Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/7490/15-ц Головуючий у 1-й інст. Зосименко О. М.
Категорія 48 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Жигановської О.С., Зарицької Г.В.

при секретарі

судового засідання: Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 23 липня 2015 року,-

встановила:

У травні 2015 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що сторони перебувають в шлюбі з 2011 року. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому просить шлюб розірвати, посилаючись на ті обставини, що спільне життя з відповідачем не склалось. Між сторонами виникли вкрай неприязні стосунки. Причиною того стали постійні сварки та скандали, що виникали в сім'ї через різні характери та різні погляди на життя. Тривалий час вони не проживають разом, не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим, оскільки сторони втратили почуття поваги та кохання. Крім того, відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини, яка мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 520 грн. щомісячно, починаючи з дати подачі до суду позовної заяви і до досягнення сином повноліття.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 23 липня 2015 року позов задоволено.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 до ОСОБА_3, зареєстрований 25.06.2011 року відділом РАЦСу Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис № 897 - розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 520 грн. щомісячно, починаючи з 20.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду в частині стягнення аліментів змінити, стягнувши з нього аліменти на утримання сина в розмірі 350 грн. щомісячно.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_3 посилається на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим, не відповідає фактичним обставинам справи і як наслідок ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження цих доводів наведено обставини про те, що суд в порушення вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів не врахував того, що на даний час він ніде не працює; матеріально утримує іншу сім'ю, в якій є інша дитина - ОСОБА_7, 2006р.н. та свою матір ОСОБА_6. А тому з урахуванням його матеріального стану спроможний сплачувати аліменти в розмірі 350 грн. щомісячно.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні (а.с.9,22). Домовленості про утримання дитини сторони не досягли. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає, хоча є працездатним, інших утриманців немає, зобов'язаний надавати таку допомогу.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції врахував матеріальне становище дитини і відповідача, та правильно визначив розмір аліментів в сумі 520 грн., в межах встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, який на 01 січня 2015 року становив 1032 грн.

Доводи апеляційної скарги в частині зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню на малолітню дитину є безпідставними, оскільки належних та допустимих доказів, які б підтверджували неспроможність відповідача через матеріальне становище сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі останнім представлено не було. З матеріалів справи не вбачається, що відповідач матеріально утримує іншу сім'ю та свою матір, і що остання визнана недієздатною чи такою, що потребує сторонньої допомоги.

Також відповідач ОСОБА_3 доводів позивачки наведених при обґрунтуванні позовних вимог про стягнення аліментів не спростовував, а навпаки визнав позовні вимоги в повному обсязі про, що свідчить його заява (а.с.23).

У зв'язку з чим, посилання апелянта на неможливість сплачувати аліменти саме з цих обставин, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Відповідач є працездатною особою, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини у визначеному судом розмірі.

Крім того, у відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а тому доводи апелянта про неможливість сплачувати аліменти у розмірі більшому ніж 350 грн., колегія суддів до уваги не приймає, оскільки останній має можливість працевлаштуватися та забезпечити право дитини на нормальний життєвий рівень, мінімально достатній для її фізичного, морального, культурного і соціального розвитку.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Рішення в іншій частині в апеляційному порядку не оскаржено, тому не перевіряється судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: