АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8215/15
Категорія : договірні Доповідач - Бобровський В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді Бобровського В.В.,

суддів Кокоші В.В.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Лашаковій Д.І.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції АТ «ОСОБА_4 аваль», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_6. про звернення стягнення на предмет іпотеки з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 26 жовтня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним 19 квітня 2006 року відповідачем з ПАТ «ОСОБА_4 банк Аваль» про запозичення 22000 доларів США, з оплатою 12% річних та погашенням заборгованості відповідно встановленого графіку до 19 квітня 2016 року.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилалась на те, що відповідачем не виконувались прийняті зобовязання за кредитним договором та станом на 9 червня 2010 року виникла заборгованість у сумі 23708,72 доларів США.

Зазначивши,що вона 10 червня 2010 року уклала з банком договір про поступку права вимоги (цесії) за цим кредитним договором та набула у якості нового кредитора право вимоги до ОСОБА_3 з урахуванням уточнення позовних вимог у лютому 2015 року просила стягнути з відповідача заборгованість по кредиту у сумі 664792,51 грн. еквівалентних за курсом НБУ 23708,72 доларам США та на підставі договору іпотеки від 19 квітня 2006 року укладеного ОСОБА_3 з банком, у відповідності до норм ст..ст. 33, 38, 39 Закону України «Про іпотеку» просила про стягнення вказаної заборгованості зверненням на усе майно відповідача, в першу чергу на квартиру № 74 по пр..Леніна, 61 у м.Харкові, загальною площею 44,4 кв.м, житловою 28,9 кв.м шляхом її продажу будь-якій особі покупцеві .

Відповідач заперечувала проти позову з посиланням недоведеності переходу до ОСОБА_2 права вимоги за кредитним договором та просила застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин за договором цесії.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 26 жовтня 2015 року у позові ОСОБА_2 відмовлено у звязку з пропуском трирічного строку позовної давності без поважних причин.

В апеляційній скарзі з посиланням на застосування судом строку позовної давності як підставу до залишення позову без задоволення в порушення норм матеріального і процесуального права, ОСОБА_2 рішення районного суду просить скасувати, новим рішенням позовну заяву про стягнення заборгованості задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заперечення відповідача, колегія відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України, вирішила апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити з наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та при ухваленні рішення відповідно до ч.1 ст.214 цього Кодексу вирішує питання про наявність обставин, якими сторони обґрунтовували свої вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються: чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом, згідно наданих доказів встановлено та не оспорюється по справі те, що на підставі укладеного 10 червня 2010 року між ПАТ «ОСОБА_4 банк Аваль» та ОСОБА_2 договору про поступку права вимоги (цесії) за умовами якого вона набула право вимагати від ОСОБА_3 оплати 23708,72 доларів США заборгованих за кредитним договором від 19 квітня 2006 року.

Відмовляючи у позові з підстав пропущення позивачем трирічного строку позовної давності, встановленого ст..257 ЦК України та визначеного п.10.4 сторонами кредитного договору, суд такого висновку дійшов з посиланням на те, що початок цього строку відраховується з наступного дня від дня укладання договору цесії 10 червня 2010 року та відсутність підстав, передбачених законодавством його зупинення, або переривання, зокрема зверненням ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 у грудні 2010 року про визнання права власності на кватиру відповідача, яка перебуває в іпотеці , у звязку з відмовою у цьому позові рішенням апеляційного суду Харківської області від 25 квітня 2012 року.

Проте з таким висновком суду у повному обсязі погодитись не можна.

За правилом ст..213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, таким, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Із матеріалів справи вбачається, що за нотаріально посвідченим договором цесії ОСОБА_2 набула право вимоги заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором, згідно довідки банку у сумі 23708,72 доларів США станом на 9 червня 2010 року, а згідно витягу з реєстру нотаріальних дій приватного нотаріусу Харківського нотаріального округу ОСОБА_7 від 13 листопада 2010 року посвідчено вимогу до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та можливість звернення на передану в іпотеку квартири.

Крім того, відповідно свідоцтва від 25 листопада 2014 року приватного нотаріуса ОСОБА_8 посвідчено вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості шляхом звернення на квартиру, про що боржник була повідомлена.

Окрім цього із доданої до апеляційної скарги ОСОБА_2 копії рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 27 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру на підставі договору цесії вбачається, що позовні вимоги судом було задоволено й те, що за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 рішенням апеляційного суду від 25 квітня 2012 року скасовано це рішення у звязку з неправильно обраним позивачем способу захисту цивільних прав шляхом визнання права власності на предмет іпотеки.

При вирішенні справи, суд на вказані обставини не звернув уваги та не врахував те, що за умовами договору цесії позивач набула права вимоги до боржника відповідно умов кредитного та іпотечного договорів від 19 квітня 2006 року про погашення заборгованості до 19 квітня 2016 року, а також те, що за нормами чю.ч.1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права, та за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг строку позовної давності починається зі спливом строку виконання.

З огляду на викладене, колегія вважає, що рішення районного суду ухвалене без додержання норм матеріального права , що регулюють спірні правовідносини та порушенням вимог процесуального права при розгляді справи, таке рішення підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню, як підставні і обґрунтовані, оскільки відповідачем кредит отримано до 19 квітня 2016 року,який не сплинув, а строк позовної давності,колегія вважає таким, що починається з 25 квітня 2012 року, з дня ухвалення рішення апеляційним судом.

Згідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та у разі задоволення судом позову про звернення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається за ч.1 ст.39 цього Закону спосіб реалізації предмета іпотеки, розмір вимог та початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації. яка за ч.6 ст.38 встановлюється за згодою сторін або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, що складає за звітом про оцінку 471074 грн.

Виходячи з того, що відповідач не виконує прийнятих за кредитним договором зобовязань, обізнана про вчинення між банком та позивачем договору цесії за яким ОСОБА_2 набула права вимоги про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, колегія не приймає до уваги її заперечення на позов, як такі, що не спростовують підставності обраного позивачем способу реалізації квартири шляхом продажу від імені іпотекодавця будь-якій особі покупцеві.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 26 жовтня 2015 року скасувати.

Позов задовольнити.

Звернути стягнення заборгованості ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1) у розмірі 557399,95 грн. еквівалентних за курсом НБУ 23708,72 доларам США за кредитним договором №014/1743/7463072 від 19 квітня 2006 року з ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» на користь ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_2) на квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 28,9 кв.м , загальною 44,4 кв.м шляхом надання їй права на укладання договору купівлі-продажу з будь-якою особою покупцем за ціною встановленою на підставі оцінки субєктом оціночної діяльності, але не менше 471074 грн. на дату укладання договору купівлі-продажу.

З метою реалізації предмета іпотеки в такий спосіб надати право ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_2) на витребування правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_2 в тому числі на отримання у приватного нотаріуса Харківського нотаріального округу ОСОБА_5 дублікату договору купівлі-продажу від 19 квітня 2006 року за реєстровим номером 1114, на замовлення та отримання в КП «Харківське міське БТІ» технічного паспорту на вказану квартиру та на отримання витягів з державного реєстру права власності на нерухоме майно.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили після проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

ОСОБА_10Бобровський

Судді: В.В.Кокоша

ОСОБА_1