Справа № 452/2428/15-ц
У Х В А Л А

09 листопада 2015 року м.Самбір

Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Пташинський І.А., вивчивши матеріали позовної заяви юридичної особи зареєстрованої за законодавством Федеральної Республіки Німеччина РуВо12 е.К. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Рона», Товариства з обмеженою відповідальністю «Клеопатра», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості , -

встановив :

позивач звернувся до суду із вказаним позовом про :

-стягнення солідарно заборгованості з ТзОВ «Компанія Рона», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 за договором поставки програмного забезпечення №430RV13 від 30.04.2013 р. та договором поруки від 24.04.2014 р. в розмірі 829 164,97 доларів США, штрафу - 82 916 доларів США, пені 147 592 доларів США;

-стягнення заборгованості з ТзОВ «Клеопатра» за договором поруки від 02.02.2015 р. 3% від розміру грошового забезпечення, що становить 25 644,28 доларів США, штрафу - 2 564,43 доларів США, пені 4 564,72 доларів США,

з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною другою статті 118 ЦПК України позивач має право обєднати в одній позовній заяві кілька вимог, повязаних між собою.

Відповідно до розяснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 розяснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно повязані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке обєднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Проаналізувавши матеріали позову вважаю, що предметом спору є договір постачання та різні самостійні договори поруки, за якими поручителі: фізичні особи та юридична особа, поручилися відповідати перед постачальником разом із замовником як солідарні боржники, хоча і за порушення умов одного й того ж договору поставки, тобто позовні вимоги до ТзОВ «Компанія Рона», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ТзОВ «Клеопатра», мають різний предмет та, відповідно, різні підстави для їх вирішення і мають розглядатися за правилами цивільного та господарського судочинства.

Так, згідно п.1 ч.1 ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Частиною 1 ст.179 ГК України встановлено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Таким чином, між позивачем та відповідачами - ТзОВ «Компанія Рона» і ТзОВ «Клеопатра», виникли господарсько-договірні зобовязання, спори з приводу яких повинні розглядатися, згідно п.1 ч.1 ст.12 ГПК України, в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Згідно ст.115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Із матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, які є фізичними особами, проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, що знаходиться за межами територіальної підсудності Самбірського міськрайонного суду Львівської області, а тому дана справа не підсудна Самбірському міськрайонному суду Львівської області в цій частині, а підсудна Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області.

За таких обставин вважаю, що позовну заяву:

-в частині вимог до фізичних осіб слід повернути позивачеві для подачі до належного суду, за територіальною підсудністю;

-в частині вимог до юридичних осіб слід відмовити у відкритті провадження, у звязку з тим, що заява не підлягає розглядові в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.15, 16, 18, 109, 115, 122 ЦПК України, суд -

ухвалив:

позовну заяву юридичної особи зареєстрованої за законодавством Федеральної Республіки Німеччина РуВо12 е.К. про стягнення заборгованості:

-в частині вимог до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 повернути позивачеві для подачі до належного суду, за територіальною підсудністю, яким є Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області;

-в частині вимог до ТзОВ «Компанія Рона», ТзОВ «Клеопатра», відмовити у відкритті провадження, у звязку з тим, що заява не підлягає розглядові в судах у порядку цивільного судочинства.

Розяснити юридичній особі зареєстрованій за законодавством Федеральної Республіки Німеччина РуВо12 е.К., що для вирішення даного спору в частині вимог до ТзОВ «Компанія Рона», ТзОВ «Клеопатра», вони мають право звернутися до господарського суду Львівської області в порядку господарськогосудочинства.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом пяти днів з дня її отримання до апеляційного суду Львівської області через Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом.

Суддя І.А.Пташинський