Провадження №4-с/263/80/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі судді Папаценко П.І., при секретарі Масюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірною, скасування постанови старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_2 про арешт майна боржника, заборони його відчуження та про зобовязання державного виконавця вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_2, просив суд:

- поновити строк для подання скарги, пропущений з поважних причин;

- визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 26.12.2013 року про арешт майна боржника ОСОБА_1 та заборони відчуження цього майна;

- зобовязати старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_2 направити до установ ухвалу суду про скасування арешту майна.

В обґрунтування скарги заявник ОСОБА_1 зазначив наступне. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 19.11.2012 року з нього на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 17.07.2012 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі заяви ОСОБА_3 та відповідно до наданого нею виконавчого листа, виданого судом 28.12.2012 року, Жовтневим відділом державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції було відкрите виконавче провадження щодо примусового стягнення з ОСОБА_1 аліментів. На виконання вказаного судового рішення ОСОБА_1 з 17.07.2012 року і до теперішнього часу добровільно, регулярно в повному обсязі щомісячно сплачує аліменти в сумі 1500 грн., тому будь-якої заборгованості не має. Незважаючи на наведені обставини старший державний виконавець Шеверкова І.І. 26.12.2013 року винесла постанову про арешт всього наявного у ОСОБА_1 майна і заборону на його відчуження, яку направила для виконання до відповідних органів та установ, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника. Оскільки у ОСОБА_1 не було будь-якої заборгованості по аліментам, то старший державний виконавець Шеверкова І.І. не мала права здійснювати будь-яке примусове стягнення коштів з ОСОБА_1 та накладати арешт на його майно. При цьому постанова не була направлена заявнику, про її існування він дізнався тільки у лютому 2015 року, після чого звернувся до Жовтневого районного суду м.Маріуполя, який постановою відмовив у відкриття провадження, посилаючись на те, що його заява повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Після чого він звернувся до Донецького окружного адміністративного суду, який закривши провадження за його заявою вказав, що заява має розглядатися Жовтневим районним судом м.Маріуполя в порядку цивільного судочинства. Таким чином, строк звернення до суду за захистом своїх прав був пропущений з поважних причин, а наведені обставини є підставою для поновлення судом пропущеного строку для подання скарги.

В судове засідання заявник ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Будучи належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи стягувач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про причини своєї неявки суду не повідомила.

Старший державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. З наданих нею заперечень вбачається, що у заявника ОСОБА_1 малась заборгованість по сплаті аліментів, внаслідок відсутності відомостей про їх сплату, тому не було порушено порядок накладення арешту, внаслідок чого заявнику слід відмовити у задоволені скарги.

Неявка в судове засідання заявника, стягувача, представника Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції на думку суду не є перешкодою для розгляду скарги, що відповідає вимогам ст.386 ЦПК України, так як надані матеріали дозволяють суду розглянути скаргу по суті.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Суд, перевіривши матеріали справи, та оцінивши надані докази, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 19.11.2012 року у цивільній справі №2/0519/3076/12 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 кошти (аліменти) на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно.

За цим рішенням ОСОБА_3 в Жовтневому районному суді м.Маріуполя 28.12.2012 року отримала виконавчий лист, який предявила для виконання до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області.

За заявою ОСОБА_3 та на підставі виконавчого листа №2/0519/3076/12 постановою державного виконавця від 18.01.2013 року відкрите виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 кошти (аліменти) на утримання неповнолітньої ОСОБА_4, у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 17.02.2012 року й до повноліття дитини.

Відповідно до довідки-розрахунку державного виконавця від 1.12.2013 року заборгованість зі сплати аліментів склала 25500 грн.

Постановою старшого державного виконавця Шеверкової І.І. від 26.12.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні на підставі ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» накладений арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1, останньому заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить.

Згідно ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

При здійсненні своїх повноважень державний виконавець, зокрема, керується положеннями Закону України «Про виконавче провадження», яким визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення , він може накладатися державним

виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення

заборони на його відчуження.

Статтею 74 Закону визначено порядок стягнення аліментів. Так, у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника, а за наявності заборгованості зі сплати аліментів у розмірі - що сукупно перевищує сумі відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів.

Наведені судом обставини, та відповідні їм вимоги Закону свідчать про те, що державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, у визначеному законом порядку, внаслідок відсутності в матеріалах виконавчого провадження відомостей про сплату аліментів.

Таким чином, державним виконавцем не було порушено порядок накладення арешту, тому у суду не має підстав про визнання неправомірною постанови старшого державного виконавця Шеверкової І.І. від 26.12.2013 року про арешт майна боржника ОСОБА_1 та заборони відчуження цього майна.

Документи, надані заявником ОСОБА_1 та представником Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, та їх зміст свідчать про відсутність на теперішній час будь-якої заборгованості ОСОБА_1 у наведеному виконавчому провадженні, внаслідок чого скарга ОСОБА_1 про скасування оскаржуваної постанови підлягає задоволенню, оскільки заявнику притаманне право вільно розпоряджатися своїм майном і це право у даному випадку не підлягає обмеженню.

Оскільки суд прийшов до такого висновку, підлягає задоволенню скарга ОСОБА_1 щодо зобовязання старшого державного виконавця Шеверкової І.І. направити до відповідних установ копію ухвали суду про скасування постанови про арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Наведені заявником причини, за якими, ним був пропущений строк звернення до суду зі скаргою, суд визнає поважними та поновлює йому пропущений строк.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,197,210,383-388 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_1 строк для подання скарги до суду про визнання неправомірною, скасування постанови старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької ОСОБА_2 про арешт майна боржника, заборони його відчуження та про зобовязання державного виконавця вчинити певні дії поновити.

Скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірною, скасування постанови старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_2 про арешт майна боржника, заборони його відчуження та про зобовязання державного виконавця вчинити певні дії задовольнити частково.

Постанову старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької ОСОБА_2 від 26.12.2013 року про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2/0519/3076/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 кошти (аліменти) на утримання неповнолітньої ОСОБА_4, у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 17.02.2012 року й до повноліття дитини скасувати.

Зобовязати старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької ОСОБА_2 направити до відповідних установ копію ухвали суду про скасування постанови старшого державного виконавця Шеверкової І.І. від 26.12.2013 року про арешт майна боржника ОСОБА_1, та оголошення заборони на його відчуження.

В іншій частині вимог скарги ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя : П.І. Папаценко