Справа № 212/5999/15-ц
У Х В А Л А

про закриття провадження по справі

09 грудня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Дехта Р.В., за участю секретаря Конограй В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Кривбасзалізрудком» про встановлення факту нещасного випадку на виробництві, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду зі вказаним позовом, та просила суд постановити рішення, яким встановити факт нещасного випадку на виробництві, що стався з нею 08 вересня 2014 року.

Посилалася на те, що вона 08 вересня 2014 року приступила до виконання трудових обовязків, приблизно о 23 годинні 15 хвилин при виході бадді на відмітці 1507 метра ствола шахти «Родіна» вдарилась лівим коліном об металевий стопор дужки бадді, про триману травму на виробництві, керівництву не повідомила та в подальшому стан здоровя погіршився та пройшла курс лікування.

Позивач ОСОБА_1 в судове засіданні, що було призначене на 09 грудня 2015 року не зявилась, судом здійснювались заходи про повідомлення про дату та час слухання справи.

Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та просив суд закрити провадження по справі, клопотання викладено в заяві від 09 грудня 2015 року та в попередніх судових засіданнях.

Відповідно до ст.. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений Законами України (ст. 4 ЦПК України).

Частина 1 ст. 256 ЦПК України передбачає, в яких випадках суд розглядає справи про встановлення факту.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. ч. 3 та 4 ст.22 Закону України «Про охорону праці» у разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обовязковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржено у судовому порядку.

Згідно з п. 23 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 р. N 1232, нещасний випадок, про який своєчасно не повідомлено керівника підприємства чи роботодавця потерпілого або внаслідок якого втрата працездатності настала не одразу, розслідується і береться на облік згідно з цим Порядком протягом місяця після надходження заяви потерпілого чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси (незалежно від строку настання нещасного випадку).

У разі реорганізації підприємства, на якому стався такий нещасний випадок, розслідування проводиться його правонаступником, а у разі ліквідації підприємства встановлення факту настання нещасного випадку розглядається у судовому порядку.

Якщо факт настання нещасного випадку встановлено рішенням суду, розслідування організовує територіальний орган Держгірпромнагляду за місцем настання нещасного випадку та утворює комісію у складі не менш як чотири особи. До складу комісії входять представник територіального органу Держгірпромнагляду (голова комісії) за місцем настання нещасного випадку та представники Фонду і місцевої держадміністрації за місцем настання нещасного випадку та первинної організації профспілки, членом якої є потерпілий, або представник територіального профоб'єднання за місцем настання нещасного випадку, якщо потерпілий не є членом профспілки.

Таким чином, відповідно до п.23 Порядку в судовому порядку факт нещасного випадку встановлюється лише у разі ліквідації підприємства роботодавця.

Пунктом 34 Порядку передбачено, що посадова особа органу Держгірпромнагляду в разі відмови роботодавця скласти або затвердити акт за формою Н-5 або Н-1 чи незгоди потерпілого або уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, із змістом зазначеного акта, надходження скарги або незгоди з висновками про обставини і причини настання нещасного випадку чи приховування факту настання нещасного випадку має право видавати обов'язкові для виконання роботодавцем або робочим органом виконавчої дирекції Фонду (у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно) приписи за формою Н-9 згідно з додатком 10 щодо необхідності проведення розслідування (повторного розслідування) нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання чи невизнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, складення акта за формою Н-5 або Н-1. Рішення посадової особи органу Держгірпромнагляду може бути оскаржено у судовому порядку. На час розгляду справи у суді дія припису за формою Н-9 зупиняється

Отже, законодавством визначено порядок встановлення факту нещасного випадку на виробництві, так само як і порядок оформлення актів випадку про нещасний випадок та їх оскарження.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст.22 Закону України «Про охорону праці» та п. 34 Порядку у разі незгоди потерпілого зі змістом акту про нещасний випадок питання вирішується посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, чиє рішення може бути оскаржено в судовому порядку.

Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Кривбасзалізрудком» не перебуває в стадії ліквідації та не є ліквідованим підприємством, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Таким чином, вимоги про встановлення факту нещасного випадку на виробництві не підлягають розгляду в суді, а тому слід закрити провадження у справі, так як, законодавством чітко передбачено порядок встановлення даного факту.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У звязку з тим, що справа за позовом ОСОБА_1 про встановлення факту нещасного випадку на виробництві, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, провадження у справі повинно бути закрито.

На підставі викладеного та керуючись ст.. ст.. 205, 209, 210, 256, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Кривбасзалізрудком», про встановлення факту нещасного випадку на виробництві закрити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на протязі пяти днів з дня проголошення ухвали. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду оголошена без присутності сторін по справі.

Суддя Р. В. Дехта