Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2527/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Бубличенко В. П.
УХВАЛА

10.12.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Бубличенко В.П.

суддів - Мурашка С.І.

ОСОБА_2

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на постанову державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2015 року і

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2015 року скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на постанову державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату залишено без задоволення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою визнати незаконною і скасувати постанову державного виконавця від 25 березня 2014 року про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_4 в частині стягнення заборгованості за аліментами в сумі 52335,40 грн.

Про час і місце розгляду справи заявник і державний виконавець повідомлені у встановленому статтею 76 ЦПК України порядку, в судове засідання не зявилися. Від представника ОСОБА_4, ОСОБА_3, надійшла заява з проханням розглядати справу у їх відсутності.Враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, колегія суддів вирішила розглядати справу у відсутності осіб, які брали в ній участь.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, а також обгрунтованість доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що передбачених законом підстав для її задоволення немає.

Судом встановлено, що 06.12.2013 року постановою державного виконавця відділу ДВС Маловисківського райуправління юстиції ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-286/2003, виданим Маловисківським районним судом 29.11.2013 року, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина, ОСОБА_7, в розмiрi 1/4 частини з усiх видiв заробiтку (а.с. 32).

За заявою стягувача ОСОБА_6 (а.с. 34) державний виконавець нарахував заборгованість за аліментами, яка станом на 01.01.2014 року складає 52335,40 грн.(а.с. 38).

25.03.2014 року державним виконавцем Сінельник І.О. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_4, який перебуває у трудових відносинах з ДП "Схід ГЗК" . У п.2 постанови державним виконавцем зазначено: стягувати щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), що належать до виплати боржнику ОСОБА_4, після відрахування податків в розмірі 1/4 частини поточних аліментів та 20 % від заробітку на погашення заборгованості в сумі 52335 грн. 40 коп. (а.с.40).

Копія постанови надіслана сторонам виконавчого провадження 27.03.2014 року (а.с.39).

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч.4 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено визначення розміру заборгованості з аліментів виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 26 постанови № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснив, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості. Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, або у позовному провадженні.

Відповідно до ч.3 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Частиною 4 ст.74 вказаного Закону передбачено, що державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, про що складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом ( ч. 9 ст.74 вказаного Закону).

Відповідно до ст.194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст.187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Постанова державного виконавця про звернення стягнення на заробітку плату постановлена відповідно до вимог ст.ст.69-70 Закону України «Про виконавче провадження», які передбачають умови звернення стягнення на заробітну плату боржника та розмір відрахувань із заробітної плати.

З матеріалів справи вбачається, що правильність нарахування державним виконавцем заборгованості за аліментами боржник не оспорює. Він вважає, що підстав для нарахування заборгованості немає, оскільки він надавав допомогу на утримання дитини добровільно.

Частиною третьою ст.197 СК України передбачено право суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непредявлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на корсить якої присуджено аліменти. Але з такою заявою боржник до суду не звертався.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення скарги немає.

Відповідно до ч.3 ст.387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і матеріалам справи, тому передбачених законом підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 312 ч.1.п.1, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді