Номер провадження: 22-ц/785/3637/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.

при секретарі Решетник М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

21.07.2014 року, ОСОБА_3 звернулась із позовом про стягнення у солідарному порядку з відповідачів матеріальної шкоди у сумі 72 000 гривень і стягнення у солідарному порядку моральної шкоди у сумі 20 000 гривень.

Позов обгрунтовано тим, що вона є власником 1/4 частини квартири №128 по Миколаївській дорозі,309 у м. Одесі. Довгий час між нею і ОСОБА_4 тривали судові спори з приводу права власності та припинення права власності на частину спірної квартири.У липні 2013 року, під час розгляду справи у касаційній інстанції, ОСОБА_4, за договором купівлі-продажу, продав квартиру ОСОБА_5

Посилаючись на те, що ОСОБА_4, знаючи про знаходження справи у касаційній інстанції, здійснив без її згоди відчуження квартири, у тому числі належної їй 1/4 частини, а ОСОБА_5, знаючи, що вона зареєстрована у квартирі, безпідставно не впускає і перешкоджає у користваннні належною їй частиною квартири, позивачка просила позов задовольнити.

Відповідачі, представник ОСОБА_4О.і ОСОБА_5позов не визнали.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02.02.2015 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи і на необгрунтованість відмови у позові.

У засіданні колегії суддів: представник позивачки скаргу підтримав; відповідачі ОСОБА_4О.і ОСОБА_5скаргу не визнали.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального або процесуального права. Позивачка просила стягнути з відповідачів у солідарному порядку матеріальні збитки, спричинені внаслідок того, що відповідач ОСОБА_4тривалий час у суді оспорює її право власності на частину квартири №128 по Миколаївській дорозі,309 у м. Одесі, а ОСОБА_5, яка стала власником спірної квартири у липні 2013 року, неправомірно перешкоджає у користуванні належною їй 1/4 частиною квартири (а.с.3-6 т.1).

Відповідно до ст. 22 ч. ч.1, 2 п.1 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, при цьому збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права /реальні збитки/.

Колегією суддів встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.08.2005 року позивачка ОСОБА_3 є власником 1/4 частини квартири №128 по Миколаївській дорозі,309 у м. Одесі (а.с.14,15,71 т.1).

Власником 3/4 частин спірної квартири до липня 2013 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.06.2007 року, був ОСОБА_4 (а.с.62-65 т.1).

12.07.2013 року ОСОБА_4, за договором купівлі-продажу, продав спірну квартиру ОСОБА_5, при цьому, 1/4 частина спірної квартири належала ОСОБА_4 на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.11.2012 року (а.с.17-20 т.1).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.07.2013 року, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.11.2012 року і ухвала апеляційного суду Одеської області від 26.02.2013 року скасовані з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.23-25 т.1).

З матеріалів справи вбачається, що у період з 2012 по березень 2015 року у суді тривали спори між ОСОБА_4 і ОСОБА_3, як з приводу припинення права власності ОСОБА_3на 1/4 частину спірної квартири, так і з приводу витребування частини квартири з чужого незаконного володіння за позовом ОСОБА_3. Крім того, у 2013 році у суді мав місце спір за позовом ОСОБА_4про визнання ОСОБА_3такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням (а.с.17-25,39-42,59-69,115-117,168 т.1, а.с.16,17 т.2).

Позивачка стверджує, що їй завдані збитки через те, що ОСОБА_4неправомірно звертався до суду із позовом про припинення права на частину квартири і визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а ОСОБА_5, новий власник 3/4 частин спірної квартири, незаконно перешкоджає їй у користуванні частиною квартири.

Зважаючи на те, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищеням або пошкодженням її речі, а також втрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, у даному випадку, ствердження позивачки про те, що інші особи неправомірно оспорювали у судах право позивачки на частину майна, а потім неправомірно здійснили відчуження квартири, у розумінні ст. 22 ЦК України, не є збитками.

Звернення особи до суду за захистом порушеного права не є підставою для ствердження про спричинення таким чином особі збитків і відповідно не є підставою для стягнення збитків або моральної шкоди.

Так, відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною (ст. 3 ч.3 ЦПК України).

Оскільки вимоги позивачки про стягнення 72 000 гривень за проживання з липня 2013 року по липень 2014 року у готельному номері, у даному випадку, у розумінні ст. 22 ЦК України, не є збитками, колегія суддів відмовляє у позові про стягнення збитків і моральної шкоди, зокрема у солідарному порядку, за необгрунтованістю вимог.

Приймаючи до уваги, що рішення суду першої інстанції про відмову у позові через те, що позов є передчасним не відповідає обставинам справи і вимогам закону, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову у позові з підстав необгрунтованості вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРИШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2015 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_3 у позові до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_6

ОСОБА_7