Справа № 472/1493/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" грудня 2015 р. смт Веселинове

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області Тустановський А.О., розглянувши матеріали справи за поданням державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Веселинівського районного управління юстиції ОСОБА_1, погодженого начальником відділу ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2015 року до Веселинівського районного суду надійшло подання державного виконавця Відділу ДВС Веселинівського РУЮ ОСОБА_1, погоджене начальником відділу ОСОБА_2 про тимчасове обмеження права виїзду з України громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В поданні зазначено, що на виконанні у відділу ДВС Веселинівського РУЮ знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 13 березня 2015 року по справі № 185/10236/14-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 57183,67 дол. США, яка в еквіваленті за курсом НБУ становить 715939,55 грн.

13 листопада 2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документу.

Боржник ухиляється від виконання вимог виконавчого листа, до відділу ДВС не зявився, документальні підтвердження щодо сплати боргу не надав.

Боржник часто змінює своє місце проживання.

Тому на підставі ст. 11 Закону України Про виконавче провадження та ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, просить постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3

Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 та п.4 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території та право вільно пересуватися може у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

ОСОБА_2 того, згідно п.2 та п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України та якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Розділом ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 2 квітня 2012 року за № 512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802 встановлено, що подання державного виконавця про обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну повинно містити, зокрема: підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Таким чином, аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, обов'язково погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобов'язань.

Окрім того, застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст.33 Конституції України та ст.313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Вивченням матеріалів справи, судом встановлено, що будь-які докази, які підтверджують надіслання боржнику ОСОБА_3 копії постанови про відкриття виконавчого провадження, в якій містяться вимоги про добровільне виконання зобов'язань, докази одержання ним усіх документів, що виносились у процесі виконання виконавчого провадження, як це передбачено вимогами ч.5 ст.25, ч.1 ст.31 ЗУ "Про виконавче провадження", а також докази того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, відсутні. Саме по собі посилання на заборгованість за виконуваним судовим рішенням за відсутності відповідних доказів не свідчить про цілеспрямоване ухилення боржника від виконання зобов'язання та наявність у нього паспорту і реальної можливості для виїзду за кордон з цією метою.

Також зі змісту подання не вбачається, що боржник має намір покинути територію України, відсутні дані про наявність у останнього закордонного паспорту.

Статтею 377-1 ЦПК України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Враховуючи вище викладене, суд не знаходить підстав для задоволення подання.

Керуючись ст. 33 Конституцією України, ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Веселинівського районного управління юстиції ОСОБА_1 погодженого з начальником відділу ОСОБА_2 щодо тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу суду було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_4