З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
02 грудня 2015 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого-судді Василенка В.В.
при секретарі Демиденко Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Публічне акціонерне товариство «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої позовні вимоги банк мотивував тим, що відповідно до кредитного договору № BL_КГ100094831 від 14.02.2012 року ОСОБА_1 надано кредит на поточні потреби в розмірі 7000 грн., термін повернення - 14.02.2015 року. Згідно умов договору позивач надає відповідачу грошові кошти, а відповідач зобовязаний повернути кредитні кошти, сплатити проценту ставку на рівні 15% річних, щомісячну плату у вигляді комісії за управління кредитом у розмірі 1,75% від суми кредиту та пеню за прострочення сплати кредиту.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, хоча про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, про що є відомості в матеріалах справи, а тому суд з письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. ст. 224-226 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав та інтересів юридичної особи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
З матеріалів справи вбачається, що згідно договору банківського обслуговування № BLaЖГА00032473 від 06.05.2011 року ОСОБА_1 надано кредит в розмірі 5500 грн. до 06.05.2014 року на тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності. Згідно умов договору позивач надає відповідачу грошові кошти, а відповідач зобовязаний повернути кредитні кошти, сплатити проценту ставку 10% річних, щомісячну плату у вигляді комісії за управління кредитом у розмірі 1,75% від суми кредиту та пеню за прострочення сплати кредиту.
Доказів того, що відповідачка ОСОБА_1 отримувала кредит в у сумі 7000 грн. відповідно до кредитного договору № BL_КГ100094831 від 14.02.2012 року у ПАТ «ВіЕйБі Банк» суду не надано.
Всі додані до позовної заяви матеріали стосуються договору банківського обслуговування № BLaЖГА00032473 від 06.05.2011 року укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «ВіЕйБі Банк», крім розрахунку заборгованості за кредитним договором № BL_КГ100094831 від 14.02.2012 року, однак вказаний розрахунок не можу бути прийнятий судом як належний доказ, оскільки відсутній сам кредитний договір на підставі якого проведений розрахунок заборгованості.
Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір.
Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку що позов не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не надано будь-яких фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача, тобто не надано належних доказів.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 57-60, 197, 208, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,-
В задовленні позову Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № BL_КГ100094831 від 14.02.2012 року відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_2