У Х В А Л А

19 жовтня 2015 року суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Хараджа О.О., ознайомившись в м. Маріуполі з позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

22 вересня 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш», в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з листопада 2014 року по серпень 2015 року у розмірі 10993,03 грн.

Ознайомившись із заявою, суддя прийшов до висновку, що її подано без додержання вимог, встановлених ст. 119 ЦПК України, згідно з якою позовна заява повинна містити, зокрема, ціну позову щодо вимог майнового характеру, зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці керується тим, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обовязків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що перебував у трудових відносинах з відповідачем і за період його роботи утворилась заборгованість по заробітній платі, у звязку із чим просить стягнути з ПАТ «Азовзагальмаш» заборгованість по заробітній платі. Між тим, ним не зазначено, чим підтверджується факт наявності трудових відносин між ним та відповідачем, не надано копію трудової книжки.

Зі статті 110 КЗпП України вбачається, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Ця ж норма пролонгована і у ст. 30 Закону України «Про оплату праці».

Із позову ОСОБА_1 вбачається, що останній просить стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 10993,03 грн., однак доказів того, що заявник просить стягнути саме нараховану, але не виплачену суму заробітної плати, ним не зазначено.

Вказані недоліки заяви свідчать про недотримання вимог процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи, що за таких обставин у суду немає можливості прийняти рішення, зокрема зробити висновок щодо наявності у позивача права на отримання певних сум та їх розмір, суд вважає за необхідне надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди залишити без руху, надавши позивачу для усунення недоліків строк пять днів з дня отримання ухвали, про що повідомити його, надіславши копію ухвали та роз?яснити, що у випадку, якщо вимоги не будуть виконані до зазначеного строку, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_2