ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6196/15-ц
Провадження № 2/362/2518/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - К.В. Медведєва,

при секретарі - Т.І. Савчук,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнень, просить: визнати за позивачем право власності на домоволодіння, що знаходиться по вул. Радянська, 6 у с. Лосятин, Васильківського району Київської області у порядку спадкування за заповітом після смерті 01.01.2015 року ОСОБА_2.

Позов мотивовано тим, що батько позивача ОСОБА_3 побудував будинок, який після смерті батька 05.12.1996 року перейшов до матері позивача ОСОБА_2, яка в свою чергу в ньому проживала до своєї смерті.

Позивач зазначає, що 01.01.2015 року мати позивача померла і відкрилась спадщина щодо спірного будинку. Позивач у встановлений строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, натомість нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому позивач просить позов задовольнити.

В судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач направив до суду лист в якому зазначив, що заперечень проти задоволення позову немає, а справу просив розглядати без його участі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що рішенням виконавчого комітету Лосятинської сільської ради депутатів трудящих с. Лосятин від 28 вересня 1970 року «Про виділення ділянки гр. ОСОБА_3 в Лосятинському совхозі Васильківського району по місцю проживання для будівництва житлового будинку» вирішено виділити батьку позивача ОСОБА_3 земельну ділянку під будівництво житлового будинку на підставі наказу №143 по Саливінківському елітно-дослідному господарству від 15 жовтня 1970 року протокол №13.

Згідно акту про відведення в натурі земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 10 жовтня 1970 року ОСОБА_3 встановлено межі земельної ділянки.

Виконавчим комітетом Васильківської районної ради депутатів трудящих Київської області на імя ОСОБА_3 було видане Свідоцтво № 15 від 18 жовтня 1970 року на забудову індивідуальної садиби.

На підставі зазначених документів ОСОБА_3 була оформлена технічна документація у архітектора Васильківського району та збудовано житловий будинок з господарськими будівлями.

24 грудня 1991 року в Бюро технічної інвентаризації Васильківського району було виготовлено Технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду.

05 грудня 1996 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БК №035862 від 09 грудня 1996 року, виданого Лосятинською сільською радою Васильківського району Київської області, запис № 38 а/з.

Після смерті ОСОБА_3 домоволодіння перейшло у власність його дружини, і матері позивача - ОСОБА_2, яка в ньому постійно проживала до своєї смерті, що підтверджується довідками Лосятинської сільської ради від 03.02.2015 № 55, від 03.07.2015 року № 326, від 03.07.2015 №327, від 31.07.2015 № 158, від 22.10.2015 № 925.

Згідно довідки Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області від 22.10.2015 року № 925 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно проживали за адресою: Лосятин, Васильківський район, Київська область, вул. Радянська, 6. З 1991року вулиця Шевченка в селі Лосятин була перейменована на вулицю Радянська. Проте, документально підтвердити дату перейменування вулиці не можливо, оскільки вся архівна документація була знищена пожежею у 2013 році.

Факт належності вказаного будинку додатково підтверджується копією витягу з погосподарської книги № 8 на 2011 2015 роки, згідно якої ОСОБА_2 є головою господарства, що розташовано в с. Лосятин по вул. Радянська, 6.

ОСОБА_2 померла 01.01.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.01.2015 року серія І-ОК №322813, виданого виконавчим комітетом Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 3.

Родинні відносини батьків позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується Свідоцтвом про одруження серія ІІ-ЯР№59201 від 5 червня 1958 року виданим Лосятинським сільським ЗАГСом.

Позивач є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серія ІІ-ЯР № 10388, виданим 06.06.1958 року.

За заповітом ОСОБА_2, посвідченим 16.09.2014 року секретарем виконавчого комітету Лосятинської сільської ради ОСОБА_4М, заповіла все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і все те, що буде їй належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після смерті матері ОСОБА_2, у встановлений законом термін, ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Гребінківської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини за заповітом.

За результатами розгляду заяви державний нотаріус Гребінківської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 постановою від 07.07.2015 року № 584/02-31 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно після смерті ОСОБА_2.

Відмова ґрунтується на факті відсутності правовстановлюючого документу на житловий будинок.

Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину, після померлого ОСОБА_3, то спадкове майно було прийнято ОСОБА_2 до набрання чинності Цивільним Кодексом України. Тому норми ЦК України щодо регулювання спадкових правовідносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не застосовуються.

Оскільки ОСОБА_2 була спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 і фактично прийняла спадщину, то вона відповідно до ст.ст. 527, 529, 548, 548 ЦК УРСР є особою спадкоємцем, якій належала спадщина (зокрема, спірний будинок) з моменту відкриття спадщини. І не оформлення своїх прав на це майно за життя ОСОБА_2 не може вважатися перешкодою для спадкування після неї інших осіб, оскільки такий підхід суперечив би ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи зі ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 90, 91 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" від 25.07.2002 року (заява N 48553/99), п. 38, 45 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Полтораченко проти України" від 18.01.2005 року (заява N 48553/99), п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Войтенко проти України" від 29.06.2004 року (заява N 18966/02) суд зазначає, що спірний будинок має безсумнівно економічну цінність та становить "майно" в розумінні статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а неможливість оформити спадкові права ОСОБА_1 становить втручання в право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 була власником спірного будинку, хоч і не оформила свої права на нього, то після її смерті майно має бути успадковане її спадкоємцями. Оскільки ОСОБА_2 склала заповіт на імя позивача, то саме останній вправі успадкувати майно ОСОБА_2.

Враховуючи те, що позивач спадкує після набрання чинності ЦК України, то до відносин спадкування підлягають застосуванню норми ЦК України.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 ЦК України.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У ст. 1218 ЦК України зазначається, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 була власником спірного будинку, то після її смерті майно має бути успадковане її спадкоємцем - ОСОБА_1 за заповітом.

Враховуючи той факт, що позивач дійсно є спадкоємцем за заповітом та прийняв спадщину, суд вважає, що позов є обґрунтованим, підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10, 60, 208, 209, 212 -215, 223, 294, ч. 4 295 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на домоволодіння, що знаходиться по вул. Радянська, 6 у с. Лосятин, Васильківського району Київської області у порядку спадкування за заповітом після смерті 01.01.2015 року ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги або по закінченню апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя К.В. Медведєв