Справа № 565/1426/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року м. Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області-

під головуванням судді Ковтуновича М.І.,

при секретарі судового засідання Ломазі С.О.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кузнецовського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» про визнання правочинів недійсними та стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» (далі ТОВ «ЕкономКомфорт») про визнання недійсними договорів № 04528/15 та №04528 від 12.06.2015р. (далі відповідно договори № 04528/15 та №04528), укладених між сторонами, та стягнення з відповідача коштів в розмірі 2800 грн.

Позов обґрунтовується тим, що 12.06.2015р. між ОСОБА_2 та ТОВ «ЕкономКомфорт» укладено два договори № 04528/15 та №04528. Згідно з умовами договору №04528 позивач доручив, а відповідач взяв на себе зобовязання за плату здійснити дії: копіювання та сканування представлених замовником матеріалів і документів; надавати інформаційні, консультаційні, розяснювальні та довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі замовника у програмі «Економ», тощо. По договору № 04528/15 адміністратор (ТОВ «ЕкономКомфорт») за згодою іншої сторони учасника (позивача) зобовязалося за плату вчинити від імені та за рахунок позивача певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, визначеного в додатку №1 до договору, а саме: отримання в позику 40000 грн. для купівлі меблів.

На виконання умов вказаних договорів позивач сплатила відповідачу кошти в сумі 2800 грн. Крім того, по договору № 04528/15 позивач взяла на себе зобовязання вносити на рахунок відповідача щомісячні внески, передбачені угодою, що складаються з : чистого платежу 444, 44 грн., виконавчих витрат 60 грн., основного платежу 504, 44 грн.

Позивач вважає, що за змістом оспорюваного договору та умовами програми «Економ» (додаток №2 до договору № 04528/15) передбачено надання позивачу послуги, що за своєю суттю є фінансовою послугою у виді адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, оскільки послуги, які є предметом договорів здійснюються шляхом створення адміністратором груп учасників та формування фонду групи для придбання на користь та за рахунок учасників бажаних товарів та/або отримання відповідної суми у позику, із проведенням розподілу права на отримання товару чи позики відповідно до визначеної процедури. Оскільки для здійснення діяльності, щодо надання фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб обовязковим є отримання ліцензії, а відповідач на час укладання оспорюваних договорів не отримав ліцензії на надання фінансових послуг, то це, на думку позивача, є підставою для визнання недійсним договору № 04528/15.

Крім того, позивач покликається, що умови договору №04528 та вартість послуг є несправедливими, через істотний дисбаланс договірних прав і обовязків на шкоду споживача. ОСОБА_2 зазначає, що як споживач послуги, вона і так має право, без укладення договору №04528, на отримання повної інформації про послугу та її виконавця, згідно із ст.4 ч.1 п.4 Закону України «Про захист прав споживачів». Самі по собі послуги, що є предметом договору №04528, позивачу не потрібні, в разі неможливості досягнення основної мети відносин з відповідачем отримання позики. Вважає, що розяснення стороні договору умов, на яких інша сторона погоджується його укласти, а також вчинення нею дій, повязаних з його укладенням, згідно із положеннями чинного законодавства, не може вважатися наданням послуг, оскільки є необхідною складовою для укладення угоди. Тому, просить про визнання недійсним і даного договору.

Представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги і їх обґрунтування підтримав повністю. Давав пояснення, що за змістом близькі до обґрунтувань позовних вимог. Посилався і на те, що із розяснень представника відповідача позивач зрозуміла, що після сплати 2800 грн. вона через пять днів отримає необхідний для неї кредит. Підставами для визнання недійсним договору № 04528/15 є відсутність ліцензії у відповідача на діяльність з надання фінансових послуг, а для договору №04528 несправедливість умов договору, що обмежують права споживача.

Представник відповідача до суду не зявився. До суду надійшли заперечення на позов, у яких сторона відповідача просить розглянути справу в їхній відсутності та відмовити в позові повністю. Суть заперечень відповідача зводиться до того, що відповідачем не порушено вимог Закону України «Про захист прав споживачів» при укладенні договорів із позивачем. Заперечують, що послуга, яку за умовами договорів передбачено надати позивачу, за своєю суттю є фінансовою послугою у виді адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Послуги, які є предметом договору, здійснюються шляхом документарного оформлення виконавцем участі замовників у програмі та формування належного їм фонду, проведенні розподілу права на отримання позики відповідно до визначеної процедури. Покликаються і на те, що Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» поширює дію не на усі юридичні особи, а тільки на ті, що є професійними учасниками ринку фінансових послуг, тому, вимоги зазначеного Закону на відповідача не поширюються.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши заперечення відповідача, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, приходить до висновку про задоволення позову.

Судом встановлено, що 12.06.2015р. сторонами було укладено договори: №04528 - предметом є зобовязання відповідача за плату 2800 грн. здійснити: копіювання та сканування представлених замовником матеріалів і документації; перевірка достовірності наданої замовником інформації у реєстрі судових рішень та за іншими, не забороненими чинним законодавством України, джерелами та інформаційними базами даних; скласти з урахуванням побажань замовника, договір та інші необхідні письмові документи щодо його участі у програмі «Економ», з дотриманням вимог чинного законодавства; надавати інформаційні, консультаційні, розяснювальні та довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі замовника у програмі; надати інформаційні, консультаційні, розяснювальні та довідкові послуги з питань податкового, цивільного, фінансового та господарського законодавства, щодо участі замовника у програмі; та №04528/15 згідно з умовами якого ТОВ «ЕкономКомфорт» зобовязалося за плату вчинити від імені позивача та за його рахунок певні юридичні дії, спрямовані на отримання ним позики, розмір якої визначений в додатку №1 до договору, в тому числі: включити замовника до складу програми «Економ»; присвоїти та повідомити замовнику персональний код у програмі; організовувати та проводити розподіли свідоцтв; здійснювати весь необхідний обєм документообігу та листування щодо участі замовника у програмі; здійснити необхідні юридичні дії та провести оформлення необхідних юридичних документів щодо надання замовнику позики; представляти інтереси замовника в будь-яких державних, судових та інших органах, у підприємствах будь-якої форми власності, а також в органах виконавчої служби з питань, повязаних з виконанням даного договору; подавати в інтересах замовника заяви (в т.ч. позовні), клопотання та інші необхідні звернення, повязані з виконанням даного договору; надавати інші послуги та здійснювати інші правочини, погоджені сторонами, у порядку та строки, передбачені цим договором та додатками до нього.

Вивчивши зміст оспорюваного договору №04528/15 та умови програми «Економ» (додаток №2 до договору), суд приходить до висновку, що послуга, яку за умовами даного договору передбачено надати ОСОБА_2 за своєю суттю є фінансовою послугою у виді адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (ст.4 ч.1 п.111 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»), оскільки послуги, які є предметом договору, здійснюються шляхом створення виконавцем груп замовників та формування фонду програми для отримання відповідної суми у позику на користь та за рахунок замовників, із проведенням розподілу права на отримання позики відповідно до визначеної процедури.

Така діяльність, підпадає під визначення п.1.2 Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (затвердж. розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 09.10.2012 № 1676), згідно якого адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, обєднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи.

Нормою ст.34 ч.1 п.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено обовязковість отримання ліцензії у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у разі здійснення діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб.

По договору №04528/15 передбачено залучення коштів фізичної особи. Отже, для здійснення відповідачем діяльності, що стала предметом договору №04528/15, необхідно мати ліцензію.

Суд визнає неспроможними заперечення відповідача про те, що пропонована ними у договорі №04528/15 послуга не має ознаки фінансової послуги. Так, відповідно до ст.1 ч.1 п.5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» під фінансовою послугою розуміються операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. У цьому визначенні мета отримання прибутку не є критерієм віднесення операції з фінансовими активами до поняття фінансової послуги, а «мета отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів» стосується лише залучення фінансових активів від інших осіб. Крім того, не мають правового підґрунття доводи відповідача про те, що на нього не поширюється дія Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», оскільки до визначених у ст.2 ч.3 Закону установ, на діяльність яких не поширюються положення Закону, відповідач не належить.

ОСОБА_3 від 13.07.2015р. підтверджено, що ТОВ «ЕкономКомфорт» дозволу на надання фінансових послуг не отримувало.

Отже, згідно із нормами ст.203 ч.2 та ст.227 ч.1 ЦК є підстави для визнання недійсним договору №04528/15, як такого, що вчинений юридичною особою без відповідного дозволу (ліцензії).

Крім того, з обставин справи вбачається, що відповідач пропонуючи позивачу надання фінансової послуги, укладає групу договорів, при тому, що позивач, як споживач послуги і так має право, без укладення договору №04528 на отримання повної інформації про послугу та її виконавця, згідно із ст.4 ч.1 п.4 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст.627 ч.2 ЦК у договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Самі по собі послуги, що є предметом договору №04528 не є змістовним наповненням бажаного споживачем результату від взаємовідносин із відповідачем. Тобто, в разі неможливості досягнення основної мети відносин із відповідачем отримання позики, такі послуги позивачу не потрібні. З урахуванням того, що відповідач не повідомив ОСОБА_2 про відсутність у ТОВ «ЕкономКомфорт» ліцензії на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, позивач був позбавлений можливості свідомого вибору: оформляти чи не оформляти договір про участь у програмі «Економ», отримувати чи ні інші вказані в договорі послуги. Це значить, що така підприємницька практика вводить споживача в оману і кваліфікується як нечесна (ст.19 ч.2 п.4, 5 та останній абзац ч.2 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів»). Отже, відповідно до ст.19 ч.6 того ж Закону, є підстави для визнання недійсним і договору №04528 та згідно із ст.216 ч.1 ЦК, стягнення в користь позивача 2800 грн., сплачених на виконання недійсного правочину.

Стягненню також підлягають документально підтверджені судові витрати позивача в сумі 487, 20 грн.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 88, 208-209, 212 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсними договори, укладені між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт»: № 04528/15 та №04528 від 12.06.2015р.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» в користь ОСОБА_2 2800 (дві тисячі вісімсот) гривень, сплачених по договору №04528 від 12.06.2015р. та 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок судових витрат.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» до Державного бюджету України 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через Кузнецовський міський суд Рівненської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С у д д я :