"30" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Виниченко Л.М.,
за участі секретаря Локоткова І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, Моторне (транспортне) страхове бюро України про визнання договору страхування недійсним,-
ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому просить визнати недійсним договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4062054 та стягнути судові витрати.
Заява мотивована тим, що 28 квітня 2015 року до СК «Еталон» звернувся ОСОБА_4 і повідомив про настання страхового випадку з автомобілем НОМЕР_1 під його керуванням та надав всі необхідні документи.
5 травня 2015 року до СК «Еталон» звернувся ОСОБА_2 та повідомив про настання страхового випадку з автомобілем НОМЕР_2 та зазначив, що його відповідальність застрахована в СК «Еталон» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/4062054.
На підставі наданих документів, а саме розширеної довідки ДАІ та постанови Голосїївського районного суду м. Києві від 05 червня 2015 року було встановлено, що 28 квітня 2015 року ОСОБА_2 в м. Києві на Одеському мосту, керуючи автомобілем НОМЕР_2, не витримав безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.
29 квітня 2015 року власниця пошкодженого автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_3 звернулася до СК «Еталон» з заявою про виплату страхового відшкодування.
Вивчивши всі надані учасниками ДТП документи було встановлено, що договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/4062054 на момент ДТП, а саме 28.04.2015 року не був виписаний, не був оплачений та не був підписаний відповідачем.
Позивач зазначає, що відповідно до інформації, яка міститься в договорі №АЕ/4062054, страховий платіж в розмірі 816,48 грн. було здійснено 28.04.2015 року о 00:00 год., а строк дії договору вказаний з 00 год. 00 хв. 28.04.2015 року.
Відповідно до інформації з розширеної довідки ДАІ, на момент ДТП у водія автомобіля НОМЕР_2 був зовсім інший договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
В судовому засіданні представник позивача Олексієнко О.А. підтримав позовні вимоги та обставини, викладені у заяві, просив задовольнити позов.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд з урахуванням думки представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представник третьої особи Моторно (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи треті особи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається із постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 05.06.2015 року, ОСОБА_2 28 квітня 2015 року о 09 год. 40 хв. на Одеському мосту в м. Києві, керуючи автомобілем НОМЕР_2, не витримав безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 ПДР України (а.с. 11).
Вказаною постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.06.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
У зв'язку з вищевказаною дорожньо-транспортною пригодою водієм пошкодженого в ДТП автомобіля «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_4 Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Еталон» 28.04.2015 року була подана заява-повідомлення про настання випадку (а.с. 6).
Також позивачу були подані заява ОСОБА_2 від 05.05.2015 року про настання страхового випадку та заява ОСОБА_3 від 28.04.2015 року про виплату страхового відшкодування (а.с. 7, 8).
За повідомленням позивача підставою вказаних звернень щодо настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування слугував договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4062054 від 28.04.2015 року, який ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» просить визнати недійсним з підстав його видачі та оплати відповідачем після події дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно ч. ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).
Зі змісту спірного полісу № АЕ/4062054 від 28.04.2015 року убачається, що він укладений між сторонами у справі - позивачем страховиком ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» та відповідачем страхувальником ОСОБА_1 (а.с. 4).
За нормою ст. 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо: 1) його укладено після настання страхового випадку; 2) об'єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 983 Цивільного кодексу України та ст. 18 Закону України «Про страхування» договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 29 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування вважається недійсним з моменту його укладання у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до цього Закону договір страхування визнається недійсним і не підлягає виконанню також у разі якщо його укладено після страхового випадку. Договір страхування визнається недійсним у судовому порядку.
У спірному договорі страхування № АЕ/4062054 зазначено про те, що він укладений 28.04.2015 року, страховий платіж у розмірі 816 грн. 48 коп. сплачений 28.04.2015 року о 00 год. 00 хв., строк дії поліса з 24.04.2015 року з 00 год. 00 хв. до 27.04.2016 року (а.с. 4).
Як зазначено вище, дорожньо-транспортна пригода відбулася 28.04.2015 року о 09 год. 40 хв. (а.с. 11).
На підтвердження заявлених вимог позивачем надано копію платіжного доручення № @2PL382422 від 29.04.2015 року про перерахування на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» страхового платежу в сумі 816 грн. 48 коп. відповідно договору № АЕ/4062054 від 28.04.2015 року укладеного з ОСОБА_1, тобто кошти перераховані після настання події ДТП (а.с. 5).
За викладених обставин позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, тому підлягає задоволенню, оскільки відповідачем страховий платіж було сплачено після настання страхового випадку, що є підставою для визнання спірного правочину недійсним.
В спростування викладеного будь-яких доказів відповідачем суду не надано.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» слід стягнути судовий збір в сумі 1 218 грн. 00 коп.
Керуючись ст. ст. 16, 203, 215, 509, 979, 983, 998 ЦК України, ст. ст. 18, 29 Закону України «Про страхування» ст. ст. 4, 10, 60, 88, 212, 213, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд-
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, Моторне (транспортне) страхове бюро України про визнання договору страхування недійсним задовольнити.
Визнати недійсним договір (поліс) № АЕ/4062054 обов'язкового срахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 28.04.2015 року, укладений між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Еталон» та ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» судовий збір в сумі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя