Справа № 462/5270/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2015 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

при секретарі: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд, -

в с т а н о в и в:

ПАТ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 2132368,92 грн. заборгованості за кредитним договором №LV1BGA від 16.07.2008 року. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 16.07.2008 року між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №LV1BGA, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 349073 грн. на термін до 16.07.2018року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач належним чином виконав умови договору, надавши кредит у встановленому розмірі. Однак, відповідач належним чином умов договору не виконав і станом на 10.07.2015 року має заборгованість перед банком в сумі 2132368,92 грн., з яких 324537,19 грн. заборгованість за кредитом, 448170,18 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 886992,73 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 250 грн. штраф (фіксована частина) та 101529,47 грн. штраф (процентна частина).

Суд, ухвалив справу розглядати без участі представника позивача ОСОБА_2, який подав заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує /а.с.24/, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду, що стверджується повідомленням про вручення поштового повідомлення, однак повідомлення про вручення поштового відправлення було повернуте поштовим відділенням у звязку із закінченням терміну зберігання, що свідчить про те, що відповідач свідомо не бажав отримати таке, адже як вбачається із відомостей відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у Львівській області, відповідач ОСОБА_1 зареєстрований на ІНФОРМАЦІЯ_1/4а у м. Львові /а.с.21/, на які й були направлені дані повідомлення, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходили, крім цього, представник позивача зазначив, що не заперечує проти заочного вирішення справи.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як встановлено судом, 16.07.2008 року між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №LV1BGA, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 349073 грн. на термін до 16.07.2018 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором /а.с.6-8/.

У відповідності до п.8.1 кредитного договору банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти на строк з 16.07.2008 року по 16.07.2018 року включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 349073 грн. на наступні цілі: у розмірі 312643 грн. на споживчі цілі, з них 30000 грн. на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу, а також у розмірі 9000 грн. на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 2143 грн. для сплати страхового платежу страхування майна за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 36430 грн. на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,67% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 5,04% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2 даного договору /а.с.8/.

Згідно п.1.2 кредитного договору позичальник доручає банку провадити погашення заборгованості по даному кредитному договору в передбачені договором строки за рахунок коштів, розміщених на рахунку позичальника, що відповідає платіжній картці, емітованої ПриватБанком.

На підставі п.п.2.1-2.3 договору позичальник зобовязаний використати кредит на цілі, зазначені в п.8.1 договору, сплатити відсотки за користування кредитом та винагороду, згідно п.8.1 та 2.2 даного договору.

Пунктами 5.1 та 5.3 договору передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі, який зазначений у п.8.4 договору за кожний день прострочення. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені банком не нараховується. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн.+5% від суми позову.

У відповідності до п.2.4.1 позичальник має право здійснювати дострокове погашення кредиту, при цьому позичальник зобовязаний сплатити банку суму відсотків, суму винагороди, відповідно до п.8.1 даного договору, неустойку, якщо на момент дострокового погашення кредиту у банку виникли підстави для стягнення неустойки.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно до вимог ст.546 ЦК України, виконання зобовязань може забезпечуватись згідно з законом або договором неустойкою (штрафом , пенею).

Як передбачено ч 3 ст.611 ЦК України, сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання. У відповідності до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Також встановлено та підтверджується розрахунком заборгованості /а.с.3-5/, що ОСОБА_1 порушив взяті на себе, згідно кредитного договору, зобовязання, зокрема, станом на 10.07.2015 року має заборгованість перед банком в сумі 2132368,92 грн., з яких 324537,19 грн. заборгованість за кредитом, 448170,18 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 886992,73 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 250 грн. штраф (фіксована частина) та 101529,47 грн. штраф (процентна частина).

Згідно розяснень, даних в п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Враховуючи викладене і беручи до уваги, що ОСОБА_1 односторонньо порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором №LV1BGA від 16.07.2008 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору, позикодавець вправі вимагати дострокового повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що ОСОБА_1 в добровільному порядку взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконує, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором №LV1BGA від 16.07.2008 року.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 3654 грн. судових витрат, сплачених позивачем /а.с.17/.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.526, 527, 530, 549, 610-611, 627, 1050, 1054 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 /ідентифікаційний номер / на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» /, МФО 305299, рахунок № 3111/ - 2 132 368 /два мільйони сто тридцять дві тисячі триста шістдесят вісім гривень/ 92 копійки заборгованості за кредитним договором №LV1BGA від 16.07.2008 року.

Стягнути із ОСОБА_1 /ідентифікаційний номер / на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» /, МФО 305299, рахунок № 3111/ - 3654 /три тисячі шістсот пятдесят чотири/ гривні судового збору, сплаченого позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.