Справа № 345/4341/15-ц
У Х В А Л А

07.12.2015 року м. Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Онушканич В.В., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, розірвання кредитного договору, відшкодування моральної шкоди -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вищенаведеним позовом.

Згідно ухвали судді Калуського міськрайонного суду від 25.11.2015 року рекомендовано позивачу в строк до 06.12.2015 року усунути недоліки позову та розяснено позивачу, що у випадку невиконання вимог даної ухвали в строк, позовна заява буде вважатися не поданою і повернута позивачу.

Проте вимоги даної ухвали позивачем виконано лише частково. А саме у звязку із неможливістю надання копії оскаржуваного кредитного договору, заявлено клопотання про витребування доказів. Також позивач відмовився від позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, що виключає необхідність сплати судового збору за подання такої вимоги.

Проте відповідачем не виконано вимоги ухвали суду від 25.11.2015 року щодо необхідності сплати судового збору за вимогу немайнового характеру. Посилання позивача на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», як на підставу звільнення від сплати судового збору, є безпідставними та не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

З 01.09.2015 року Закон України «Про судовий збір» діє у новій редакції. Із статті 5 цього Закону, яка визначає пільги щодо сплати судового збору, виключено пункт, який встановлював, що від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав. Отже, з 01.09.2015 року позови споживачів оплачуються судовим збором за ставками, встановленими даним Законом .

Водночас частина третя статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, яка діє з 01.11.2011 року, визначає, що «споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав». Тобто, на день подання позову про захист прав споживачів діють нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному регулюють питання оплати судового збору.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

За змістом частини третьої статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України. Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах застосуванню підлягають положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

У звязку з цим, в даному випадку підлягають застосуванню саме норми Закону України «Про судовий збір» в редакції від 01.09.2015 року.

Таким чином, позивачем в повному обсязі не усунуто недоліки позову, вказані в ухвалі Калуського міськрайонного суду від 25.11.2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.121, 209 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, розірвання кредитного договору, відшкодування моральної шкоди вважати неподаною і повернути позивачу. Розяснити позивачу його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя