Справа № 295/2974/15-ц
24.11.2015 р. ІМЕНЕМ УКРАЇНИ м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира у складі
судді Корицької В.О.,
при секретарях Барашивець Т.С., Говорадло А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за позовом ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі Житомирської
обласної дирекції АТ «ОСОБА_1 Аваль»
про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором,
Позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, в якому просить стягнути у солідарному порядку із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість по кредитному договору, а також понесені витрати по сплаті судового збору.
З метою забезпечення повного і своєчасного виконання умов вказаного договору 10.05.2007 р. позивач уклав договір поруки із відповідачем ОСОБА_3 під № 014/9092/74/109327.
У звязку із порушенням ОСОБА_2 обумовленого сторонами графіку погашення кредиту і сплати відсотків, тобто, неналежним виконанням обовязків за договором кредиту, станом на 19.02.2015 р. утворилась заборгованість у загальній сумі 125254 долара США 57 центів, що за курсом НБУ становить 3426713,52 грн., яку у добровільному порядку відповідачі погасити відмовляються. /а.с. 2-3/
Сторони у судове засідання 24.11.2015 р. не зявились.
Уповноважений представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, при цьому позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позові та проти заочного розгляду справи не заперечував. /а.с. 69/
Відповідачі про час та місце розгляду справи завчасно повідомлялись судом у відповідності вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи.
За таких обставин, враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення у заочному порядку за відсутності сторін, без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158, ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197 та ст. 224 ЦПК України. /а.с. 71/
Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, проте підлягають задоволенню частково виходячи із наступного.
Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
10.05.2007 р. в забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором між Банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки під № 014/9092/74/109327. Так, відповідно до умов даного договору Поручитель зобовязався відповідати перед позивачем за виконання зобовязань, взятих на себе позичальником ОСОБА_2, включаючи збитки, понесені Банком за невиконання або неналежне виконання зобовязань позичальником /а.с. 13-14/
У звязку із порушенням ОСОБА_2 обумовленого сторонами графіку погашення кредиту і сплати відсотків станом на 19.02.2015 р. утворилась заборгованість у загальній сумі 125254 долара США 57 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 19.02.2015 р. еквівалентно 3426713,52 грн., з яких: заборгованість за кредитом 711459,08 грн.; заборгованість по відсоткам - 538295,03 грн.; пеня за прострочення кредиту і сплати відсотків 2176959,41 грн. /а.с. 5-6/
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.
Частиною другою ст. 1050 цього ж Кодексу передбачено, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому згідно статті 1048 цього Кодексу.
Згідно норм ст.ст. 525-526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У відповідності із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Листи вимоги банка із проханням погасити заборгованість із попередженням про звернення до суду у разі невиконання зобовязання боржники проігнорували. /а.с. 22-23/
За таких обставин, задоволенню повністю підлягають предявлені позовні вимоги у частині стягнення основного боргу та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 1249754,11 грн.
Статтею 610 цього ж Кодексу встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Правовими наслідками порушення зобовязання є сплата неустойки. (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України)
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
У відповідності до ч.ч. 1 і 3 ст. 549 цього ж Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
У відповідності до норм ст. 550 ЦК України право на неустойку, якою згідно із ст. 549 цього Кодексу є штраф, пеня, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.
Згідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
З аналізу правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі № 6-100цс14, вбачається, що передбачені ч. 3 ст. 551 ЦК України підстави для зменшення розміру неустойки мають самостійний характер та визначаються у кожному випадку окремо в залежності від обставин справи.
У пункті 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Відповідно положень ч. 1 ст. 553 цього ж Кодексу за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.
Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки (ч. 4 ст. 559 ЦК України).
За таких обставин, поручитель відповідає за невиконання зобовязань за кредитним договором солідарно із позичальником.
Враховуючи викладене вище, розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково.
У відповідності до норм, передбачених ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,
1.Позов задовольнити частково.
3.Стягнути із ОСОБА_2 (ідентиф. № НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (ідентиф. № НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» (ідентиф. код 14305909) судовий збір у сумі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. з кожного.
4.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Копію даного заочного рішення направити сторонам рекомендованим листом із повідомленням про вручення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів із дня отримання ним копії даного рішення.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів із дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів із дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Суддя В.О. Корицька