АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 548/1728/13-ц Номер провадження 22-ц/786/1622/15Головуючий у 1-й інстанції Личковаха О. О. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Акопян В.І.,

при секретарі: Гнатюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 08 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», за участю третіх осіб ОСОБА_3 та приватного нотаріуса Хорольського районного нотаріального округу Берези Дарії Василівни про визнання правочину недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання договору поруки недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 08 квітня 2015 року відмовлено в задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» за участю третіх осіб ОСОБА_3 та приватного нотаріуса Хорольського районного нотаріального округу Берези Дарії Василівни про визнання правочину недійсним, в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання договору поруки недійсним, в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

З даним рішенням суду не погодилась ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішенняХорольського районного суду Полтавської області від 08 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимогипро визнання правочину недійсним задовольнити. Апелянт вважає, що рішення суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини справи, що мають значення для вирішення даного спору.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, укладеним на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює незалежність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове по суті позовних вимог.

Згідно п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання кредитного договору № 0048/08/25-CLNv від 27 травня 2008 року недійсним з тих підстав, що даний договір нею не підписувався, на умови викладені в ньому вона не погоджувалась.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2 та 1.3 зазначеного договору, акціонерний комерційний банк «Форум» надає позивачу кредит в іноземній валюті на загальну суму 594000 (п'ятсот дев'яносто чотири тисячі) доларів США для споживчих цілей. Кредит надається строком з 27 травня 2008 року до 25 травня 2018 року зі сплатою 13,0 (тринадцять) відсотків річних.

Виконання зобов'язань за кредитним договором №0048/08/25-CLNv від 27 травня 2008 року, було забезпечено укладеним між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Форум» договором іпотеки №0048/08/25-CLNv/S-1 та договором поруки №0048/08/25-CLNv/S-2 від 27.05.2008 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції не визначив обґрунтованість позовних вимог та норми матеріального права, що підлягали до застосування, а лише послався на пропуск строку позовної давності.

Проте, з такими висновками, колегія суддів не може погодитись з наступних підстав.

Відповідно до правової позиції, висловленої у Постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року у справі 6-152цс14, для правильного застосування частини 1 статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 у березні 2011 року зверталась до Хорольського районного суду Полтавської області із позовною заявою про визнання кредитного договору № 0048/08/25-CLNv, укладеного 27 травня 2008 року між ОСОБА_2 та АКБ «Форум» недійсним з інших підстав. Під час розгляду справи позивач звернула увагу на те, що підпис на даному кредитному договорі можливо не належить їй, але підстави заявленого позову вже не змінювала. Вважала, що достатньою підставою для визнання його недійсним є відсутність у банку відповідної ліцензії на здійснення таких валютних операцій, як видача кредиту в іноземній валюті фізичній особі. Рішення Хорольського районного суду Полтавської області у вказаній справі було ухвалено лише13 червня 2013 року, в задоволенні позову їй було відмовлено.

Після цього, у вересні 2013 року, позивач ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом про визнання правочину недійсним з тих підстав, що нею даний кредитний договір не підписувався, але достовірно про це дізналась лише після проведення по справі судової почеркознавчої експертизи.

Таким чином, висновок суду першої інстанції, про те, що позивачем був пропущений строк звернення до суду з даним позовом є помилковим.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 628, ч. 1 ст. 638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Звертаючись суду з даним позовом ОСОБА_2 просила визнати недійсним кредитний договір № 0048/08/25-CLNv укладений 27 травня 2008 року між нею та АКБ «Форум». Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначила, що підпис на примірнику даного кредитного договору, який знаходиться у відповідача ПАТ «Банк Форум», виконано не ОСОБА_2, а невстановленою особою, що підтверджується висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Оригіналу зазначеного договору в ОСОБА_2, немає, оскільки її примірник договору був втрачений.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи від 27.06.2014 року проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз встановлено, що підписи від імені ОСОБА_2 у графах «Позичальник» у кредитному договорі № 0048/08/25- CLNv від 27 травня 2008 року, представленому на дослідження, виконані не ОСОБА_2, а іншою особою (а.с.105-108).

ОСОБА_2 не заперечує факт укладення кредитного договору та отримання коштів, але на інших умовах, ніж зазначено в спірному договорі. Відсутність підпису на кредитному договорі № 0048/08/25-CLNv від 27 травня 2008 року, свідчить про відсутність волевиявлення особи на укладення договору на цих умовах, що відповідно до ч.3 ст.203, ст. 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним.

Посилання позивача на недійсність правочину через недотримання сторонами письмової форми правочину не заслуговують на увагу, оскільки в даному випадку вбачається порушення ч.3 ст. 203 ЦК України.

Враховуючи, що посилання позивача на іншу норму не є підставою для відмови в позові, суд вирішує спір на підставі норми законодавства, що підлягає застосуванню в даному випадку.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання недійсним кредитного договору № 0048/08/25-CLNv укладеного 27 травня 2008 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Волевиявлення боржника під час укладення договору поруки не є істотною умовою договору поруки, оскільки згідно зі статтею 626 ЦК України порука створює права для кредитора та обов'язки для поручителя, цей вид забезпечення виконання зобов'язань не впливає безпосередньо на права та обов'язки боржника, оскільки зобов'язання боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються, не змінюються (постанова від 20 лютого 2012 року № 6-51 цс11).

Звертаючись до суду з даним позовом позивач ОСОБА_2 просила в порядку реституції визнати недійсними договір іпотеки №0048/08/25-CLNv/S-1 та договір поруки №0048/08/25-CLNv/S-2, укладені 27 травня 2008 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та акціонерним комерційним банком «Форум».

Згідно вимог ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання.

Згідно ч.1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання.

Таким чином, договір поруки та договір іпотеки, укладені з метою забезпечення виконання умов кредитного договору, який визнаний недійсним, можуть бути визнані припиненими, але такі позовні вимоги не заявлялись.

Підстави визнання договору недійсним визначені ст. 215 ЦК України. Оскільки таких підстав при укладенні договору поруки та договору іпотеки судом не встановлено, посилання позивача про визнання їх недійсними в порядку реституції є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону. Тому, дані позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Звертаючись до суду з зустрічним позовом ОСОБА_3, просила визнати недійсним договір поруки №0048/08/25-CLNv/S-2, укладений 27 травня 2008 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та акціонерним комерційним банком «Форум». В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що ОСОБА_2 для задоволення своїх корисних цілей, ввівши її в оману, підбурила на підписання договору поруки, скориставшись її хорошим ставленням та довірою до неї.

Враховуючи, що зазначені ОСОБА_3 обставини не є підставою для визнання договору поруки недійсним, в задоволенні її позову слід відмовити.

Проте, судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні даного позову, з підстав пропуску строку звернення до суду.

При наявності двох підстав для відмови в задоволенні позову суд відмовляє з підстав порушення норм матеріального права.

Враховуючи викладене, в задоволенні позову слід відмовити з підстав його необґрунтованості.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, скасування рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 08 квітня 2015 року з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 08 квітня 2015 року - скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання правочину недійсним - задовольнити частково.

Визнати недійсним кредитний договір № 0048/08/25-CLNv укладений 27 травня 2008 року між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним банком «Форум».

В іншій частині позовних вимог, ОСОБА_2 - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання договору поруки недійсним - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.В. Одринська