Справа №295/4999/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої судді Чішман Л.М.,

секретаря - Савіної Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду 01.04.2015 року з даним позовом про стягнення аліментів на своє утримання. В обґрунтування вимог зазначила, що перебувала в шлюбі з відповідачем, після розлучення отримала інвалідність 3 групи, вона не має сили працювати та не має можливості виконувати тяжку фізичну роботу, комісією ВТЕК її встановлено спіціальний режим дня, інших доходів крім пенсії не має, а тому потребує утримання від колишнього чоловіка. Добровільно відповідач ухиляється від виконання свого обов"язку, тому просить стягнути аліменти в розмірі 1500,00 грн. щомісячно до моменту одужання.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, при цьому зазначили, що подання вказаного позову викликано тим, що позивачу не вистачає коштів на придбання ліків. Позивач зазначила, що отримує пенсію в розмірі 950,00 грн., із за захворювання кісток не має можливості офіційно влаштуватись на роботу, частину отримуваної пенсії надає синові на навчання , в літку мала неофіційні підробітки за рахунок яких надала допомогу синові для оплати навчання.

Відповідач та його представник в судовому засіданні зазначили, що відповідач отримує незначну заробітну плату, проживає на даний час з сином, має захворювання ока, внаслідок чого потребує додаткових коштів на лікування, тому не має матеріальної можливості надавати кошти на утримання позивачки. Представник відповідача зазначила, що позивачем не доведено всіх складових передбачених ч. 2 ст. 75 Сімейного кодексу України за наявності яких закон передбачає можливість стягнення аліментів на утримання дружини.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 30.07.2012 року серії І -ТП № 054982, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано ( а.с. 12).

ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи з 20.09.2012 року, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 10ААБ № 651041( а.с. 7-8) та пенсійним посвідченням серії АГ № 828771виданим 24.10.2013 року ( а.с. 9).

Довідкою № 10435 від 26.10.2015 року Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області підтверджується факт отримання позивачем щомісячної пенсії в розмірі 949,00 грн.

Зі змісту довідки до акта МСЕК серії 12ААА № 084245від 08.10.2014 року вбачається висновок про умови та характер роботи, з якого позивачу противопоказана важка фізична праця, робота пов"язана з неможливістю до тримання режиму харчування ( а.с. 8).

Відповідач ОСОБА_2 добровільно матеріальну допомогу позивачу надавати відмовляється.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч. 3 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи, а ч. 4 ст. 75 СК України передбачено, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України "Про державний бюджет на 2015 рік" визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб : з 1 січня 2015 року - 1218 гривень, з 1 вересня - 1378 гривень; для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2015 року - 949 гривень, з 1 вересня - 1074 гривні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано доказів того, що вона є непрацездатною, зі змісту висновку МСЕК ОСОБА_1 визначено умови за яких вона може працювати, проте не містить прямої заборони щодо працевлаштування, позивачем не надано належних доказів про те, що вона потребує матеріальної допомоги, оскільки позивач хоча і отримує пенсію, яка є нижчою ніж прожитковий мінімум встановлений законом, проте під час надання пояснень позивач зазначила, що мала неофіційні підробітки за рахунок яких надавала допомогу синові для оплати навчання, крім того в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки останній отримує незначну заробітну плату, що підтверджується довідкою ТОВ "Радіант " від 02.06.2015 року № 1507( ас.34), відповідач має захворювання, що підтверджується виписним епікризом ( а.с 36). Зважаючи на вказані обставини, суд приходить до висновку про те, що заявлені ОСОБА_1, яка є працездатною особою, яка отримує пенсію, яка має неофіційні підробітки, вимоги про стягнення аліментів на її утримання з підстав потреби її у матеріальній допомозі задоволенню не підлягають. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору, дані витрати, згідно ст. 88 ЦПК України компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд ,- ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М.Чішман