РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Онупко М.Ю.,

за участю секретаря - Нагорної М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі ПАТ КБ ПриватБанк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 13 494,44 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 16.07.2007 року ОСОБА_1 16.07.2007 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Взяті на себе зобовязання за Кредитним договором № б/н від 16.07.2007 року Банк виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_1 вищевказані грошові кошти. Відповідач до теперішнього часу не виконує взяті на себе зобовязання, в звязку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилачись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні та наданих до суду запереченнях проти позову заперечувала в повному обсязі, та пояснив, що 12.01.2015 року набрало законної сили рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі № 641/10669/14-ц за позовом ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.07.2007 року, яким в задоволенні позову було відмовлено. Посилаючись на положення ст. 223 ЦПК України зазначив, що після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Та просив суд застосувати до позовних вимог позивача строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши н, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 16.07.2007 року відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 16.07.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

В результаті не дотримання відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору, він станом на 31.07.2015 року має заборгованість у розмірі 17 196 грн. 93 коп., яка складається з наступного: 3710 грн. 78 коп. - заборгованість за кредитом; 10220 грн. 47 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3265 грн. 68 коп. заборгованість за пенею та комісією (а.с. 8-12).

Відповідно до наданого до матеріалів справи копії судового наказу, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова від 10 грудня 2008 року, з відповідача зазначеним судовим наказом було стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.07.2007 року в розмірі 4821 грн. 27 коп. ( а.с. 7).

У відповідності до поданої до суду позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вищезазначеним кредитним договором з урахуванням раніше стягнутої з відповідача суми заборгованості на підставі судового наказу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2008 року, та з урахуванням штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 618 грн. 78 коп., а всього в розмірі 13 494 грн. 44 коп.

Окрім того, відповідачем під час розгляду справи до суду було надано копію рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2014 року, яке згідно до відмітки суду набрало законної сили 12.01.2015 року у справі за позовом ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.07.2007 року в розмірі 11 764,45 грн. позивачу в позові було відмовлено у звязку з пропуском позивачем при зверненні до суду з позовом строку позовної давності (а.с. 50-51).

Зазначеним рішенням встановлено, що у звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором у ОСОБА_1 станом на 31.08.2014 року існувала заборгованість у розмірі 15 549,32 грн., яка з вирахуванням розміру заборгованості, яка була стягнута з відповідача за судовим наказом від 10.12.2008 року з врахуванням штрафів, складала 11764,45 грн.

Зазначене рішення ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2015 року було залишено без змін (а.с. 52-54).

Вищезазначеними рішенням встановлено, що строк дії платіжної картки 31.07.2011 року, а з позовом до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся 14.10.2014 року, тобто з пропуском встановленого строку позовної давності.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у звязку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

В судовому засіданні представник позивача не заперечував факту існування вищезазначених рішень судів у відношенні відповідача ОСОБА_1

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 16.07.2007 року за період з 16.07.2007 року по 31.08.2014 року у розмірі 11764,45 грн. підлягає закриттю.

З приводу інших позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно з ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно з п. 9.12 умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонгується на такий самий термін.

Пунктом 6.4 умов і правил надання банківських послуг встановлено, що у разі незгоди зі змінами правил чи тарифів обов'язок клієнта пред'явити банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, яка утворилась перед банком, у тому числі й заборгованість, яка утворилась упродовж 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам.

Відповідно до заяви від 16.07.2007 року, що є складовою Договору між клієнтом та Банком, ОСОБА_1 отримав кредитну картку "Універсальна" з кредитним лімітом в розмірі 5000 грн. Базова процентна ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору 3% на місяць з розрахунку 360 днів на рік. Строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії платіжної картки.

Строк дії платіжної картки до 31.07.2011 року.

Відповідно до наданого позивачем до суду розрахунку заборгованості за договором №б/н від 16.07.2007 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 станом на 31.07.2015 року, останній платіж за зазначеним кредитним договором відповідачем було здійснено 18.03.2008 року, а з зазначеним позовом позивач звернувся до суду 08.10.2015 року(а.с. 8-12).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлені спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушенню свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

Згідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

У судовому засіданні відповідач заявив про застосування до позовних вимог строку позовної давності.

Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з наведеного, та зважаючи на те, що строк дії платіжної картки сплинув 31.07.2011року, ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся з позовом до суду 08.10.2015 року та з врахуванням заяви відповідача щодо застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за період з 01.09.2014 року по 31.07.2015 року задоволенню не підлягають.

Питання про стягнення судових витрат суд вирішує у відповідності до 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 16 липня 2007 року за період з 16 липня 2007 року по 31 серпня 2014 року у розмірі 11764,45 грн. закрити.

В іншій частині позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4