АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 548/1066/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3638/15Головуючий у 1-й інстанції Старокожко В.П. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Бондаревської С.М. суддів: Буленка О.О., Дорош А.І.

при секретарі: Діхтяр Т.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3

на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Хорольського початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу, Відділу культури, туризму та архівної справи Хорольської райдержадміністрації, за участю третіх осіб: ОСОБА_4, Прокуратури Хорольського району Полтавської області, про стягнення нарахованої та невиплаченої заробітної плати при звільненні працівника.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що вона з квітня 2007 року працювала в Хорольському початковому спеціалізованому мистецькому навчальному закладі /дитячій музичній школі/ на посаді викладача з хореографії та 21 вересня 2012 року була звільнена за власним бажанням. При звільненні їй не було виплачено належну заробітну плату в сумі 2 840 грн., яку вона просила стягнути на її користь з Хорольської дитячої музичної школи, а також моральну шкоду в сумі 5 000 грн.

У серпні 2015 року позивачка, в особі представника ОСОБА_3, подала до суду уточнену позовну заяву до Відділу культури, туризму та архівної справи Хорольської рай-держадміністрації, а також до Хорольської дитячої музичної школи /Хорольський початко-вий спеціалізований мистецький навчальний заклад/, в якій уточнила і збільшила позовні вимоги та просила суд стягнути з Відділу культури, туризму та архівної справи Хорольської райдержадміністрації на її користь: щорічну грошову винагороду в розмірі 1 396 грн.; надлишково відраховані кошти заробітної плати за дні відпустки у розмірі 2329 грн. 69 коп.; збитки від інфляції в розмірі 2 859 грн. 32 коп.; три відсотки річних за період з 22 вересня 2012 року по 05 серпня 2015 року в сумі 320 грн. 92 коп., а також просила стягнути з відповідачів в рівних долях моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. /а. с. 71-73/.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2015 року в задоволенні вищевказаних позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням районного суду, ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_3, оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, стягнувши на її користь з Відділу культури, туризму та архівної справи Хорольської районної державної адміністрації: щорічну грошову винаго-роду у розмірі 1396 грн.; не виплачену премію за результатами роботи за девять місяців 2012 року у розмірі 693 грн.; збитки від інфляції в розмірі 1 566 грн. 35 коп. з 22 вересня 2012 року по 05 серпня 2015 року; три відсотки річних за період з 22 вересня 2012 року по 05 серпня 2015 року в розмірі 179 грн. 94 коп. та моральну шкоду з відповідачів в рівних долях в розмірі 5 000 грн.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що позивачка ОСОБА_2 відповідно до наказу №17 від 17 квітня 2007 року була прийнята на роботу до Хорольського початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу /дитяча музична школа/ на посаду викладача по класу хореографії, де працювала до 21 ве- ресня 2012 року. Була звільнена відповідно до поданої нею на адресу адміністрації вищевказаного освітнього закладу заяви про звільнення з посади за власним бажанням, що зокрема підтверджується наказом про звільнення від 21 вересня 2012 року №35 /а.с. 37-38/.

Також судом встановлено, не заперечується сторонами у справі та підтверджується відповідними доказами, що позивачці у вересні 2012 року нараховано за фактично вичитані години 1454 грн. 17 коп.; надбавку за вислугу років 145 грн. 42 коп.; надбавку за престижність 290 грн. 83 коп.; премію у розмірі 693 грн. 00 коп., щорічну грошову винагороду у розмірі 1 396 грн. 00 коп., а всього 3 979 грн. 42 коп. /а. с. 6, 10, 78-81/.

У відповідності до п. 2 Наказу про звільнення ОСОБА_2 від 21 вересня 2012 року №35 з вищевказаної суми проведено відрахування грошових коштів в сумі 2781 грн. 48 коп. за 32 календарні дні відпустки, що були надані позивачці в рахунок невідпрацьованої частини робочого року, за період роботи з 17 квітня 2012 року по 16 квітня 2013 року. Таким чином, розмір нарахованих грошових коштів становив 1 197 грн. 94 коп., а виплачено позивачці, за відрахуванням податків, 1 142 грн. 54 коп.

Вищевказана сума грошових коштів була сплачена позивачці шляхом її перерахунку на картковий рахунок, відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк», двома платежами: аванс в розмірі 900 грн. виплачено 13 вересня 2012 року платіжним дорученням № 632, а також заробітну плату в сумі 242 грн. 54 коп. виплачено 27 вересня 2012 року платіжним дорученням №702 /а. с. 39-40; 43-44/.

Згідно Наказу директора дитячої музичної школи від 18 грудня 2012 року за №52 внесено зміни до Наказу №35 від 21 вересня 2012 року про звільнення з роботи ОСОБА_5 та зобовязано бухгалтерію провести нарахування та виплату компенсації за невикористану у 2011 році додаткову відпустку за 10 календарних днів позивачці, як матері, що має двох дітей до 15 років згідно ст. 24 Закону України «Про відпустки» /а.с. 45/.

На виконання зазначеного наказу позивачці було виплачено шляхом перерахування на її банківську картку згідно платіжного доручення за №1111 від 25 грудня 2012 року та платіжної відомості за № 227 від 25 грудня 2012 року 713 грн. 04 коп. /а.с. 46-47, 137/.

За наслідками проведення за зверненням представника позивачки ОСОБА_6 перевірки Територіальною інспекцією праці у Полтавській області було видано припис №16-27-27/26-19 від 24 квітня 2013 року, в якому вказано на факт порушення відповідачами вимог трудового законодавства в частині надлишкового відрахування із заробітної плати позивачки грошових коштів за 23 дні відпустки та зобовязано відповідачів донарахувати та виплатити позивачці суми грошових коштів за 23 календарні дні відпустки.

Відповідно до вказаного припису, відповідачами на підставі Наказу №23 від 25 квітня 2013 року, проведено перерахунок розрахункових коштів ОСОБА_2, їй нараховано компенсацію за 23 календарні дні в розмірі 2001 грн. 46 коп. та з відрахуванням податків виплачено 1 479 грн. 05 коп. згідно платіжного доручення №500 та платіжної відомості №88 від 29 квітня 2013 року, а також 160 грн. 95 коп. згідно платіжного доручення №621 та платіжної відомості №104 від 23 травня 2013 року /а.с. 48-52, 137/.

Надходження вищевказаних сум грошових коштів на банківську картку позивачки підтверджується доданою до матеріалів справи випискою ПАТ КБ «ПриватБанк» про рух грошових коштів на картковому рахунку ОСОБА_2 /а. с. 12-14, 137-138/.

Таким чином, з наведеного вбачається, що станом на 23 травня 2013 року позивачці сплачено всі суми грошових коштів, які підлягали їй до виплати в звязку зі звільненням.

Звідси вірним є висновок суду, про помилковість посилання представників позивачки на те, що доплаті ОСОБА_2 підлягали надлишково відраховані кошти за дні відпустки в сумі 2 329 грн. 69 коп., як це зазначено в листі Територіальної державної інспекції з питань праці у Полтавській області від 29 квітня 2013 року, в той час, як на її картковий рахунок фактично було перераховано лише 1479 грн. 05 коп.

При цьому суд обґрунтовано виходив з повідомлення Територіальної державної інспекції з питань праці у Полтавській області від 29 вересня 2015 року за №1098/01-04/1, надісланого на адресу суду, а також на адресу представника позивача - ОСОБА_6, в якому було уточнено, що загальна сума 2329 грн. 69 коп., зазначена в платіжному дорученні №500 від 29 квітня 2013 року, є сумою, належ-ною до виплати трьом працівникам, в той час як ОСОБА_2, згідно платіжної відомості від 29 квітня 2013 року за №88, підлягало до виплати саме 1479 грн. 05 коп. /а.с. 122-125/.

Наведене узгоджується з вищевикладеним та підтверджується зібраними у справі доказами. З урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції при вирішенні зазначених позовних вимог, вірно виходив з того, що в сумі розрахунку, що підлягав до виплати позивачці, допущено помилку, що не може свідчити про несвоєчасність проведення виплати в розумінні ст. 116 КЗпП України.

Згідно листа за №01-26/25 від 28 липня 2015 року, наданого директором Хорольського початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу ОСОБА_4 до районного суду /а.с. 36/, а також за поясненнями представників відповідачів в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, зазначена помилка мала місце, в тому числі, і внаслідок термінового звільнення позивачки в звязку з її відїздом до іншої країни, яка, подавши заяву про звільнення 21 вересня 2012 року /пятниця/, прохала звільнити її саме цього ж дня, запевняючи, що не буде мати жодних претензій щодо часу виплати розрахункових.

Оскільки розрахункові нараховувались у досить стислий термін, мали місце виявлені при перевірці інспектором Територіальної державної інспекції з питань праці у Полтавській області помилки в їх нарахуванні, які були невідкладно усунені.

Необґрунтованими також є посилання представників позивача на невиплату останній щорічної грошової винагороди в розмірі 1 396 грн. та премії в сумі 693 грн., оскільки, як зазначено вище, наявні у справі докази свідчать про те, що вказані грошові суми, серед інших грошових виплат, були включені при нарахуванні ОСОБА_2 належного до виплати при її звільненні розрахунку та виплачені останній 27 вересня 2012 року згідно платіжного доручення №702 та платіжної відомості №168 /а. с. 6; 43-44; 78-80; 137/.

Отже, встановивши факт повного розрахунку, проведеного з ОСОБА_2 в звязку з її звільненням, що зокрема не спростовано позивачкою та її представниками належними доказами відповідно до норм ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, районний суд правомірно відмовив у задоволенні її позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків місцевого суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: