Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/1763/15-ц Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 50 Доповідач Коломієць О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Жигановської О.С., Якухно О.М.

при секретарі

судового засідання : ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 30 жовтня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач звернулась до суду у червні 2015 року з даним позовом, який в подальшому уточнила та просила змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Житомирського районного суду від 05.12.2012р. з відповідача на її користь на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 500,00 грн. до 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму у місяць на утримання дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 30.10.2015р. в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм процесуального права, а також на неповне з'ясування обставин справи та дослідження доказів. Апелянт вказує на те, що судом не було враховано, що стягнення аліментів як у твердій грошовій сумі, так і в частці від заробітку, є прерогативою вибору саме позивача. А тому, на його думку, суд повинен був у відповідності до ст.11 ЦПК України, ст.192 СК України задовольнити позовні вимоги та змінити спосіб стягнення аліментів. При цьому, апелянт також вказує на те, що відповідач в судовому засіданні підтвердив офіційне працевлаштування та наявність у нього стабільного доходу. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, позивач просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 05 грудня 2012 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн., починаючи з 25.10.2012 р. до досягнення дитиною повноліття.

Позивач, зазначаючи в позові про зміну матеріального положення відповідача в кращу сторону, а саме: наявність у останнього постійного місця роботи та відповідно джерела доходу, просила змінити розмір аліментів з твердої грошової суми до 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача.

В п.23 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказано, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку із зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Відповідно до положень ст.ст.183,184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з у рахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміну розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Саме така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13, яка відповідно до положень ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновків, що позивачем не надано належних доказів зміни матеріального становища відповідача, його сімейного стану або стану здоров'я. З таким висновком суду не погоджується колегія суддів, виходячи із наступного.

Позивач на підтвердження своїх доводів про зміну матеріального положення відповідача, просила суд зобовязати відповідача надати довідку з місця роботи про його заробітну плату.

Так, згідно довідки, виданої відповідачу ОСОБА_3 вбачається, що останній перебуває на посаді спеціаліста по безпеці кредитних операцій Legal Collection ГРУ, РУ, СФ (направлення «Credit Collection») в ПАТ КБ «ПриватБанк» з 24.04.2014 р., його посадовий оклад складає 1922,13 грн., заробітна плата за період з 01.03.2015 р. по 30.09.2015р. становить 22211,07 грн. (а.с.33, 34).

Суд першої інстанції в своєму рішенні зазначив, що позивачем не надано відомостей про погіршення її матеріального становища, а відомості про покращення майнового стану відповідача на даний час виключають можливість збільшення розміру аліментів.

Однак при цьому, не врахував того, що відповідач має постійний регулярний дохід і визначення розміру аліментів в частці до заробітку при наявності постійного доходу не порушує права та інтереси дитини.

В будь-якому випадку дитина повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України , так і Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991р.

Стаття 18 Конвенції встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги позивача про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було порушено вимоги матеріального права, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу, і з наведених вище підстав вважає за необхідне скасувати рішення суду і ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до повноліття дитини, ураховуючи усі істотні обставини справи, передбачені положеннями ст. 182 СК України, зокрема, і стан здоров'я платника аліментів, і матеріальне становище сторін.

Посилання позивача на ті обставини, що на даний час дитина потребує додаткових витрат на лікування у звязку з хворобою, а також на оплату гуртків, повязаних з розвитком дитини, правового значення для вирішення даного спору не мають, оскільки позивача має право на їх стягнення з відповідача в порядку ст. 185 СК України, яка передбачає обовязок батьків брати участь у додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо).

Таким чином, враховуючи, що неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення спору, судове рішення відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 30 жовтня 2015 року скасувати та ухвали нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ід.номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ід.номер НОМЕР_2) на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 05 грудня 2012 року з 500 грн. до ? частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп. та на користь держави судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: