№2/263/2367/2015
№263/7289/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненка В.О.,

при секретарі Чертовій О.С.,

за участю прокурора Баглікової Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Комунальний заклад «Міський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки»,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про позбавлення їх батьківських прав стосовно дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, посилаючись на те, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 21.05.2012 року задоволено позовні вимоги Жовтневої райадміністрації Маріупольської міської ради до відповідачів про відібрання у них дітей без позбавлення батьківських прав та стягнуто аліменти. Рішенням колегії Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради малолітнім дітям було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування та тимчасово влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення. Відповідачами не було виконано плану соціального супроводу, внаслідок чого програму було завершено. Відповідачі зарекомендували себе з негативної сторони, кожен з них має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей близько 30000,00 гривень. Позивач вважає, що вказані обставини є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав, що має бути здійснено в інтересах дітей.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі та наполягала на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що офіційно працевлаштований та сплачує аліменти з отриманої заробітної плати, характеризується позитивно, алкогольними напоями не зловживає. Дітей періодично відвідує у дитбудинку, приносять їм подарунки, їжу. В даний час він не має можливості повернути дітей, оскільки не має житлових умов забезпечити спільне проживання, проте вживає відповідні заходи щодо організації свого життя. Вказав, що його дружина безпідставно притягнута до кримінальної відповідальності.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, на даний час знаходиться у державному розшуку за ухилення від відбування кримінального покарання у вигляді громадських робіт, призначеного вироком суду.

Представник третьої особи пояснила суду, що дітей відвідує лише батько ОСОБА_2 та бабуся ОСОБА_6 Відповідачі мають заборгованість по сплаті аліментів. Вважає, що позбавлення відповідачів батьківських прав буде відповідати інтересам дітей.

Прокурор вважала доцільним задовольнити позов лише в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_1

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6, яка є бабусею неповнолітніх дітей, зазначила, що відповідач є її сином, а відповідачка доводиться їй невісткою, з якою вона перебуває у неприязних стосунках. З вини ОСОБА_1 діти знаходяться у дитячому будинку, а вона їх не провідує та не займається їх вихованням, на даний час її місце перебування невідоме. Відповідач проживав разом з нею до травня 2015 року, на разі їй не відомо його місце проживання. Вважає, що ОСОБА_2 не слід позбавляти батьківських прав, оскільки діти його дуже люблять та бажають бачитися з ним, а ОСОБА_1 слід позбавити батьківських прав.

Суд, вислухавши сторони, висновок прокурора, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм відносини.

У відповідності з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.57 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сил, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 21 травня 2012 року у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були відібрані малолітні діти - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, без позбавлення батьківських прав та стягнуто з кожного відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/12 частини від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно рішення колегій Жовтневої районної адміністрації №166/1, №166/2 та №166/3 від 17 лютого 2012 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_4 набули статусу дітей, позбавлених батьківського піклування.

Відповідно до рішення колегій про влаштування Жовтневої районної адміністрації №300/1, №300/2 та №300/3 від 28 листопада 2012 року діти були влаштовані на повне державне забезпечення до Комунального закладу «Міський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку «Центр опіки».

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 22 липня 2013 року було відмовлено у позові Жовтневої райадміністрації Маріупольської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_7 про позбавлення батьківських прав, оскільки суду не надано безсумнівних доказів, що свідчать про ухилення відповідачів від виконання своїх обов'язків щодо виховання дітей.

Із довідки №01-11-253 від 14 квітня 2015 року, наданої Жовтневим районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради, вбачається, що родина ОСОБА_7 знаходилася під соціальним супроводом з 30.10.2013 року до 30.04.2014 року Планом передбачалось: оформлення реєстрації ОСОБА_1, надання юридичних, інформаційних, педагогічних консультацій щодо порядку повернення дітей до родини. У відповіді №01-20-20-1222 від 15 жовтня 22015 року Жовтневого районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради також вказано, що 20 листопада 2013 року ОСОБА_1 успішно пройшла бесіду в ДЮК «Маяк», де мала вести гурток плетіння з бісеру, але до роботи не приступила. Медичних довідок, що підтверджували б втрату її працездатності не надала. Таким чином, за невиконання умов договору вказану програму соціального супроводу було завершено. Протягом 2015 року родина ОСОБА_1 до районного центру не зверталася.

Із довідок-розрахунків, наданих Жовтневим ВДВС вбачається, що заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей станом на 2015 рік ОСОБА_2 складає 32025,00 гривень, а ОСОБА_1 становить 28169,50 гривень. Проте, розрахунок заборгованості розрахований без врахування працевлаштування ОСОБА_2 та сплати певних грошових сум.

Представник дитячого будинку «Центр опіки» зверталася із вимогою про притягнення батьків до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів, при цьому вказала, що починаючи з 21 травня 2012 року по теперішній час ОСОБА_1 сплатила кошти у сумі по 20 гривень на рахунок кожної дитини, більше ніяких платежів не надходило. ОСОБА_2 за цей же період сплатив по 30 гривень на рахунок кожної дитини. В ході розгляду Жовтневим РВ Маріупольського МУГУМВС України в Донецькій області вказаного подання було встановлено, що у наведених фактах відсутні ознаки кримінального правопорушення, тому що встановити причину та злісність невиплати аліментів не виявилося можливим.

Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді, відповідач надає матеріальну допомогу дітям, перерахувавши кошти на відповідні рахунки у відділенні Державного ощадного банку України. Вказані обставини підтверджуються квитанціями про здійснення операції від 19 серпня 2015 року, 18 листопада 2015 року і т.д.

Із відповіді Жовтневого міжрайонного відділу кримінально-виконавчих інспекцій УДПтСУ в Донецькій області вбачається, що у них на обліку перебуває ОСОБА_1, яка засуджена 29 жовтня 2012 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя за ст.128 КК України до покарання у вигляді громадських робіт. Починаючи з 14 серпня 2014 року вживаються оперативно-розшукові заходи для встановлення її місцезнаходження. На даний час за ініціативою Жовтневої кримінально-виконавчої інспекції м.Маріуполя ОСОБА_1 знаходиться у державному розшуку.

Із наданої ФОП «ОСОБА_8» характеристики від 09 вересня 2015 року, вбачається, що ОСОБА_2 з 19.06.2014 року працює завідувачем аптеки, має вищу медичну освіту, характеризується позитивно.

В матеріалах справи містяться також позитивні характеристики ОСОБА_2, які надані громадою.

У довідці КЗ «Центр опіки», наданої в ході розгляду справи, вказано, що за 2015 рік ОСОБА_1 відвідала дітей останній раз 15.01.2015 року, ОСОБА_2 регулярно здійснює візити.

Суд не приймає до уваги негативну характеристику ОСОБА_2, надану органами внутрішні справ, оскільки він тривалий час не проживає за місцем реєстрації.

Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити отримання дітьми повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя.

Відповідно до п.2, п.4 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.15, п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків.

Оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей, оскільки не відвідує їх у дитячому закладі, не підтримує матеріально, не виконує заходи відповідно до плану соціального супроводу, маючи можливість виконувати, її поведінка та спосіб життя можуть негативно вплинути на моральний та духовний розвиток дітей. З метою захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей відповідачка має бути позбавлена батьківських прав.

Згідно зі ст.166 Сімейного кодексу України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

При зміні свого ставлення по відношенню до дитини відповідачка не позбавлена можливості поновити свої батьківські права.

Також, відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідачки підлягає стягненню судовий збір.

Разом з цим, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 вживає заходи для матеріального забезпечення дітей, періодично відвідує дітей у дитячому закладі, характеризується позитивно, працевлаштований, але в даний час не має можливості забезпечити їх житлом, суд вважає, що позов в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 задоволенню не підлягає. Позивачем не надано суду безсумнівних доказів, що свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дітей. При цьому суд враховує, що з часу постановлення рішення суду 22 липня 2013 року, яким було відмовлено у позбавленні відповідача батьківських прав не виникли нові обставини, які б могли вважатися підставами для задоволення таких вимог в даний час.

На підставі Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Комунальний заклад «Міський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки»,- задовольнити частково.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, позбавити батьківських прав стосовно малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У решті позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН -НОМЕР_1) у дохід держави судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О. Ковтуненко