Справа № 183/6843/15
№ 2/183/3637/15
01 грудня 2015 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Дубовенко І.Г.
при секретарі Литвиновій У.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпропетровська Міністерства оборони України про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до суду з цивільним позовом, в якому просить скасувати рішення квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська МОУ про відмову у приватизації квартири та зобовязати квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська МОУ, як орган приватизації, видати свідоцтво про право власності позивачу на квартиру АДРЕСА_1, яка використовується ним на умовах найму у встановленому законом порядку (згідно ордеру № 171 від 25 вересня 2000 року) і знаходиться на території відкритого військового містечка (селища міського типу). В обґрунтування позову зазначив, що він користується зазначеною квартирою. 26 січня 2015 року він звернувся до відповідача з заявою про передачу у приватну власність цієї квартири. 02 лютого 2015 року за № 533 відповідачем прийняте рішення, яким відмовлено йому в оформленні передачі у приватну власність цієї квартири. Вважає таке рішення незаконним, та таким, що підлягає скасуванню, тому вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом.
В судове засідання позивач не зявився, представник позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений судом, в минулому судовому засіданні, просив час для підготування до судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив.
У звязку з неявкою осіб, що беруть участь у справі, фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Ухвалою суду встановлено заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме.
Судом встановлено, що позивач є основним квартиронаймачем та проживає за адресою: квартира ІНФОРМАЦІЯ_1.
Вселення позивача, її чоловіка ОСОБА_2 та синів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вказану квартиру відбулося на підставі ордеру № 171 від 25 вересня 2000 року, виданого начальником Гвардійського КЕЧ району. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вибули на нове місце проживання до м.Павлоград, згідно їх заяв від 14 червня 2004 року.
В зазначеній квартирі мешкають позивач та члени її сімї: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.
26 січня 2015 року позивач звернувся з заявою до Квартирно - Експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, як органу приватизації, про передачу у приватну власність квартири АДРЕСА_1, в якій він проживає один до наступного часу.
Рішенням за вих.. № 533 від 02.02.2015 року начальник КЕВ м. Дніпропетровська ОСОБА_7 в оформленні передачі в приватну власність квартири АДРЕСА_1 позивачу відмовив. Підставами для відмови у приватизації вказаної квартири явилось те, що вказане військове містечко включено до числа закритих військових містечок, які не підпадають під приватизацію житлового фонду. Інших керівних документів щодо надання повноважень КЕВ м. Дніпропетровська розпоряджатися житловим фондом військових містечок не надходило.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизначених та оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового, або майнового права та інтересу.

Ст. 9 ЖК України встановлено, що до житлових прав громадян відноситься право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах, та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Таким чином, питання, які повязані з приватизацією квартир, відмова провести таку приватизацію уповноваженим органом, виникають з житлових відносин та повинні розглядатися судом в порядку цивільного судочинства.

В Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання і захисту усіх форм власності.

Основоположні принципи здійснення право володіти своїм майном сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що набрало чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог ст. 9 Конституції України.

Ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд (Ухвала суду від 06 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_8 до Квартирно експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про скасування рішення, визнання дій протиправними і зобовязання вчинити певні дії) на підставі п.1.ч.1 ст. 157 КАС України закрив провадження у справі, розяснивши позивачу, що вона може звернутися з даною позовною заявою в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ЗУ «Про правовий режим майна у Збройних силах України» військові містечка є військовим майном, яке знаходиться в оперативному управлінні військових частин і КЕВ м. Дніпропетровська.

15 вересня 2011 року Наказом міністра оборони України №569 «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад» встановлений Перелік майна, що безоплатне передається у комунальну власність територіальної громади смт Черкаське та смт Гвардійське, в який включений в тому числі і житловий фонд.

Рішеннями сесії Черкаської селищної ради №1 від 31 березня 2011 року; № 1-9 від 15 грудня 2011 року; №1-12 від 19 квітня 2012 року надавалася згода на прийняття у комунальну власність територіальної громади обєктів житлове комунального фонду та соціальної сфери. Потягом 2011-2012 р.р. рішеннями Черкаської і Гвардійської селищної ради були прийняти до комунальної власності низка обєктів військового майна згідно з Наказом Міністра оборони України №569.

В період липня серп липень-серпень 2013 року мешканці смт Черкаське і смт Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області звернулися з заявами до КЕВ м. Дніпропетровська, як до органу приватизації в цих населених пунктах, згідно Наказу Міністра оборони України №1 від 03 січня 1993 року про прийняття рішення про приватизацію квартир.

Після чого, 19 серпня 2013 року Начальником Генерального Штабу Головнокомандуючим Збройних сил України був підписаний «Перелік закритих військових містечок» № 14492/С, яким смт Черкаське та смт Гвардійське віднесені до «закритих військових містечок».

Незаконність відмови у прийнятті рішення відповідачем - КЕВ м. Дніпропетровська, про приватизацію квартир у вищезазначених смт та підтвердження права мешканців житлових будинків смт Черкаське і смт Гвардійське на приватизацію підтверджені постановами Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, Вищого адміністративного суду України.

Правові основи приватизації житла, що знаходяться в державній власності, визначені ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», від 19.06.1992 р. за № 2482-Х11. Наказ міністра оборони України №569 «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад» передбачає порядок набуття права власності на житло громадянами України, які користуються державним житловим фондом на законних підставах, з обмеженням на приватизацію, визначеним п.2 ст.2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно якої не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків памяток садове - паркового мистецтва, історико культурних заповідників, музеїв, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають у аварійному стані, квартири ( будинки, кімнати), які віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки) житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обовязкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильскій АЕС».

Згідно Положення, затвердженого Наказом Міністра оборони України №215 від 21 квітня 2011 року та Наказом Міністра Оборони України № 448 від 03 липня 2013 року визначення «закрите військове містечко» та коло осіб, які мають право затверджувати перелік закритих військових містечок виключені.

03 вересня 2010 року Начальником Генерального штабу - Головнокомандуючим Збройних сил України був затверджений останній чинний (він базується на Наказі Міністра оборони СРСР №75 від 22 лютого 1977 року) «Перелік закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд», селище міського типу Гвардійське та Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не були включені до цього переліку.

На підтвердження відкритості військового містечка №3 (смт Черкаське) вказує Наказ Міністра оборони №569 від 15 вересня 2011 року «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад» з затвердженими переліками військового майна.

Згідно Наказу Міністра оборони України № 569 «Про безоплатну передачу військового майна у приватну власність до територіальних громад», безоплатно передається у комунальну власність територіальним громадам смт. Черкаське і смт Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області. Наказ є обовязковим для виконання КЕВ м. Дніпропетровська та Черкаською і Гвардійською селищними радами.

З оскаржуваного рішення вбачається посилання відповідача на лист КЕУ ЗСУ № 303/22/1/850 від 05 вересня 2013 року, в якому зазначено, що містечко, в якому мешкає позивач включено до числа закритих і які не підпадають під приватизацію житлового фонду.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що лист КЕУ ЗСУ № 303/22/1/850 від 05 вересня 2013 року суперечить Наказу Міністра оборони України № 569 від 15.09.2011 р. «Про безоплатну передачу військового майна у комунальну власність територіальних громад», який має вищу юридичну силу і на даний час він є чинним.

Судом встановлено, що в законодавстві України відсутнє визначення «закрите військову містечко», тому при вирішенні даного спору слід виходить із конституційних принципів, загальних засад права.

Відповідно до повноважень Міністром оборони України прийнятий вищезазначений Наказ Міністра оборони України №569 від 15.09.2011 р. «Про безоплатну передачу військового майна у приватну власність до територіальних громад», яким зобовязане Головне КЕУ Збройних сил України організувати безоплатне вилучення з балансу Гвардійської КЕЧ району військового майна та його безоплатну передачу в комунальну власність територіальних громад.

Так, згідно з додатком №1 до Наказу Міністра оборони України № 569 від 15.09.2011 р. затверджено Перелік військового майна, що безоплатне передається в комунальну власність територіальної громади с. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області. До переліку входять: житлові будинки, будинкоуправління, котельні, каналізаційна насосна станція, дитячі садки, школа, мережі водопостачання, мережі каналізації, мережі теплопостачання та інші.

Як наслідок прийняття зазначеного Наказу та з метою його виконання частину обєктів передано в комунальну власність, однак передача житлових будинків не відбулася через відсутність інвентаризаційних справ, які начебто втрачено Гвардійською КЕЧ району.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області має статус відкритого військового містечка.

Ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сімї та додатково 10 квадратних метрів на сімю.

Згідно п.5 ст.5 вищевказаного Закону України кожний громадянин України має право приватизувати житло, яке він займає безоплатне в межах номінальної вартості житлового чеку, або частковою доплатою один раз. Таким чином, підставою для відмови в приватизації може бути лише те, що громадянин вже скористався своїм правом на приватизацію житла.

Позивач, разом з членами сімї участі у приватизації державного житлового фонду не брали, що підтверджується даними довідки будинкоуправління №1 про склад сімї (4 особи), з якої вбачається, що позивач дійсно мешкає у квартирі АДРЕСА_2 разом з сином ОСОБА_3, невісткою ОСОБА_5В та онуком ОСОБА_6, яку вони займають на підставі ордеру №171 від 25 вересня 2000 року, і мають право на приватизацію даного житла.

Квартира складається із 3-х кімнат, жилою площею 43,67 кв.м., загальною площею 64,72 кв.м., що не перевищує норму, передбачену ст. 3 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно п.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» орган приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом.

Таким чином, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та з метою приведення у відповідність до законодавства власних нормативно-правових актів наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.1999 р. затверджено «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке містить процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформлюються згідно цієї процедури, в т.ч. і рішення органу приватизації.

Оцінюючі зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення за №533 від 02 лютого 2015 року Квартирного експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська щодо відмови ОСОБА_1 у передачі в приватну власність ОСОБА_8І квартири АДРЕСА_1 - є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затверджене Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року, встановлюють порядок передачі квартир в приватну власність. Так, зокрема, наймач та члени його сімї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобовязаний в місячний термін з дня одержання заяви прийняти рішення про передачу житла у власність, після чого, оформити відповідне свідоцтво. Зазначена процедура передбачена ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідно до якої, 1. Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. 2. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. 3. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. 5. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Суд приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог в частині покладення на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська зобовязання видати свідоцтво про право власності власності на нерухоме майно належить відмовити.

Так, суд не має повноважень щодо покладення на орган приватизації зобовязання прийняти рішення про передачу житла у власність, передати зазначену квартиру у власність та оформити свідоцтво про право власності, оскільки, зазначений обовязок органу приватизації встановлений нормами Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і в разі, якщо зазначений орган зволікає з винесенням відповідного рішення або вчиненням інших дії, суд має право зобовязати розглянути заяву про передачу житла в приватну власність, вчинити певні дії, та в разі необґрунтованої відмови, скасувати рішення органу приватизації, зобовязати вчинити певні дії.

Оскільки суд прийшов до висновку про скасування рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про відмову в задоволенні заяви позивачів про передачу квартири у власність, зазначений орган приватизації фактично повинен повторно розглянути заяву позивачів, за результатами розгляду рішення щодо передачі позивачам у власність спірного житла або відмови у передачі не прийняте, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити, оскільки вони заявлені передчасно, та не в спосіб, передбачений для захисту прав та інтересів

В той же час, судом встановлено, що тривалий час, з 26 січня 2015 року відповідачем не прийняте рішення за заявою позивачів щодо передачі житла у власність, в порушення місячного строку для прийняття рішення, встановленого ч. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідачем не вчинені дії, щодо передачі у власність позивачам спірного житлового приміщення.

Згідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що фактично в позовних вимогах позивачів містяться вимоги щодо зобовязання Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська вжити належних та достатніх заходів щодо приватизації спірної квартири, у відповідності до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно процедури передбаченої «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затвердженого Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року тому, зазначені вимоги підлягають задоволенню.

А тому з метою поновлення прав позивача, та членів його сімї необхідно зобовязати Квартирний експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити заходи щодо приватизації квартири, яка використовується позивачем та членами його сімї на умовах найму на території відкритого військового містечка за адресою: АДРЕСА_3, згідно Закону України Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке затверджено наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.1999 р.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3. 5-8, 10-12, 57-61, 88, 169, 213, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпропетровська Міністерства оборони України про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати рішення за №533 від 02 лютого 2015 року Квартирного експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська щодо відмови ОСОБА_1 у передачі в приватну власність квартири АДРЕСА_1.

Зобовязати Квартирний експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити заходи щодо приватизації квартири, яка використовується ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на умовах найму на території відкритого військового містечка за адресою: 57 в будинку 12 по вул..Гагаріна в смт Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області.

В іншій частині позову необхідно відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя І.Г.Дубовенко