Справа № 183/5747/15
№ 2/183/3201/15
01 грудня 2015 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Дубовенко І.Г.,
при секретареві Литвиновій У.В.
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, суд
ОСОБА_2 звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3, в якому просить суд розподілити спільне сумісне майно подружжя, шляхом визнання за ним права власності на 1/2 частину будинку № 13 по вул..Тупік в с.Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області.
В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 02 вересня 2006 року, який було розірвано рішенням суду 18 червня 2015 року. Під час шлюбу вони з відповідачем придбали будинок № 13 по вул..Тупік в с.Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, яку оформили на відповідача. Враховуючи, що угоди про поділ спільного майна ними не досягнуто просила на підставі ст.ст. 69, 70, 71 СК України поділити спільне сумісне майно подружжя, визнавши за ним право власності на 1/2 частину будинку № 13 по вул..Тупік в с.Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області.
В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги позивача та, посилаючись на ті ж підстави, просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Щодо посилань в судовому засіданні представника відповідача, що на придбання спірного будинку гроші давали батьки, то його довіритель дійсно стверджує, що на придбання будинку надавалися кошти як його батьками так і батьками відповідача.
За клопотанням відповідача в судовому засіданні також були допитані в якості свідків:
ОСОБА_5, яка показала, що вона є матірю відповідача, у 2007 році влітку вона дійсно продала батьківський будинок за 35 тис.доларів США, для того щоб придбати для сімї доньки будинок по вул.Тупік, 13 в с.Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області. За цей будинок вона особисто передавала кошти продавцю в розмірі 20 тис.доларів США. Вона вважала, що будинок придбаний на імя її дочки, а тому належить їй. Будь-яких письмових доказів щодо отримання та передачі грошей у неї не має.
ОСОБА_7, яка показала, що вона є сестрою ОСОБА_5 та тіткою відповідача. Вона, як спадкоємець за законом після смерті батьків в нотаріальній конторі відмовилася від спадщини на користь ОСОБА_5, яка отримала в спадок буд. по вул..Упорній, 14 в с.Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області. Будинок ОСОБА_5 продала за 35 тис. доларів США, по 7 тис доларіс США вона дала їй та ОСОБА_6, а за 20 тис.доларів США вона придбала будинок доньці по вул..Тупик, 13 в с.Орлівщина. При укладанні угод вона присутньою не була.
ОСОБА_8, яка показала, що вона є сестрою ОСОБА_5 та тіткою відповідача та дала такі ж покази, що і ОСОБА_7
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме.
Судом по справі встановлено, що 02 вересня 2006 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2015 року було розірвано.
26 листопада 2007 року між ОСОБА_9, як продавцем, та ОСОБА_3, як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу будинку № 13 по вул.Тупік в с.Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області.
Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що розяснювалося сторонам у справі в ході судового розгляду.
Судом не можуть бути прийняті до уваги посилання представника відповідача на те, що спірний будинок був придбаний за кошти, які належали відповідачу, які їй подарувала мати, тому як в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України відповідачем не надано належних та допустимих доказів таких тверджень. В той же час посилання представника позивача про те, що спірний будинок був придбаний за спільні кошти сторін, які надавалися їх їхніми батьками повністю узгоджуються з договором купівлі-продажу будинку 14 по вул.Упорній в с.Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області.
Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що будинок № 13 по вул.Тупік в с.Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області являється спільною сумісною власністю сторін, як подружжя.
Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Аналізуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача про поділ спільного майна подружжя, шляхом визнання за кожним по 1/2 частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі задоволених вимог, а саме в розмірі 454,84 гривень.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5-8, 10-11, 27, 31, 58-61, 88, 169, 212-215 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.
Розподілити спільне майно подружжя та визнати за:
- ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку № 13 по вул..Тупік в с.Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області;
- ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку № 13 по вул..Тупік в с.Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 454 (чотириста пятдесят чотири) гривень 84 (вісімдесят чотири) копійки.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Г. Дубовенко