Справа № 460/680/15 Головуючий у 1 інстанції: Тесля Б.І.
Провадження № 22-ц/783/4753/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі: ОСОБА_2, пр.-к ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 21 травня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Орган опіки та піклування Пустомитівської РДА про позбавлення батьківських справ, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась до суду 27 лютого 2015 року з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. Позов мотивовано тим, що батько повністю ухилився від виконання батьківських обов»язків.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 21 травня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Орган опіки та піклування Пустомитівської РДА про позбавлення батьківських справ задоволено; позбавлено ОСОБА_4 батьківських прав відносно його малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_4. У апеляційній скарзі покликається на його незаконність, необгрунтованість, на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків обставинам справи, на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими. Зокрема зазначає, що задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ухиляється від виконання свої обов»язків по вихованню дітей, а саме, не займався їх вихованням, доглядом та матеріальним забезпеченням, не проявляв щодо них батьківської уваги і турботи, не цікавився справами, здоров»ям, їх психічним станом. Проте суд прийшов до передчасно висновку про позбавлення батьківських прав відповідача і з таким висновком відповідач не погоджується. Вказує, що суд не врахував та не надав жодної правової оцінки намаганням відповідача приймати участь у вихованні дітей, зустрічатися з ними, повну сплату аліментів відповідачем на утримання дітей, подарунок дітям комп»ютера, відчуженням відповідачем 1/2 квартири АДРЕСА_1, та передачу коштів позивачці в рахунок майбутніх платежів по аліментах до повноліття дітей. Крім того, зазначає, що у зв»язку з систематичним перешкодами у побаченнях відповідача з дітьми ОСОБА_4 був змушений звернутися в опікунську раду щодо встановлення графіку побачень з малолітніми дітьми. Просить рішення Яворівського районного суду Львівської області від 21 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів знаходить підстави для задоволення апеляційної скарги.

Рішення суду, згідно ст.213 ЦПК, повинно бути законним та обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з»ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак рішення суду першої інстанції цим вимогам не відповідає, тому підлягає скасуванню в апеляційному порядку.

Задовольняючи позов про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо його синів ОСОБА_5 2006р.н. та ОСОБА_6 2007р.н., суд першої інстанції виходив з доведеності обставин, якими обґрунтовує позивач заявлені позовні вимоги, а саме, що відповідач не займається вихованням дітей, ухиляється від виконання своїх обов»язків по їх утриманню, створює перешкоди в нормальному відпочинку дітей, що, на думку суду, є підставами для позбавлення його батьківських прав.

Однак, колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погодитись не може, оскільки зроблені у супереч вимогам ст..212-214 ЦПК України.

Кожна сторона, відповідно до ст.60 ЦПК, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як доказ позивачем надано висновок Пустомитівської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування від 26.01.2015року (а.с.12) про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 У мотивах висновку зазначається, що батько повністю ухилився від виконання батьківських обов»язків, не цікавиться розвитком дітей, станом здоров»я, не бере участі у їх вихованні та навчанні, з синами не спілкується та не проживає.

Відповідно до роз»ясень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п.15)

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК (п.16). Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання не освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

У доводах апеляційної скарги апелянт та на судовому засіданні представник апелянта наводить обставини, за якими ОСОБА_4 тривалий час працював капітаном морського судна, тому не міг приділяти достатньо уваги дітям, однак повною мірою забезпечував матеріально, сплачуючи аліменти у розмірі близько 600 дол. США. Заборгованість по аліментах, яка виникла з об»єктивних причин, була погашена повністю. ОСОБА_4 продав належне йому нерухоме майна та вніс позивачу кошти 140 000 грн. як забезпечення утримання обох дітей до їх повноліття.

Крім того, відповідач зазначає, що опікується дітьми, купляє необхідні речі (комп»ютер), дзвонив по телефону, навідувався додому, намагається підтримувати контакт з синами, однак через вплив матері, вони уникають спілкування.

Пояснив, що звернувся до органу опіки та піклування з приводу усунення перешкод матері у спілкуванні з дітьми та визначення відповідного графіку побачень.

У висновку органу опіки та піклування (а.с.12) йдеться про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки він повністю ухилився від виконання батьківських обов»язків, не цікавиться розвитком дітей, станом здоров»я, не бере участі у їх вихованні та навчанні, з синами не спілкується та не проживає.

Відповідно до ст..212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням. Що грунутється на всебічному, повному, об»активному та безпосередньому дослідженні наявних у праві доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість кожного доказу, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

Апеляційний суд, аналізуючи мотиви оскаржуваного рішення, приходить о висновку про недостатність доказів для доведення обгрунтованості позову про необхідність позбавлення батьківських прав відповідача.

Також відсутні підстави для висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо його малолітніх синів відповідатиме їх інтересам. Адже батько намагається здійснювати свої функції, і за сприяння матері, з якою проживають діти, йому було б легше реалізовувати батьківські права та обов»язки, що відповідало б інтересам дітей, гарантованих Конвенцією про права дитини та нормами національного законодавства про право дитини мати батька.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав, відповідно до роз»ясень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих

прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не дотримано вимог ст.212 ЦПК, оцінку доказів проведено судом не повно, не оцінено їх належність та допустимість, не визначено достатність доказів та їх взаємний зв'язок у сукупності, результати оцінки доказів, наданих відповідачем не повно відображено у рішенні суду. Згідно ч.4ст.212 ЦПК результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Недотримання цих процесуальних норм призвело до неправильної, однобічної оцінки доказів та помилкових висновків щодо наявності достатніх підстав для захисту інтересів дитини шляхом позбавлення батька батьківських прав.

Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів, оцінивши докази у справі в їх сукупності, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4

Згідно п.2ст.164 СК батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Однак, суд першої інстанції в рішенні встановив ухилення батька від обов»язків по вихованню дитини, хоча не встановив які активні дії свідчили про ухилення.

Крім того, колегія суддів не погоджується з встановленням обставин судом першої інстанції, за якими батько ухилявся від обов»язку по утриманню дітей, перешкоджає їхньому відпочинку, оскільки такі висновки не ґрунтуються на доказах у справі.

Батьки зобов»язані виховувати дитину, згідно ч.1 ст.150 СК, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім»ї та родини, свого народу своєї Батьківщини. Ця правова норма полягає також у тому, що мати дитини (той з батьків з ким проживає дитина) зобов»язана забезпечити дитині повноцінне спілкування з батьком, іншими родичами по батьковій лінії (бабусею, дідусем) для правильного духовного та морального розвитку, формування її як особистості, самоусвідомлення дитини як члена суспільства, з дотриманням прав на належне батьківське виховання, на безперешкодне спілкування з батьком, інших гарантів, передбачених Сімейним Кодексом та Конвенцією про права дитини. А перешкоджання батьку у зустрічах з донькою не відповідає інтересам ні батька, ні дитини, може мати негативний вплив на психологічне формування синів.

Таким чином, з»ясувавши обставини справи та перевіривши доказами у їх сукупності, в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про невідповідність рішення суду вимогам щодо законності та обґрунтованості..

Апеляційний суд, встановивши неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, на підставі п.1-4ч.1ст.309 ЦПК скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове про відмову у позові.

Керуючись ст.303, п.2ч.1ст.307, ч.2 ст. 314, п.1-4 ч.1ст.309, 316, 317, 319 ЦПК, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 21 травня 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відносно синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржено протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра