Провадження № 2/752/5973/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.12.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Крекотень О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Інституту загальної енергетики Національної академії наук України про стягнення грошової допомоги у звязку з виходом на наукову пенсію, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди та стягнення втраченої вигоди, -

в с т а н о в и в:

у вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Інституту загальної енергетики НАН України про стягнення грошової допомоги у звязку з виходом на наукову пенсію, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди та стягнення втраченої вигоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що наказом № 061-к3 від 11 червня 2015 року він звільнений за власним бажанням з посади старшого наукового співробітника Інституту загальної енергетики НАН України. В день розрахунку позивачу було виплачено належну заробітну плату і компенсацію за невикористану відпустку, проте у виплаті грошової допомоги, передбаченої частиною 19 статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», було відмовлено.

За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача:

-грошову допомогу в розмірі 6 місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат у сумі 29 764,70 грн.,

-середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у сумі 14 881,35 грн.,

-компенсацію моральної шкоди у сумі 18 000 грн.,

-компенсацію за неодержаний прибуток у сумі 116,18 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивач працював в Інституті загальної енергетики НАН України, починаючи з 18 грудня 2000 року.

Під час роботи в Інституті загальної енергетики НАН України позивач працював на посаді наукового співробітника, а потім старшого наукового співробітника.

ОСОБА_127 травня 2015 року подав заяву директору Інституту загальної енергетики НАН України про звільнення його з роботи 11 червня 2015 року за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію та про надання вихідної допомоги. (а.с. 12)

Наказом № 061-к3 від 11 червня 2015 року ОСОБА_1 звільнений за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України).

Крім того, судом встановлено, що займані позивачем посади відносяться до наукових. Відповідач в довідці № 015-вк від 12 червня 2015 року зазначав про те, що ОСОБА_1 займав посади, які зазначені у Постанові KM України від 04. березня .2004 року № 257 «Про затвердження переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність". (а.с. 23)

Згідно з Переліком посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2004 р. № 257, займані позивачем посади відносяться до наукових.

За таких підстав, зважаючи на те, що Інститут загальної енергетики НАН України є науковою установою, а займані ОСОБА_1 посади відносяться і відносилися до наукових, суд вважає, що відповідач зобов'язаний був нараховувати та виплачувати позивачу надбавки за стаж наукової роботи.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 13 грудня 1991 року № 1977-ХІІ, при виході на пенсію з посади наукового (науково-педагогічного) працівника відповідно до цього Закону науковому (науково-педагогічному) працівнику видається грошова допомога в розмірі шести місячних посадових садів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат за наявності стажу роботи на посадах, значених у Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів, перебування на яких дає право на призначення пенсії, виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Проте, при виході на пенсію позивач не отримав допомогу у розмірі шести окладів. Листом від 17 червня 2015 року № 268/115-20 відповідач повідомив позивачу, що у списках наукових співробітників Інституту загальної енергетики НАН України за 2012-2015 роки ОСОБА_1 значиться як працюючий пенсіонер.

Проте, на думку суду, такі обставини, не можуть бути підставою для відмови у виплаті грошової допомоги, оскільки для надання грошової допомоги науковому працівнику повинні бути наявні у сукупності такі умови:

? вихід на пенсію, тобто звільнення з роботи за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (ст. 38 КЗпП України). Досягнення пенсійного віку і оформлення пенсії без звільнення не є виходом на пенсію;

? працівник має виходити (звільнятися) на наукову пенсію, яка призначається при досягненні пенсійного віку:

? чоловікам за наявності стажу роботи не менше 25 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 20 років;

? жінкам за наявності стажу роботи не менше 20 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 15 років;

? звільнення має бути проведене тільки з наукової (науково-педагогічної) посади. Перелік наукових (науково-педагогічних) посад визначено ст. 22-1 та ст. 22-2 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», ст. 48 Закону України «Про вищу освіту» та постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2004 року № 257;

? науковий працівник повинен мати стаж роботи на посадах, зазначених у Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2004 року № 257, для чоловіків ? 12,5 років, для жінок ?10 років.

До такого ж висновку дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 10 червня 2015 року у справі №6-2483св15.

З матеріалів справи вбачається, що при досягненні пенсійного віку у 2012 р. позивач оформив пенсію за віком згідно з Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», після чого продовжив працювати, не звільняючись із займаної посади. 06 липня 2015 року УПФ України в Печерському районі м. Києва позивача було переведено на пенсію за віком згідно з Законом України "Про наукову та науково-технічну діяльність", що підтверджується листом УПФ України в Печерському районі м. Києва від 03.12.2015 р.

Судом встановлено, що посадовий оклад позивача становить 3421 грн., надбавка за ступінь кандидата технічних наук 15%, надбавка за науковий стаж 30% посадового окладу. Таким чином, загальна сума грошової допомоги, що підлягає стягненню з відповідача, становить 3421 х 1,45 х 6 = 29 764,70 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, на думку суду, не підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що 11 червня 2015 року, тобто в день звільнення з позивачем був проведений повний розрахунок.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Структура заробітної плати, в порядку ст. 2 цього Закону, становить: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До останніх належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Одноразова допомога працівникам, які виходять на пенсію згідно з діючим законодавством та колективними договорами (включаючи грошову допомогу державним службовцям та науковим (науково-педагогічним) працівникам) в Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України № 5 від 13.01.2004 міститься у п. 3.6. розділу 3 «Інші виплати, що не належать до фонду оплати праці».

А отже посилання позивача на те, що вказана допомога є складовою заробітної плати і належить до фонду оплати праці спростовується наведеним.

Вимога позивача щодо відшкодування моральної шкоди, на думку суду, не ґрунтується на вимогах ст. 237-1 КЗпП України, якою передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Звертаючись з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди, позивач посилається на те, що в результаті протиправної поведінки відповідача йому було завдано значної моральної шкоди, оскільки з квітня 2011 року він регулярно лікувався (амбулаторно і стаціонарно) у лікарні вчених в зв"язку з прогресуючим артрозом суглобів. ОСОБА_1 зазначає, що під час роботи він мав змогу, отимуючи зарплату і пенсію, витрачати кошти на необхідні ліки, а після звільнення на пенсію через невиплату належної за Законом грошової компенсації позивач втратив можливість регулярно використовувати необхідні ліки. У зв"язку з наведеним у позивача посилилися болі в суглобах, З"явилася хромота, зменшилась рухливість, болі в суглобах викликають безсоння і нервовий розлад. Також позивач посилається на необхідність подальшого лікування та оперативного лікування вартістю 38 000 - 60 000 грн.

Наведені позивачем доводи не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки згідно виписки від 07.08.2015 р., виданої лікарнею вчених НАН України, ОСОБА_1 знаходиться під наглядом закладу з 2010 року та з квітня 2011 року консультується та лікується амбулаторно і стаціонарно з приводу артрозу деформуючого артрозу лівого кульшового суглобу, тобто захворювання має хронічний характер і його виникнення не пов"язане з діями відповідача щодо невиплати грошової допомоги. (а.с. 28)

Позивач також просить стягнути з відповідача втрачену вигоду в розмірі 1116,18 грн. Зазначає, що свої вільні кошти він зазвичай розміщує на "картці киянина", рахунок по якій відритий в АКБ "Хрещатик" на підставі договору, відповідно до умов якого на розміщені гроші нараховуються проценти в розмірі 15% річних. На думку позивача, він міг би отримати доходи, якщо б одержав вчасно кошти та розмістив їх у вказаному банку.

Суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки зазначені вимоги не доведені позивачем. Вказаний позивачем розмір прибутку та обґрунтування вимог про стягнення збитків не дають підстав для висновку про доведення позивачем причинно-наслідкового зв'язку між відмовою відповідача по виплаті суми грошової допомоги та можливим отриманням доходу у розмірі 1116,18 грн. Тобто не надано належних доказів того, що у випадку виплати відповідачем грошової допомоги позивач дійсно отримав би дохід у вказаному розмірі.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 116, 117 та 237-1 КЗпП України, ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 10,12, 30, 60, 212 та 213 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Інституту загальної енергетики Національної академії наук України на користь ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат у сумі 29 764 грн. 70 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Інституту загальної енергетики Національної академії наук України в дохід держави 487 грн. 20 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: