У Х В А Л А

08 грудня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого судді: Демянчук С.В.

суддів: Ковалевича С.П., Шеремет А.М.,

секретаря судового засідання: Коробчук А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 12 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання рішення органу місцевого самоврядування незаконним та його скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2015 року ОСОБА_1Х звернулась до Сарненського районного суду із заявою про забезпечення позову. У своїй заяві просила накласти арешт на земельну ділянку по провулку Садовий, в с. Орлівка, Сарненського району, Рівненської області, розміром 0,10 га належну ОСОБА_2 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №276484 від 15.10.2011 року, який виданий на підставі рішення Костянтинівської сільської ради від 19.08.2010 року №372, до набрання законної сили рішенням у даній справі. Також, просила заборонити ОСОБА_2 проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці розміром 0,10 га по провулку Садовий в с. Орлівка, Сарненського району, Рівненської області належну ОСОБА_2 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №276484 від 15.10.2011 року, який виданий на підставі рішення Костянтинівської сільської ради від 19.08.2010 року №372, до набрання законної сили рішенням у даній справі.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 12 листопада 2015 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення її позову та витребування доказів по справі.

В поданій на вказану ухвалу суду першої інстанції від 12 листопада 2015 року апеляційній скарзі ОСОБА_1Х покликається на її незаконність та необґрунтованість, через порушення норм процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що 02 липня 2015 року вона звернулась до Сарненського районного суду з вказаним позовом. До позовної заяви була долучена заява про забезпечення позову. Проте 09.11.2015

________________________________________________________________________________________________

Провадження № 22ц-787/2434/2015 Головуючий у суді 1 інстанції ОСОБА_3

Доповідач : Демянчук С.В.

року їй повідомили, що заява про вжиття заходів забезпечення позову відсутня, про що складено акт від 07.07.2015 року. Вважає що даний факт не відповідає дійсності.

Окрім того вважає, що виконання рішення суду у даній справі буде утруднене без вжиття заходів забезпечення позову у звязку проведенням будівельних робіт ОСОБА_4 на проїжджій частині вул. Садова в с. Орлівка Сарненського району Рівненської області.

В обґрунтування своїх вимог посилається п. 1 та п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року.

Просить скасувати ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 12 листопада 2015 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити її заяву про забезпечення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність застосування судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що в липні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Сарненського районного суду з позовом до Костянтинівської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання рішення органу місцевого самоврядування незаконним та його скасування.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що з поданої заяви не вбачається достатніх відповідних правових підстав, які б могли бути умовами для вжиття заходів щодо забезпечення вищевказаного позову.

Колегія суддів вважає такий висновок суду передчасним.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За правилами п.1 та 2 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться в нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна гроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до положень ч. 8 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Матеріали справи свідчать, що при зверненні до суду із вказаною заявою позивачем не зазначено в повній мірі відомості про те на якій правовій підставі належить ОСОБА_2 земельна ділянка, та які будівлі, і де саме побудовані ним на зазначеній земельній ділянці, тобто відсутні відомості про нерухоме майно відповідача. Відсутні і належні та достатні докази в підтвердження того, яким чином порушені права позивачки саме діями відповідача ОСОБА_2 по проведенню будівництва на належній йому земельній ділянці, та яким чином це пов'язано з оскаржуваним в справі рішенням Костянтинівської сільської ради від № 372 від19.08.2010 року.

Як видно з апеляційної скарги, з заяви про забезпечення позову, позивачка не вказала чим саме буде утруднено виконання рішення суду в разі задоволення саме поданого в справі позову без вжиття заходів забезпечення позову, не надано суду жодних правовстановлюючих документів на це майно, та доказів співмірності заявлених вимог з зазначеними заходами забезпечення позову.

Однак, суд першої інстанції розглянув заяву та відмовив у її задоволенні, залишивши поза увагою положення ч.8 ст. 153 ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, ухвала підлягає скасуванню з передачею питання щодо забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі наведено, керуючись ст. ст.151,153, ст. 303, 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст. ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 12 листопада 2015 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: С.В. Демянчук

Судді : С.П. Ковалевич

ОСОБА_5