УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Писана Т.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Рівненської області від 16 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про повернення банківського вкладу,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 травня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») на користь ОСОБА_2 суму банківського вкладу в розмірі 6 тис. доларів США та відсотки за користування банківським вкладом у розмірі 17,75 доларів США, а всього - 6 017,75 доларів США. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 16 вересня 2015 року заочне рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказане рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація ‒ процедура виведення банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону України ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пунктами 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Судами встановлено, що на підставі постанови Правління НБУ від 05 лютого 2015 року № 83 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних», керуючись п. 2 ч. 5 ст. 12, ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 26 від 05 лютого 2015 року про початок з 06 лютого 2015 року процедури виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації строком на три місяці з 06 лютого 2015 року по 05 травня 2015 року та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23 квітня 2015 року № 85 дію тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» продовжено до 05 червня 2015 року включно.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду, дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки з 21 квітня 2015 року вкладникам ПАТ «КБ «Надра» було розпочато виплату коштів за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився до 15 квітня 2015 року, строк дії укладеного між сторонами договору вкладу закінчився 30 березня 2015 року. З 12 червня 2015 року Фонд розпочав виплати коштів вкладникам ПАТ «КБ «Надра» у розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, в межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Зі змісту позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що останньому не було відмовлено у поверненні банківського вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Таким чином, у зв'язку із прийняттям рішення про введення в ПАТ «КБ «Надра» тимчасової адміністрації вимоги позивача, який є вкладником цього банку, можуть бути задоволені лише в порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а не на підставі тих правових норм, які вказані у позовній заяві та зазначені в рішенні суду першої інстанції.

Встановлено, що апеляційний суд, всебічно та повно дослідив обставини справи і дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, в зв'язку з чим обґрунтовано скасував рішення місцевого суду.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення не вбачається порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Рівненської області від 16 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про повернення банківського вкладу.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.О.Писана