У х в а л а

іменем україни

10 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дем'яносова М.В.,Коротуна В.М.,Маляренка А.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_4, Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, третя особа - виконавчий комітет Львівської міської ради про визнання нечинним свідоцтва та зобов'язання до вчинення дій, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулась з позовом до відповідачів та просила скасувати п.1.1. в цілому та п. 2 в частині оформлення видачі свідоцтва про право власності на приміщення квартири наказу управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради № 2261-Ж-Л від 16 грудня 2010 року; визнати нечинним свідоцтва НОМЕР_1 від 16 грудня 2010 року про право власності та витяг з реєстру прав власності на приміщення квартири АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_4 привести квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану, який існував до її реконструкції, шляхом відновлення раніше існуючого входу в квартиру та закладення дверного прорізу зі сторони АДРЕСА_1 з відновленням віконного отвору.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач ОСОБА_4 володіє на праві приватною власністю спірною квартирою. Відповідно до п.1.10 наказу № 612 від 19 жовтня 2007 року департаменту житлового господарства та інфраструктури «Про надання дозволу громадянам на використання власних квартир як нежитлових» був наданий ОСОБА_4 дозвіл на використання квартири АДРЕСА_1 в нежитлових цілях Личаківською районною адміністрацією було видане 26 грудня 2008 року. розпорядження № 1257, відповідно до якого був наданий дозвіл на реконструкцію вказаної квартири під магазин-салон з влаштуванням дверного прорізу на місці віконного отвору. В п.2 розпорядження було застереження щодо заборони влаштовувати в приміщеннях магазину ритуальної атрибутики, враховуючи п.2.50 ДБН В.2.2-15-2005 та те, що мешканці квартир в будинку зверталися до районної адміністрації з відповідним проханням та беручи до уваги зобов'язання ОСОБА_4, надані в письмових пояснення, зареєстрованих 07 березня 2008 року №11/3-518 Виконавчий комітет Львівської міської ради прийняв рішення № 1073 від 23 грудня 2011 року про скасування п.1.10 наказу № 612 від 19 жовтня 2007 року департаменту житлового господарства та інфраструктури про дозвіл на використання квартири №1 в нежитлових цілях. Оскільки дозвіл на використання квартири в нежитлових цілях був скасований, Личаківська районна адміністрація звернулася в суд з вимогами до ОСОБА_4 використовувати квартиру за її призначенням - для проживання. Рішення Личаківського районного суду від 15.10.12. був задоволений позов.

Крім того, 10 січня 2014 року Виконавчий комітет Львівської міської ради скасував розпорядження Личаківської районної адміністрації від 26 грудня 2008 року № 1257 «Про надання дозволу на реконструкцію АДРЕСА_1 під магазин-салон з влаштуванням дверного прорізу на місці віконного отвору та встановлення котла опалення» та зобов'язав Личаківську районну адміністрацію звернутися до суду з вимогами скасувати рішення виконавчого комітету від 11 червня 2010 року № 687 «Про погодження акта готовності об'єкта до експлуатації-магазину-салону на АДРЕСА_1» та забезпечити приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану.

Відповідно до постанови Галицького районного суду м. Львова від 31 січня 2014 року, рішення виконавчого комітету від 10 червня 2010 року №687 «Про погодження акта готовності об'єкта до експлуатації магазину салону на АДРЕСА_1» скасоване.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 08 вересня 2015 року, позов задоволено.

Скасовано п.1.1. в цілому та п. 2 в частині оформлення видачі свідоцтва про право власності на приміщення квартири наказу управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради № 2261-Ж-Л від 16 грудня 2010 року. Визнано нечинними свідоцтво НОМЕР_1 від 16 грудня 2010 року про право власності та витяг з реєстру прав власності на приміщення квартири АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_4 привести квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану, який існував до її реконструкції, шляхом відновлення раніше існуючого входу в квартиру та закладення дверного прорізу зі сторони АДРЕСА_1 з відновленням віконного отвору.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу передати на новий розгляд, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що у зв'язку із скасуванням рішень органів місцевого самоврядування, які були правовою підставою для оформлення ОСОБА_4 права власності на переобладнану під нежитлове приміщення квартиру АДРЕСА_1, а тому підлягає і скасуванню оскаржуваний наказ в частині оформлення права власності на це приміщення та правовстановлюючих документів, виданих на його підставі.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

М.В. Дем'яносов В.М. Коротун А.В. Маляренко