У Х В А Л А

10 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Лященко Н.П.,Сеніна Ю.Л.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 травня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 17 червня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6, про визнання договору дарування квартири недійсним,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17 червня 2015 року, позов задоволено.

Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 10 травня 2012 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори за реєстровим № 5-1284.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 липня 2015 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 відмовлено.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судових рішень порушується питання про скасування рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 травня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 17 червня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 липня 2015 року та передачу справи на розгляд до суду першої інстанції з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України: невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статті 203, частини першої статті 229 та статті 717 ЦК України.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 жовтня та 11 листопада 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції, з висновками якого погодилися і суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що ОСОБА_5 як особа похилого віку, яка за станом здоров'я потребувала стороннього догляду та матеріальної допомоги, погоджувалась на передачу нерухомого майна у власність ОСОБА_4 лише за умови довічного утримання і, укладаючи спірний договір дарування, помилялась щодо правової природи правочину, прав та обов'язків, які виникнуть після його укладення між нею та відповідачем.

Крім того, після укладення вказаного договору ОСОБА_5 продовжувала мешкати в зазначеній вище квартирі, була зареєстрована в ній та несла витрати по її утриманню.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року, що надана заявником як приклад, зазначено, що вирішуючи питання про наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суду необхідно встановити: вік позивача, його стан здоров'я та потребу у зв'язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарування дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування, тощо. Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 липня 2015 року, про перегляд якої просить заявник, постановлена із застосуванням вищенаведеного правового висновку.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року, що надана заявником як приклад, указано, що при вирішенні справи судам необхідно встановити чи продовжує проживати позивач у спірному будинку, чи відбулася фактична передача будинку згідно умов договору дарування (зокрема передача ключів), чи здійснює позивачка особисто оплату комунальних послуг. З'ясування зазначених обставин та їх належна оцінка мають значення для вирішення питання про те, чи дійсно позивач мала на меті безоплатну передачу відповідачу свого будинку у власність на противагу її тверджень про те, що спірний будинок є її єдиним місцем проживання. Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 липня 2015 року, про перегляд якої просить заявник, постановлена із застосуванням вищевказаного правового висновку.

Таким чином, порівняння змісту постанов Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 жовтня та 11 листопада 2015 року зі змістом ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 липня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаних постановах Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6, про визнання договору дарування квартири недійсним за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 травня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 17 червня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 липня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема Н.П. Лященко Ю.Л. Сенін