Провадження №2/592/487/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 року Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі: головуючого судді Алфьорова А.М., при секретарі Літовченко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, вимоги якої уточнила та підтримала у судовому засіданні, обґрунтовуючи тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем - ОСОБА_2, з 23 січня 1998 р. по 21 вересня 2000 р.

Від шлюбу мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу, за рішенням суду донька ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою на теперішній час за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачка матеріально утримує та належним чином піклується про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною фактично не бере, належної матеріальної допомоги на утримання та розвиток доньки не надає.

Так як відповідач не бажав добровільно приймати участі в утриманні малолітньої доньки, позивачка була змушена звернутись до суду. Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2000 року, відповідач повинен сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання дитини ОСОБА_3 12.08.1998р.н. в розмірі однієї четвертої частини всіх видів прибутку щомісячно, але не менше 1/2 починаючи з 27 вересня 2000 року до повноліття дитини. Проте, за виконавчим листом №2-4824/2000 від 06 жовтня 2000 року, виданий Шевченківським районним судом м. Києва, аліменти було сплачено лише раз у жовтні 2000р.

У червні 2001 року, позивачка закінчила КДІТМ ім. Карпенка-Карого, а у липні того ж року була зарахована в штат ДП Національна кіностудія художніх фільмів ім. Олександра Довженка, з серпня була залучена у кіновиробництво і почала одержувати зарплату, помітно більшу за стипендію, що дозволяла самостійно сплачувати за дитячий садочок та утримувати дитину, натомість як боржник (і батько), відповідач допомоги не надавав.

Через деякий час відповідач виїхав в Суми за місцем своєї попередньої реєстрації, проте, не маючи постійної роботи, часто з'являвся і в Києві.

Коли відповідач виявляв бажання до спілкування з дитиною позивачка не заперечувала і лише раділа. Але таких випадків було надзвичайно мало за весь час, і вкрай недостатньо для підкріплення позитивного образу батька.

Так, у 2009 перебуваючи у Києві відповідач давав гроші тричі (липень 2009 р. 50 грн., жовтень 2009 р. 200 грн., листопад 2009 р. 50 грн.)

У квітні 2012 року донька ОСОБА_3(1998р.н.) потрапила у лікарню (пульманологічне відділення НІІ ПАГу). Позивачка звернулась до її батька по допомогу і він перерахував на картку ПАТ КБ «Приватбанку» 500 грн.

У травні-червні того ж року за рекомендацією лікаря-ортодонта, позивачка планувала розпочати лікування прикусу дитині. І зверталась до відповідача по фінансову підтримку цього лікування. Він начебто не відмовив, але коли було встановлено брекет-систему, грошей так і не дав. На початку лікування мова йшла лише про одну щелепу, але через три місяці зясувалось, що треба ставити і на другу. Вартість такого лікування була для позивачки несподівано високою, і за усною домовленістю з лікарем і менеджером щоб не припиняти розпочатого лікування ОСОБА_1 отримала можливість сплачувати всю вартість частинами. Відтоді почала шукати способи залучення ОСОБА_2 до фінансової участі в цьому лікуванні.

Так в лютому 2013р. звернулась до відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві із запитом про місцезнаходження виконавчого листа № 2-4824 від 06.10.2000 р.

21 серпня 2014 року згідно рішенню Шевченківського районного суду м. Києва одержала дублікат виконавчого листа №2-4824/2000 від 06 жовтня 2000 року, виданий Шевченківським районним судом м. Києва і 24 вересня 2014 року подала його до виконання у відділ державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції, що знаходиться за адресою м. Суми, вул. Гамалія, 31а. На запит-клопотання про обрахування і надання довідки про суму заборгованості ОСОБА_2 по аліментах починаючи з листопада 2000 року по теперішній час, позивачка одержала відповідь листом від 29.10.2014 вих.№4 10260, згідно якої заборгованість по сплаті аліментів станом на 24.09.2014 р. становить 19 701,19 грн. На сьогоднішній день аліменти не сплачуються, заборгованість не погашена, а тільки зростає.

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського суду м. Києва з позовом про розстрочення сплати заборгованості по аліментам, в якому, суттєво зменшив суму боргу.

Відповідач також ухиляється і від покладеного на нього обов'язку забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також приймати участь у додаткових витратах на утримання дитини у відповідності до ст. 185 Сімейного кодексу України. Це, зокрема, виявилося у його фактичній відсутності в житті дитини, а також у відсутності постійного матеріального (грошового) утримання дочки, ОСОБА_3 та забезпечення умов для її повноцінного розвитку та навчання.

Жодного разу відповідач не відвідував батьківських зборів та не надавав грошей на шкільні потреби фонд класу та школи, створені батьківськими комітетами. Загальна сума зданих позивачкою грошей починаючи від 2004/2005 учбового року (першого класу) складає 13 230 гривень.

З метою всебічного розвитку здібностей дитини та її великого бажання, було витрачено 11 645 гривень на заняття французькою мовою у ОСОБА_4 з 1 вересня 2011 року по 30 квітня 2014 року.

Так на весняних канікулах - у березні 2014 донька в Київському Національному Університеті ім. Тараса Шевченка відвідувала весняний лекторій з метою підготовки до вступу в Університет на напрям англійська філологія. В червні того ж року літню школу Університету для майбутніх абітурієнтів. Вартість курсів складала 1600 грн. та 2100 грн. відповідно.

Дитина навчається в 11 класі і навіть в цей відповідальний період відповідач не виконує своїх обовязків.

Позивачкою укладені договори про навчання доньки на курсах підготовки до ЗНО з Київським Національним Університетом ім. Тараса Шевченка (з англійської мови) та Національним педагогічним університетом імені ОСОБА_5 (з української мови). Вартість навчання складає 2100 грн. та 2500 грн. відповідно. З урахуванням скрутної матеріальної ситуації в сімї, оплату за навчання на курсах в Національному педагогічному університеті імені ОСОБА_5 позивачці дозволено сплачувати щомісячно.

Після літньої подорожі в ОСОБА_6, донька ОСОБА_3 зацікавилась умовами конкурсів для вступу та навчання українців у вищі навчальні заклади ОСОБА_6. 3'ясувалося, що є багато програм, які надають можливість навчатись і безкоштовно, і навіть із стипендією. Оскільки в переважній більшості польських університетів викладання ведеться польською мовою, то позивачка керуючись прагненням дитини до знань та її бажанням вивчати польську мову записала доньку на курси польської мови. Щомісячна вартість навчання становить 1200 гривень, або 12000 грн. за учбовий рік. Проте перші три місяця сплачено за акційною ціною 499грн.

На жаль, через нестачу грошей, а також неможливість отримати від батька дитини хоч якусь матеріальну допомогу, 30 листопада 2014 року позивачка була змушена подати директору ПП ОСОБА_5 саксесс заяву про припинення дії договору про надання освітніх послуг.

В листопаді донька зареєструвалась на пробне ЗНО ( з української мови і історії України по 91,67 грн. за предмет разом з послугами банку)

До цього переліку додаткових витрат додаються ще цьогорічні чеки за придбання взуття (800, 20 грн. та 410,00 грн.) та мобільного телефону із захистними плівками (635 грн. та 128 грн.)

Як позивачка вже зауважувала, дитина в цьому навчальному році закінчує школу.

За розрахунками батьківського комітету, передбачаються обовязкові для кожного учня витрати на організацію свята.

Враховуючи викладене позивачка просить суд стягнути з відповідача половину вартості витрат, які були понесені нею на утримання доньки, ОСОБА_3 у розмірі 26 989 грн. 97 коп. та судові витрати включаючи транспортні.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги вважає безпідставними та не обґрунтованими, та просить позовну заяву задовольнити частково, зменшивши стягнуту суми до 1 000 грн..

Позивачка не надала суду достатніх та належних доказів за понесеними нею додатковими витратами, щодо внесків до батьківського комітету у сумі 13 230 грн., щодо лікування прикусу брекетами та їх купівлі на суму 4227 грн. та 4103 грн., щодо курсів французької мови 11645 грн., щодо договорів навчання на підготовчих курсах у КНУ ім. Т.Г. Шевченка, НПУ ім. М.П. Драгоманова, щодо навчання з польської мови, пробне ЗНО, придбання взуття та мобільного телефону на загальну суму 1973 грн. 20 коп.

Суд вислухавши сторін, дослідивши надані докази та вивчивши матеріали по справі, вважає позовні задовольнити частково.

21 вересня 2000 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що внесено актовий запис № 531 та підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу /а.с.10/.

Від даного шлюбу мають доньку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.12/.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2014 р., видано ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 27 вересня 2000 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с.13/.

У відповідності до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору (ухвала Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16.12.2009 року № 6-20478св09).

Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.ст.181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат або з вимогою про їхнє попереднє фінансування, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування.

Позивачкою було надано повне підтвердження кожних витрат понесених нею на доньку, копії товарних чеків, договорами про підготовку до вступу в КНУ ім. Т.Шевченка, копії

квитанцій, договором про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальним закладом Національним педагогічним університетом ім. М.П. Драгоманова від 01.10.2014 р. № 24/14, квитанціями про сплату за надані послуги, договором № 064 про надання освітніх послуг з польської мови від 30.09.2014 р., чеками про придбання мобільного телефону та взуття.

Аналізуючи зібрані по справі докази та відповідно до вимог ст. 185 СК України суму до стягнення додаткових витрат на дитину, визначено позивачем в розмірі 26 989 грн. 97 коп., що складає половину від суми витрат, та були понесені, підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести в суді ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналогічне положення міститься і в ст. 10 ЦПК України.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають до стягнення з позивача та відповідача пропорційно до заявлених позовних вимог у разі задоволення позову частково.

Вимога позивачки про стягнення з відповідача витрат понесених нею у звязку приїздом на судове засідання з іншого міста, суд вважає належним чином не доведеним, а тому підлягає відмові.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 79, 208, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на дитину у розмірі 26 989 грн. 97 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 269 грн. 89 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський райсуд м. Суми.

Суддя: А.М. Алфьоров