Справа № 728/1965/15-ц Провадження № 22-ц/795/2373/2015 Головуючий у I інстанції: Новіков О. М.
Категорія: цивільна Доповідач: Кузюра Л. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

08 грудня 2015 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого судді Кузюри Л.В.,

Суддів: Позігуна М.І., Харечко Л.К.

При секретарі: Шкарупі Ю.В.

За участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 12 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 12 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, мотивуючи тим, що суд розглянув справу з порушенням норм матеріального і процесуального права, зокрема, не надав належної правової оцінки письмовим доказам та поясненням свідків, в особливості поясненням ОСОБА_4, ОСОБА_2, які зазначали, що відповідач ОСОБА_1 не проживає в спірному житловому будинку з кінця весни-початку літа 2014 року.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем з належною повнотою не доведено факту непроживання відповідача за місцем реєстрації понад рік, а обставини щодо періоду непроживання відповідача у спірному житловому приміщенні, викладені в комісійних актах від 21.08.2015 року та від 06.01.2015 року, не були достовірно підтверджені особами, які підписували вищевказані акти, під час їх допиту в судовому засіданні в якості свідків.

З наведеними висновками погоджується апеляційний суд, оскільки вони в повній мірі узгоджуються з матеріалами справи на нормами закону.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу від 16.12.1963 року, право власності на об`єкт нерухомості будинок, що розташований за адресою: Чернігівська область, Бахмацький район, м. Бахмач, вул. Розумовського (вул. ОСОБА_5) буд. № 38, зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с. 11)

Відповідно до довідки адресо-довідкового підрозділу Бахмацького РС УДМС в Чернігівській області, ОСОБА_1 зареєстрована на адресою: Чернігівська область, Бахмацький район, м. Бахмач, вул. Розумовського, буд. № 38 (а.с. 16).

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на ст.ст. 71, 72 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Позивач обгрунтовувала свій позов тим, що відповідач зареєстрована в будинку, належному їй на праві власності, проте з 23 квітня 2014 року переїхала проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1 до співмешканця ОСОБА_6 Наявність реєстрації ОСОБА_1 у її житловому будинку створює перешкоди в оформленні субсидії, у зв`язку з чим просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право зайняти, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Зважаючи на те, що в засіданні суду першої інстанції з належною повнотою позивачем не було доведено факту непроживання відповідача за місцем реєстрації понад рік, а обставини щодо періоду непроживання відповідача у спірному житловому приміщенні, викладені в комісійних актах від 21.08.2015 року та від 06.01.2015 року, достовірно не були підтверджені особами, які підписували вищевказані акти, під час їх допиту в судовому засіданні в якості свідків, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що підстави для визнання відповідача такою, що втратила право на користування житлом, прописані у ст. 405 ЦК України, відсутні.

Судом першої інстанції також обґрунтовано було зазначено, що положення ст. 71, 72 ЖК України на спірні правовідносини не поширюються, оскільки наведені правові норми регулюють питання користування жилими приміщеннями в будинках державного та громадського житлового фонду.

Доводи апеляційної скарги про безпідставне неврахування судом пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2, які підтвердили в засіданні суду першої інстанції факт непроживання відповідача у спірному житловому приміщенні понад один рік, не можуть бути підставою для скасування вірного по суті рішення суду, оскільки свідок ОСОБА_2 є сином позивача, а відповідно є особою, зацікавленою в результаті розгляду справи, а показання ОСОБА_4 не узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 12 листопада 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: