підтверджується довідками виконкому Великораковецької сільської ради Іршавського району №2315 від 28.10.2015 року, №1208 від 19.08.2015 року (а.с. 6, 8).
Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Він є працездатним, однак постійного місця роботи не має.
Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі.
Згідно зі статтею 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Враховуючи, що відповідач постійного місця роботи не має, його дохід є нерегулярним та мінливим, тому суд вважає визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
У судовому засіданні встановлено, що малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 протягом 2014-2015 років декілька раз проходили лікування, що підтверджується довідками Амбулаторії загальної практики і сімейної медицини с.В.Раковець №309 від 25.08.2015 року та №308 від 25.08.2015 року ( а.с.9, 10).
Відповідач ОСОБА_2, посилаючись на незадовільний стан здоровя та необхідність систематичного проходження лікування, належними доказами вказані обставини не підтвердив.
Заперечуючи проти вимог позивача, відповідач посилається на наявність на його утриманні бабки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3. Однак, з приєднаних до письмового заперечення документів вбачається, що крім відповідача з ОСОБА_5 проживають інші її онуки, які також є повнолітніми, а сама ОСОБА_5 є пенсіонером, тобто отримує пенсію ( а.с.31-33). Доказів того, що бабка перебуває на утриманні відповідача суду не надано, а з пояснення позивачки вбачається, що у ОСОБА_5, крім онуків, є також і діти, які можуть надавати їй матеріальну допомогу.
При визначенні розміру аліментів суд також враховує матеріальне становище сторін, а саме: матеріальний стан позивачки, яка отримує соціальну допомогу на утримання дитини у сумі по 1000 грн. щомісяця, що відповідач є працездатним, однак, він не має постійного місця роботи та доходу, відсутність на його утриманні інших осіб.
З 01.09.2015 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1167,00 грн. Згідно ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги задовольнити частково та визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, у сумі по 700 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з дня звернення з позовом до суду, тобто з 16.11.2015 року і до досягнення дітьми повноліття.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць.
Оскільки п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір позивачку звільнено від сплати судового збору, суд вважає, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, стягнути такий з відповідача в сумі 487 грн. 20 коп.
Керуючись ст. ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 11, 15, 57-60, 88 ч.3, 208, 209, 212-215, 218, 224-225, 367 ЦПК України,
Позов задовольнити частково.
Зобовязати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, до сплати аліментів на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі по 700 (сімсот) грн. для кожної дитини щомісяця, починаючи з 16.11.2015 року і до досягнення дітьми повноліття.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. судового збору.
Рішення про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачкою протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуюча : М. О. Пітерських