АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 668/5683/15-ц
Номер провадження №22-ц/791/2860/2015 Головуючий в І інстанції Гаврилов Д.В.
Категорія 20 Доповідач Фурман Т.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року грудня місяця 01 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Фурман Т.Г.

суддів: Пузанової Л.В.

ОСОБА_1

секретар: Гуров Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 14 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вказаним позовом, зазначаючи про те, що рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 20 липня 2011 року, яке набуло чинності 01.11.2011 року, з ОСОБА_3 на її користь стягнуті грошові кошти в сумі 68 000 грн. та судові витрати в розмірі 800 грн., всього 68 800 грн.

Посилаючись на те, що грошові зобовязання відповідача до цього часу не виконала, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь суму інфляційних втрат у розмірі 35 154,40 грн. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 7249,45 грн., всього 42 403,85 грн.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 14 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В письмових запереченнях на ОСОБА_5, діючий від імені ОСОБА_3 доводи апелянта не визнає, рішення суду просить залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виникли правовідносини до яких положення ст. 625 ЦК України не можуть бути застосовані.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 20 липня 2011 року, яке набрало законної сили 01.11.2011 року, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 стягнуто грошові кошти в сумі 68000 грн. та понесені судові витрати у розмірі 800 грн., а всього 68800 грн. /а.с.5-6/.

Ухвалюючи зазначене вище рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дав належну оцінку обставинам справи та виходив з того, що ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 8500 доларів США, що еквівалентно 68000 грн., за частину житлового будинку, відчуження якої в подальшому відбулося на користь третьої особи, а оскільки відповідачка без законних на те підстав грошові кошти не повертає позивачці, визначена останньою сума була стягнута відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України.

За цим судовим рішенням був виданий виконавчий лист, за яким відкрито виконавче провадження. Станом на 20.01.2015 року рішення боржником не виконано, грошові кошти не повернуті /а.с.9/.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вказана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України № 113 цс 14 від 01 жовтня 2014 року, що відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Враховуючи наведене, та те, що правовідносини між сторонами зводяться до сплати грошей, а відтак, є грошовим зобовязанням, яке не виконане боржником, колегія суддів вважає, що зазначена обставина не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє позивача права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних.

Період з якого проведені розрахунки, а саме з часу коли у позивачки виникло право на повернення грошових коштів з 01.11.2011 року (з часу ухвалення судового рішення) по 06.05.2015 року (день звернення до суду з позовом) відповідачкою не оспорюється.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з розрахунками здійсненими позивачкою з таких підстав.

Для визначення індексу за будь-який період необхідно помісячні індекси, що складають відповідний період, перемножити між собою та помножити на суму боргу.

Таким чином розрахунок слід проводити таким чином :

Суму боргу 68000 грн. визначену до сплати судовим рішенням від 01.11.2011 року помножити на сукупний індекс інфляції за період з листопада 2011 року по травень 2015 року, який склав 1,511 %, що становить 102 748 грн.(68000 х 1,511 = 102 748 грн. ).

Таким чином, збитки внаслідок інфляції за спірний період часу складають 34 748 грн. (102 748 грн. 68000 грн.), 3 % річних від простроченої суми боргу за спірний період складає 7 170,73 грн., загальна сума становить 41 918,73 грн.

З огляду на наведене, ухвалене судом рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивачки 41 918,73 грн. інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних.

Керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 14 вересня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 41 918,73 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г. Фурман

Судді: Л.В. Пузанова

ОСОБА_1