АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/7642/15 Головуючий 1 інстанції
Справа № 641/5592/15-ц ОСОБА_1
Категорія: про відшкодування шкоди Доповідач - Швецова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Швецової Л.А.,

Суддів: Малінської С.М., Бровченка І.О.,

за участі секретаря: Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант» - Авто» про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП , -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ПАТ УСК «Гарант Авто», в якому просить стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант - Авто» на свою користь вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу в розмірі 26640,60 грн.. судові витрати в сумі 265,75 грн. Також просить стягнути з ОСОБА_4 на свою користь частину матеріальної шкоди в сумі 25759,61 грн., витрати за проведення оцінки в сумі 750,00 грн. та судові витрати в сумі 265,75 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17.02.2015 року об 11.50 год. ОСОБА_4, керуючи автомобілем ГАЗ 33021, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по пр.. Гагаріна у м. Харкові, відповідно до дорожньої обстановки не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2. Власником автомобіля є ОСОБА_5О, яка відповідно до довіреності уповноважила ОСОБА_2

Згідно постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.03.2015 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні вищевказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Цивільна - правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована у ПАТ Українська страхова компанія «Гарант Авто» згідно полісу обовязкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6959141 від 17.11.2014 р.

Для оцінки вартості матеріальної шкоди автомобіля, сплативши послуги у розмірі 750 грн., позивач звернувся до незалежного судового експерта, який склав висновок експертного авто товарознавчого дослідження №41 від 08.04.2015 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобілю - 52400,21 грн. та з урахуванням фізичного зносу - 26640,60 грн.

Позивач звернулась з заявою до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант - Авто» та надала всі необхідні документи для отримання страхового відшкодування. Таким чином страхова компанія повинна виплатити позивачу 26 640,60 грн., а відповідач різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою - 25759,61 грн.

Представник відповідача та відповідач позов не визнали в частині позовних вимог до ОСОБА_4, просили відмовити в його задоволенні в цій частині.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ « УСК «Гарант - Авто» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 27390,60 грн., а також судовий збір у розмірі 273,90 грн.. а всього 27664 (двадцять сім тисяч шістсот шістдесят чотири) грн. 50 коп.

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції у частині відмови їй у позові про стягнення з ОСОБА_4 25 759,61 грн. та судового збору 257,31 грн. скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. При цьому посилається на: недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду відповідно до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України.

Відповідно до цієї правової норми шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, єдиною підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає такі елементи, як шкода, протиправність поведінки, причинний звязок між ними, а також за виключенням передбачених законом випадків, вина заподіювача шкоди, тобто відшкодуванню підлягає тільки та шкода, яка є обєктивним наслідком протиправної дії чи бездіяльності.

Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон)встановлено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно до ст. 22 Закону, страховик відшкодовує потерпілому оцінену шкоду, заподіяну йому в ДТП при настанні страхового випадку відповідно до лімітів відповідальності, встановлених Законом.

По справі достовірно встановлено та не заперечується сторонами, що 17.02.2015 року об 11.50 год. ОСОБА_4, керуючи автомобілем ГАЗ 33021, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по пр.. Гагаріна у м. Харкові, відповідно до дорожньої обстановки не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2. Власником автомобіля є ОСОБА_5О, яка відповідно до довіреності уповноважила ОСОБА_2 керувати автомобілем.

Згідно постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.03.2015 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні вищевказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Цивільна - правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована у ПАТ Українська страхова компанія «Гарант Авто» згідно полісу обовязкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6959141 від 17.11.2014 р.

Для оцінки вартості матеріальної шкоди автомобіля, сплативши послуги у розмірі 750 грн., позивач звернувся до незалежного судового експерта, який склав висновок експертного авто товарознавчого дослідження №41 від 08.04.2015 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобілю - 52400,21 грн. та з урахуванням фізичного зносу - 26640,60 грн.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 1 липня 2004 року (з наступними змінами) у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу страховою компанією відшкодовуються витрати, пов'язані з пошкодженням транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством

Згідно абзацу 1, 2, 3 п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки

При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

В обгрунтування своїх позовних вимог, позивачем було надано висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 41 від 08.04.2015 року, виконаний субєктом судово-експертної діяльності ОСОБА_6, згідно якого при визначенні вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля НОМЕР_3експертом було враховано фізичний знос запчастин автомобіля в розмірі 70% на підставі п. 7.41. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Згідно п. 7.41. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затв. наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року значення коефіцієнта фізичного зносу, який підлягає усуненню, не може перевищувати 0,7. Для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення Ез приймається рівним 0,7.

Згідно поняттю, зазначеному в п. 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

Матеріалами справи підтверджується той факт, що автомобіль НОМЕР_3ід часу виготовлення 11.10.2002 рік і датою настання ДТП 17.02.2015 рік має 12,33 роки експлуатації, отже експертом правомірно було розраховано знос в розмірі 70%.

За таких обставин, виходячи з приписів законодавства і розяснень судової практики власника майна, річ якого була пошкоджена в результаті неправомірної поведінки винної особи, необхідно привести в таке матеріальне становище, яке існувало у нього до ДТП. Власнику повинно бути відшкодовано 1)вартість робіт з ремонту його автомобіля, вартість використаних матеріалів необхідних для проведення ремонтних робіт та вартість нових встановлених запчастин, замість пошкоджених та не підлягаючих відновленню, за умови вирахування з їх вартості 70% фізичного зносу, тобто 70% їх вартості, що цілком буде відповідати поняттю вартість матеріальної шкоди, зазначеному на сторінці 9 Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 41 від 08.04.2015 року.

Суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини по справі, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінив докази, які були досліджені в судовому засіданні і дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Сторони зобовязані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.60 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Позивач будь яких доказів, які б спростовували висновки суду - не надала.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ухвалою апеляційної інстанції законної сили.

Головуючий суддя:

Судді -