У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Амелін В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3, на рішення Згурівського районного суду Київської області від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до селянського (фермерського) господарства «Риск», третя особа - відділ Держземагентства у Згурівському районі Київської області, про визнання договору оренди землі недійсним,

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами договору оренди землі від 25 квітня 2010 року, укладеним між ним та селянським (фермерським) господарством «Риск» (далі - СФГ «Риск»), він передав СФГ «Риск» у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,67 га, яка розташована на території Турівської сільської ради Згурівського району Київської області та належить йому на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 30 грудня 2009 року. Даний договір набирає чинності після підписання та державної реєстрації. 02 липня 2012 року вказаний договір зареєстрований відділом Держкомзему у Згурівському районі Київської області. Посилаючись на те, що у договорі відсутні обов'язкові його умови: кадастровий номер, строки передачі земельної ділянки в оренду, розмір пені за несвоєчасну сплату орендної плати, умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, а також те, що додатки до нього не містять плану або схеми земельної ділянки, що передається в оренду, кадастрового плану земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлення земельних сервітутів, акту визначення меж в натурі, просив суд визнати договір оренди землі недійсним.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 04 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3, просить скасувати зазначені судові рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із недоведеності позовних вимог.

Із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3, на рішення Згурівського районного суду Київської області від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до селянського (фермерського) господарства «Риск», третя особа - відділ Держземагентства у Згурівському районі Київської області, про визнання договору оренди землі недійсним.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.І.Амелін