Справа № 324/1510/15-ц
Провадження № 2-о/324/44/2015
У Х В А Л А

про повернення заяви

03 липня 2015 року суддя Пологівського районного суду Запорізької області Кацаренко І.О., розглянувши матеріали цивільної справи в порядку окремого провадження №2-о/324/44/2015 за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа приватний нотаріус Пологівського районного нотаріального округу ОСОБА_2, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, яка є мешканкою м.Дніпропетровська, 02 липня 2015 року з посиланням на ст.ст.1217,1264,1276 ЦК України і ст.ст.3,234,256 ЦПК України звернулася до Пологівського районного суду Запорізькою області з заявою про встановлення факту спільного проживання однією сімєю її померлої матері ОСОБА_3 з ОСОБА_4 з 1990 року по дату смерті ОСОБА_4, тобто по 04 січня 2015 року.

Обгрунтовуючи свою заяву, ОСОБА_1 зазначила, що її мати ОСОБА_3 перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 з 1990 року по день смерті останнього, тобто по 04 січня 2015 року. Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно у вигляді жилого будинку і земельної ділянки, які розташовані у с.Багате Пологівського району Запорізької області.

У травні 2015 року мати заявниці у справі звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4. Оскільки шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 зареєстрований не був, заповіт ОСОБА_4 за життя не залишив, ОСОБА_3 не була зареєстрована за місцем останнього проживання ОСОБА_4, нотаріусом ОСОБА_3 було розяснено, що необхідно підтвердити факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю більше пяти років до часу відкриття спадщини.

04 червня 2015 року ОСОБА_3 померла, при цьому не встигла прийняти спадщину після смерті ОСОБА_4. Оскільки ОСОБА_3 посвідчила від свого імені заповіт, яким все своє майно залишила ОСОБА_1, заявнику с праві, ОСОБА_1 з метою реалізації свого права на прийняття спадщини до майна, яке залишилося після смерті її матері ОСОБА_3, просить суд постановити рішення, яким задовольнити її заяву.

Ознайомившись з заявою, приходжу до висновку, що її слід повернути заявнику для подання до належного суду відповідно до вимог ст.115 ЦПК України, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року розяснено, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Суди повинні дотримуватися встановлених процесуальними законами правил підсудності та підвідомчості спорів, враховувати, що тільки права, свободи та законні інтереси учасників правовідносин, які виникають із визначених законом підстав та інших юридичних фактів, підлягають судовому захисту в передбачений законом та/або договором спосіб.

Так, відповідно до ст.257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно до ч.1 ст.114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

З огляду на наведені норми ЦПК України суд звертає увагу заявника на те, що правило виключної підсудності, передбачене ч.1 ст.114 ЦПК України, діє лише у випадку звернення до суду з позовною заявою, а не з заявою в порядку окремого провадження. Підсудність же у разі звернення до суду з заявою в порядку окремого провадження визначається у цьому конкретному випадку саме ст.257 ЦПК України.

Відповідно до ст.115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилається позивачеві.

У своїй заяві до суду ОСОБА_1 зазначила адресу свого проживання (перебування) м.Дніпропетровськ без зазначення району. З паспортних даних заявника, доданих до заяви, вбачається, що вона зареєстрована у Самарському районі м.Дніпропетровська, у звязку з чим заява ОСОБА_1 підлягає поверненню їй для звернення до належного - Самарського районного міста Дніпропетровська - суду.

При цьому суд звертає увагу заявника, що ухвалою судді Пологівського районного суду Запорізької області від 11 червня 2015 року у справі №2-о/324/37/2015 за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа приватний наторіус Пологівського районного нотаріального округу ОСОБА_2, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю та фактичного прийняття спадщини, яка заявником не оскаржувалася і набрала законної сили, їй розяснювалося положення ст.ст.114,256-257 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3-4,114 ч.1,115,256-257,293 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа приватний нотаріус Пологівського районного нотаріального округу ОСОБА_2, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю повернути заявнику для подання до належного Самарського районного міста Дніпропетровська - суду.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Запорізької області через Пологівський районний суд Запорізької області протягом пяти днів з дня постановлення ухвали.

Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя