ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2-о/753/393/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" грудня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ДЕАК Ю.В.

за участю

заявника ОСОБА_1;

заінтересована особа не з'явилась;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту смерті

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, ОСОБА_1.) звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту смерті громадянки ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2.).

Заява мотивована тим, що у 1932 року померла бабуся заявниці - ОСОБА_2, 1876 року народження, яка була похована на Солом'янському кладовищі в м. Києві.

Свідоцтво про смерть бабусі не зберіглося, а при зверненні до Відділу державної реєстрації цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві та Державного архіву м. Києва заявник отримала лист про те, що документи, які підтверджують факт смерті ОСОБА_2 відсутні. Встановлення факту смерті своєї бабусі заявникові необхідно для отримання свідоцтва про смерть.

В судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги та просила заяву про встановлення факту смерті задовольнити.

Заінтересована особа - Відділ державної реєстрації цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві у судове засідання свого представника не направив, при цьому заступником начальника відділу подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд, вислухавши пояснення заявника та дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

У 1932 році померла бабуся заявника ОСОБА_2, яка була похована на території Солом'янського кладовища м. Києва (АДРЕСА_1).

Як вбачається з листів Державного архіву м. Києва та Державного архіву Київської області відомості про смерть громадянки ОСОБА_2 у книгах реєстрації актів про смерть за 1932 рік відсутні.

Згідно ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п. 13 постанови №5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

А відповідно до п. 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених Наказом міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о); рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Як вбачається з матеріалів справи, відсутність відомостей про смерть громадянки ОСОБА_2 зумовила неможливість реєстрації її смерті у встановленому законом порядку, і усунення цього порушення іншим шляхом ніж судовим, не вбачається можливим.

При цьому, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року у справі №753/21702/14 задоволено заяву ОСОБА_1 та встановлено факт родинних відносин між заявником та ОСОБА_2 як онуки та бабусі по лінії батька - ОСОБА_3, який помер у 1963 році.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, зазначеним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року встановлено, що ОСОБА_2, яка є бабусею заявника, померла у 1932 року та похована на Солом'янському кладовищі в м. Києві.

З урахуванням вищевикладеного та встановлених судовим рішенням обставин, суд вважає, що вимоги заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 209, 212 - 215, 218, 234, 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, 1876 року народження, уродженки с. Велика Бугаївка Київського повіту та губернії, яка померла 1932 року в м. Києві.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.