Справа № 301/2149/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

24.11.2015 м. Іршава

Іршавський районний суд

Закарпатської області

В складі : головуючої судді Даруда І.А.

при секретарі Сатін Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю Страхова компанія «ОСОБА_2 Гарант» до ОСОБА_3 , третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю Страхова компанія «ОСОБА_2 Гарант» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу посилаючись на те, що

27 лютого 2014 року між товариством з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа Гарант» та ОСОБА_4 було укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , підтвердженням чому є поліс № АС/6898884 .Згідно полісу №АС/6898884 забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Mersedes , д.р.н. АО3015ВА.

29 листопада 2014 року сталося дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля ВАЗ , д.р.н. СВ6146 АР , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень .

Згідно постанови Іршавського районного суду Закарпатської області від 27 січня 2015 року , ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності .

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія Mersedes , д.р.н. АО3015ВА була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» , особа , якій було нанесено матеріальної шкоди ОСОБА_5 звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з заявою про виплату страхового відшкодування .

ТДВ СК «Альфа-Гарант» , вважаючи вимоги потерпілої особи обґрунтованими провело розрахунок суми страхового відшкодування за страховим випадком та виплатило 6 797 гривень 85 коп. страхового відшкодування .

Тобто , ТДВ СК «Альфа- Гарант» належно виконало свої зобов»язання за полісом №АС/6898884 .

Відповідачем, всупереч вимог Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів « не було належним чином в встановлений законом строк повідомлено ТДВ СК «Альфа-Гарант» про настання дорожньо- транспортної пригоди..Тому просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ТДВ СК «Альфа- Гарант» завдану матеріальну шкоду у розмірі 6 797,85 гривень та судовий збір у розмірі 1378,00 гривень.

Представник позивача страхова компанія «ОСОБА_2 Гарант» ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилася, але надіслала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, тому справа розглянулася на підставі ст. 169 ЦПК України у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, тому підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто в її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 в судове засідання не з»явився, надіслав суду заперечення, у якому позов не визнає та просить суд відмовити у даному позові , тому на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто в його відсутності.

Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не з»явився, але надіслав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги не визнає , тому справа розглянулася на підставі ст. 169 ЦПК України у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з слідуючих підстав .

Відповідно до підпункту 33.14 пункту 33.1 статті 33.1 статті 33 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції , яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП , яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) , водій транспортного засобу , причетний до такої пригоди , зобов»язаний невідкладно , але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП , письмово надати страховику , з яким укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках , передбачених ст.41 цього Закону ,- Моторне ( транспортне ) страхове бюро України ), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна , контактний телефон та свою адресу .Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов»язок , він має підтвердити це документально.

Отже , наведеними правовими нормами встановлено обов»язок особи невідкладно , але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП ,яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування , письмово повідомити страховика про настання ОСОБА_7 обов»язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам .У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється .Він зафіксований правоохоронними органами , відповідач ОСОБА_3 , як особа винна в ДТП , притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень , що стверджується постановою Іршавського районного суду від 27.01.2015 року (а.с.12 ) . Сам позивач його визнав , добровільно сплативши страхове відшкодування .Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов»язаннях , адже регресні зобов»язання входять до групи позадоговірних , тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

За таких обставин справи суд вважає , що позивач не правильно посилається на положення пункту «г» підпункту 38.1.1 пункту 38.1. статті 38 і підпункту 33.1.4. пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,а отже не довів законності та обґрунтованості своїх вимог .

Крім того на момент настання ДТП відповідач перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4 (власником ТЗ) .Додатковим підтвердженням таких трудових відносин і виконання їх відповідачем на момент ДТП є трудовий договір , укладений 01.06.14 між ФОП ОСОБА_4 , як роботодавцем, і відповідачем , як працівником , та зареєстрований Іршавським районним центром зайнятості цього ж дня за №392 (а.с. ) .

За приписами ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду , завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових ) обов»язків .

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.13 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» не вважається особою, яка здійснює діяльність , що є джерелом підвищеної небезпеки , і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа , яка керує транспортним засобом у зв»язку з виконанням своїх трудових (службових ) обов»язків на підставі трудового договору (контракту) із особою , яка на відповідній правовій підставі (право власності , інше речове право , договір підряду , оренди тощо) володіє транспортним засобом , якщо з нею укладено цивільно-правовий ОСОБА_7 особа , враховуючи характер відносин , які між ними склалися , може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК .

Отже, у даному випадку відповідач не може нести відповідальність за завдану ним шкоду , у тому числі і в регресному порядку , а тому він є неналежним відповідачем у цій справі, а позовні вимоги до нього є безпідставними і не підлягають до задоволення .

За приписами ст.79 ЦПК України до судових витрат належать витрати на правову допомогу .Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні , на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати .

Як вбачається з договору про надання правової допомоги від 06 листопада 2015 року (а.с. ) правову допомогу відповідачу ОСОБА_3 надавав адвокат ОСОБА_6 і його послуги згідно з розрахунком вартості правової допомоги ( а.с. ) від 06.11.2015 року складає 3000,00 гривень , які підлягають стягнення з позивача товаритства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «ОСОБА_2 Гарант»

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60,79,88, 118-120, 169, 209, 212-215, ЦПК України, підпункту 33.14 пункту 33.1 статті 33.1 статті 33 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст. ст. 1172 , 1191 ЦК України, суд,

Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю Страхова компанія «ОСОБА_2 Гарант» до ОСОБА_3 , третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу відмовити за недоведеністю позовних вимог .

Стягнути з ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю Страхова компанія «ОСОБА_2 Гарант» 01133, м.Київ ,б-р Лесі Українки ,26 п/р 4100 ПАТ «Укрисиббанк» МФО 351005 на користь ОСОБА_8 3000,00 (три тисячі гривень) за надання правової допомоги .

На рішення може бути подана апеляція протягом 10 днів з дня проголошення рішення до Закарпатського апеляційного суду. Особи. які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Даруда І. А.