09.12.2015 Справа № 495/4418/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

при секретарі Хом'як А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача моральне відшкодування в сумі 25 000,00грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що його сусідка ОСОБА_2 01.10.2012 року придбала земельну ділянку № 295 СК «Суперфосфатчик», смт Затока Білгород-Дністровського району Одеської області. В процесі підготовки документів купівлі-продажу ОСОБА_2 виданий акт прийома-передачі межових знаків на зберігання, від 22.07.2012 року. В п. 1 акт прийома-передачі межових знаків на зберігання вказано, що власник (користувач) земельної ділянки претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не має, про що свідчить підпис власника земельної ділянки. Однак влітку 2013 року до позивача зявилися претензії, щодо межі між земельними ділянками. Скориставшись відсутністю позивача, відповідач поставила паркан між земельими ділянками. Оскільки паркан знаходився на території земельної ділянки позивача, то він його сняв. 19.02.2014 року ОСОБА_2 подала до суду позовну заяву про усунення перешкод у здійсненні перешкод у здійсненні права власності, стягнення матеріальної та моральної шкоди. Тривалий судовий процес та погрози в адресу позивача, призвели до тривалого нервування. Крім того, позивач зазначає, що він зазнав моральної шкоди через розголос судового спору між власниками ділянок садового кооперативу. В звязку з тривалими душевними стражданнями та приниженні честі та гідності позивач звернувся до суду про відшкодування моральної шкоди завданої відповідачкою.

В судове засідання позивач не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надіслав заяву від 28.11.2015 року про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, осікльки позовні вимоги є безпідставними.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 12.05.2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області ухвалено рішення, яке ухвалою Апеляційним судом Одеської області від 07.07.2014 року залишено без змін. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності, стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Позивач вважає, що в звязку з тривалим судовим розглядом переніс тривале нервування та зазнав моральної шкоди через розголос спору.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживань у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності ( втому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушені стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи душевних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконною дією або бездіяльністю інших осіб.

Отже, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, або невизнаних оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України, Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Однак, позивачем суду не надано належних доказів, що підтверджують перенесених ним душевних страждань, їх тривалість, наявність порушення нормальних життєвих звязків у результаті саме дій відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовнимх вимог не має

Керуючись статтею 23 ЦК України та ст.ст. 3, 10, 11, 58, 60, 88, 11, 209-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Д. Рудюк