РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/1140/15-ц

Справа № 2/600/397/2015

22 жовтня 2015 року

Козівський районний суд

Тернопільської області

в складі: головуючого судді: Кренцель М.І.

при секретарі: Дзюбан У.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козова справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Вівсянської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, ціна позову 295596 грн.,-

В С Т А Н ОВ И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом про визнання права власності на спадкове майно, в якому вказує, що 5 жовтня 2014 року померла його мати ОСОБА_2. Заповіту вона не залишила. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, що в с.Вівся, Козівського району, по вулиці Центральна №96(колишній колгоспний двір), який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва на право власності від 05.02.1992 року.

Згідно виписки з погосподарської книги від 05.03.2015 року №508, виданої Вівсянською сільською радою, житловий будинок, що в с.Вівся, Козівського району, по вулиці Центральна №96 належав голові колгоспного двору ОСОБА_2 Членами колгоспного двору окрім нього були також, ОСОБА_3 (дружина), ОСОБА_4 (син), ОСОБА_5 (дочка).

З метою прийняття спадщини після смерті матері, він звернувся до нотаріуса. Нотаріус відмовила їй в оформленні спадщини та розяснила, що не може видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, оскільки свідоцтво на право власності на житловий будинок не відповідає чинному законодавству, а частки у майні колгоспного двору можуть успадковувати виключно у судовому порядку.

Його дружина ОСОБА_3, його син ОСОБА_4 та його дочка ОСОБА_5 котрі були членами колгоспного двору, не заперечують щодо визнання за ним права власності на цілий житловий будинок, про що надають відповідні заяви. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає.

Позивачка просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2, а саме на житловий будинок (А) загальною площею 65,7 м/кв., житловою площею 52,3 м/кв., гараж (Б) площею 25,6 кв.м., сарай (В) площею 20,2 кв.м., літню кухню (Г) площею 33,1 кв.м., сарай (Д) площею 65,0 кв.м., огорожу з металевої сітки (№1) та ворота металеві (№2), які знаходяться по вулиці Центральна №96 в с.Вівся, Козівського району, Тернопільської області.

В судове засіданні поступило клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити.

Від Вівсянської сільської ради, Козівського району, в судове засідання поступив відзив на позов № 01-122/2-11 від 22.10.2015 року, в якому зазначають про те, що позовні вимоги позивачки визнають, не заперечують щодо їх задоволення, просять справу слухати за їх відсутності.

Суд, дослідивши надані докази, ознайомившись із заявою позивача, приймаючи до уваги відзиви на позов, прийшов до наступного.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що з погосподарської книги від 05.03.2015 року №508, виданої Вівсянською сільською радою, житловий будинок, що в с.Вівся, Козівського району, по вулиці Центральна №96 належав голові колгоспного двору ОСОБА_2 Членами колгоспного двору окрім нього були також, ОСОБА_3 (дружина), ОСОБА_4 (син), ОСОБА_5 (дочка) (а.с.7).

5 жовтня 2014 року ОСОБА_2 померла, факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ИД №177512 (а.с.2).

Дружина позивача, ОСОБА_3, його син ОСОБА_4 та його дочка ОСОБА_5 котрі були членами колгоспного двору, не заперечують щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на цілий житловий будинок, про що надають відповідні заяви, які знаходяться при матеріалах цивільної справи. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає. Згідно довідки Вівсянської сільської ради від 5 березня 2015 року №87 позивач постійно проживав з ОСОБА_2

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України N 20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Розмір частки члена двору визначаються виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, враховуючи відзив на позов та визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Вівсянської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, слід задоволити.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 118-120, 212 ЦПК України, ст. ст. 328, 1268 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги-задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2, а саме на житловий будинок (А) загальною площею 65,7 м/кв., житловою площею 52,3 м/кв., гараж (Б) площею 25,6 кв.м., сарай (В) площею 20,2 кв.м., літню кухню (Г) площею 33,1 кв.м., сарай (Д) площею 65,0 кв.м., огорожу з металевої сітки (№1) та ворота металеві (№2), які знаходяться по вулиці Центральна №96 в с.Вівся, Козівського району, Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Тернопільської області через Козівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис

З оригіналом: вірно