Справа №577/2813/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/2249/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Семеній Л. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 жовтня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Український промисловий банк », Публічного акціонерного товариства « Дельта Банк », третя особа: ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим,

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з даним позовом, в якому просив визнати договір поруки №133-0011002/Zфпор-08 від 26 вересня 2008 року припиненим, оскільки з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором Публічне акціонерне товариство « Дельта Банк » ( далі ПАТ ) звернулось 14 травня 2014 року, в той час як граничний строк предявлення ПАТ вимоги до поручителя 28 серпня 2010 року.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 жовтня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухваливши нове про задоволення позовних вимог.

Вважає, судом першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення не взято до уваги, що ТОВ « Укрпромбанк » змінений строк виконання зобовязання за кредитним договором, з позовом про стягнення заборгованості за договором в установлений законом строк ПАТ не звернувся, тому порука є припиненою з 28 серпня 2010 року.

Дослідивши матеріали справи, матеріали цивільних справ Конотопського міськрайонного суду Сумської області №2-1686/10 та №577/2339/14-ц ( провадження №2/577/664/14 ), перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість за кредитним договором в тому числі і з поручителя рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 липня 2014 року, яке набрало законної сили, відсутні правові підстави для визнання договору поруки припиненим.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та як вбачається із матеріалів справи, 26 вересня 2008 року між ТОВ « Український промисловий банк » та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №133-0011002/ФК-08, згідно якого останній було надано кредит в сумі 91 483 грн., за сплатою 15,30 % річних, строком до 25 вересня 2015 року ( а.с. 5 9 ).

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, з ОСОБА_3 26 вересня 2008 року було укладено договір поруки №133-0011002/Zфпор-08 ( а.с. 4 ). Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобовязання по кредитному договору боржником чи поручителем ( п. 10 ).

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 липня 2014 року позовні вимоги ПАТ задоволено, стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 134 292 грн. 99 коп. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 14 серпня 2014 року вказане рішення суду залишено без змін.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Окрім того, п. 6.2 кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором.

В звязку з невиконанням позичальником взятих не себе зобовязань за договором ТОВ « Український промисловий банк » 28 січня 2010 року на адресу ОСОБА_3 була надіслана вимога про дострокове повне виконання зобовязання протягом 30 днів з моменту її надіслання ( а.с. 12 ). Вимога аналогічного змісту 29 січня 2010 року надсилалось також і позичальнику ОСОБА_5 ( справа №2-1686/10, а.с. 28 ).

Дана вимога не була виконана в установлений ПАТ строк, а отже, в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України, позикодавець набув право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.

У відповідності до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Підстави для визнання поруки припиненою наведені в ст. 559 ЦК України. Зокрема, виходячи з положень ч. 4 даної статті ЦК, порука припиняється :

у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності;

після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки

Доводи апелянта щодо припинення поруки у звязку з порушенням ПАТ строку предявлення позову до нього, як поручителя, визначеного в договорі поруки, про стягнення кредитної заборгованості є безпідставними виходячи з наступного

З положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слідує, що вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинна бути предявлена в межах строку дії поруки, тобто впродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням, або із дня встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобовязання.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом з позовом до поручителя.

Аналогічні висновки зроблено Верховним Судом України у постановах від 29 січня 2014 року у справі №6-155цс13, від 17 вересня 2014 року у справі №6-125цс14 та від 17.09.2014 року у справі №6-53цс14.

Статтею 360-7 ЦПК України передбачено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи те, що умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань за кредитним договором ( п. 10 договору ) не свідчать про те, що цим договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 та ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому вимога до поручителя може бути подана банком протягом року з дня настання строку виконання основного зобовязання.

Перебіг шестимісячного строку згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України розпочався після спливу 30-ти денного строку після направлення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 отримання ними вимоги щодо дострокового погашення заборгованості.

Як розяснено в п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин » від 30 березня 2012 року №5, предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

З матеріалів цивільної справи Конотопського міськрайонного суду Сумської області №2-1686/10 слідує, що ТОВ « Український промисловий банк » протягом строку дії поруки 06 липня 2010 року, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в сумі 89 136 грн. 20 коп.

13 червня 2010 року між ТОВ « Український промисловий банк » та ПАТ було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань, за умовами якого до ПАТ перейшло право вимоги за вказаними кредитним та забезпечувальним договорами ( а.с. 10-11 ).

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 липня 2010 року відмовлено в задоволенні заяви ПАТ про зміну позивача в даній справі та розяснено його право на звернення до суду з даним позовом.

Згідно ухвали суду від 30 вересня 2010 року, позовну заяву ТОВ « Український промисловий банк » до ОСОБА_5, ОСОБА_3 залишено без розгляду.

У відповідності до приписів 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Окрім того, частиною 2 ст. 37 ЦПК України встановлено, що усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином, враховуючи те, що ТОВ « Український промисловий банк », правонаступником якого є ПАТ, звернулось з позовом до поручителя в межах шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання з дострокового повернення кредитних коштів, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання поруки припиненою за ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Питання щодо застосування строків позовної давності було детально розглянуто під час розгляду справи за позовом ПАТ до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості судами апеляційної та касаційної інстанції.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити також, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав, а саме визнання договору поруки припиненим, суперечить положенням ст. 16 ЦК України.

Зокрема, у відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

У разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобовязання за договором поруки, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, таке право підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обовязків сторін (статті 3, 1215, 20 ЦК України, статті 35, 11, 15, 31 ЦПК України).

Отже, право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, оскільки це суперечить положенням ч. 1 ст. 559 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апелянтом не було сплачено судовий збір при подачі апеляційної скарги, скарга є необґрунтованою, тому з ОСОБА_3 належить стягнути 267,96 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 жовтня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 267 гривень 96 копійок судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді