Ухвала іменем україни
18 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Збаразького міського комунального підприємства «Збараж» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за безоблікове використання води, за касаційною скаргою Збаразького міського комунального підприємства «Збараж» на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 18 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року Збаразьке міське комунальне підприємство «Збараж» (далі - Збаразьке МКП «Збараж») звернулося до суду з позовом, в якому зазначало, що ОСОБА_6 є власником домоволодіння по

АДРЕСА_1, та без укладення договору користується централізованою комунальною системою водопостачання.

Оскільки ОСОБА_6 відмовилася укласти договір на водопостачання та сплатити вартість фактично спожитої води, Збаразьке МКП «Збараж» просило суд стягнути з відповідачки на його користь

3 785 грн 62 коп. заборгованості за самовільне користування централізованою комунальною системою водопостачання.

У квітні 2015 року Збаразьке МКП «Збараж», збільшивши позовні вимоги, просило суд стягнути з ОСОБА_6 17 229 грн 03 коп. за самовільне підключення до системи централізованого водопостачання та безоблікове використання води.

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області

від 14 травня 2015 року позов Збаразького МКП «Збараж» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Збаразького МКП «Збараж»

м. Збаража Тернопільської області 17 229 грн 03 коп. шкоди, завданої безобліковим використанням води.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 18 серпня

2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову Збаразького МКП «Збараж» відмовлено.

У касаційній скарзі Збаразьке МКП «Збараж» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач порушила правила користування водопостачанням та водовідведенням, оскільки під час проведення обстеження водомережі було виявлено, що відповідач за відсутності договору користується системою централізованого комунального водопостачання, про що складено акт від 15 квітня 2014 року.

Апеляційний суд, скасувавши рішення суду першої інстанції та ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову, виходив із того, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки факт самовільного підключення до мережі центрального комунального водопостачання не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи. Наявний в матеріалах справи акт від 15 квітня 2014 року не є належним доказом у справі, оскільки згідно з висновком почеркознавчої експертизи підпис від імені відповідача ОСОБА_6 виконано не нею, а іншою особою.

Такі висновки апеляційного суду є правильними та відповідають матеріалам справи з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідачеві на підставі договору дарування від 18 грудня 2000 року на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до складеного депутататом Збаразької міської ради Тернопільської області ШальА.Т. акта від 25 січня 2015 року в даному будинку разом з відповідачкою фактично проживають її неповнолітні діти: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 (а. с. 22).

Із матеріалів технічного паспорта будинковолодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 вбачається, що на його території знаходиться криниця (а. с. 24).

Згідно із записами у книгах № 2 та № 3 користувачів водопостачання, яке здійснює Збаразьке МКП «Збараж» по АДРЕСА_1 відповідачка не зазначена.

Відповідно до складеного 15 квітня 2014 року Збаразьким МКП «Збараж» акта обстеження будинковолодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, було виявлено факт самовільного підключення будинковолодіння відповідачки до центральної мережі водопостачання (а. с. 4).

Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Згідно з висновком експерта науково-дослідного експертно- криміналістичного центру від 12 червня 2015 року № 1.1-271/15 запис «ОСОБА_6.» у нижній частині акта обстеження на предмет правильності обліку водопостачання за адресою: АДРЕСА_1, від 15 квітня 2014 року та підпис від імені ОСОБА_6, розташований дещо лівіше від даного запису, виконані не ОСОБА_6, а іншою особою (а. с. 136-143).

Згідно із ч. 2 ст. 50 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено наявність факту самовільного підключення відповідача ОСОБА_6 до централізованої мережі водопостачання, оскільки відповідач у своїх запереченнях (а. с. 14) заперечувала факт проведення обстеження на території належного їй будинковолодіння, а також факт самовільного підключення до центрального водопостачання, підпис в наданому позивачем акті від 15 квітня 2014 року виконано не нею, а з наданих до суду доказів вбачається, що на території будинковолодіння відповідача знаходить колодязь, з якого і відбувається водопостачання до її будинку. Вказані докази нічим не спростовано.

Із матеріалів справи та змісту оскаржуваного рішення апеляційного суду не вбачається, що судом при розгляді скарги допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Збаразького міського комунального підприємства «Збараж» відхилити.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 18 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук Л.М. Мазур Т.О. Писана Г.В. Юровська