АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2792/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

представника позивача ОСОБА_6

відповідач ОСОБА_7

представник відповідача ОСОБА_8

представник третьої особи ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_10 на рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 25 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_7, третя особа обслуговуючий кооператив «Ивушка» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_10 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7, третя особа обслуговуючий кооператив «Ивушка» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що в 2002 році було організовано обслуговуючий кооператив «Ивушка». Членами вказаного кооперативу є позивач та відповідач по справі. На виділених земельних ділянках сторони побудували будинки для оздоровлення, які є власністю кооперативу.

Відповідно до п.2.9 Статуту кооперативу член кооперативу зобовязаний дотримуватись статуту кооперативу; не поводити ніяких робіт по влаштуванню електропроводок і встановленню додаткових енергоспоживачів та їх ремонту без участі відповідальної особи за енергогосподарство; не проводити дій, направлених на шкоду кооперативу.

ОСОБА_10 стверджує, що ОСОБА_7 вказані обовязки не виконував належним чином у звязку з чим 01 лютого 2015 року в будинку, яким володіє відповідач ОСОБА_7 виникла пожежа. В результаті пожежі був пошкоджений будинок позивача: повністю знищено оздоблення фасаду, дах, частково знищені стіни, пошкоджено оздоблення віконних та дверних проємів, частково пошкоджено внутрішнє оздоблення. На потенційно придатних для відновлення конструктивних елементів будівлі, що залишилися після пожежі, присутні сліди горіння та зволоження в результаті гасіння пожежі. Позивач вказує, що матеріальна шкода, яка йому завдана складає 235974 грн. 53 коп., згідно висновку субєкта оціночної діяльності, та моральна шкода в сумі 100 000 грн.

У звязку з вище вказаним просив суд стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 235974,53 грн. матеріальної шкоди та 100 000 грн. моральної.

Рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 25 вересня 2015 року ОСОБА_10 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 25 вересня 2015 року прийняте з порушення норм матеріального права та просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове рішення, яким заявлені ним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_10 до ОСОБА_7, третя особа обслуговуючий кооператив «Ивушка» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач із позовом до суду звернувся передчасно, не дочекавшись висновків компетентних органів щодо причини пожежі та встановлення винних осіб.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не є можливим.

Встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Соснівської районної ради м. Черкаси від 14.08.2002 року №453 було зареєстровано обслуговуючий кооператив «Ивушка». Відповідно до п. 1.7 статуту обслуговуючого кооперативу «Ивушка», затвердженого загальними зборами членів кооперативу від 31.07.2009 року, головним завданням кооперативу є оздоровлення членів кооперативу. На виділеній оздоровчому кооперативу земельній ділянці кожен член кооперативу збудував садовий будиночок для відпочинку та оздоровлення. Садові будиночки для оздоровлення збудовані з деревяних конструкцій та не є капітальним будівництвом, а тому не підлягають реєстрації.

Позивач ОСОБА_10 з 14.08.2002 року являється членом оздоровчого кооперативу «Ивушка» та має у користуванні будиночок для оздоровлення та відпочинку під № 16. По сусідству з будиночком ОСОБА_10 розташований будиночок для оздоровлення та відпочинку члена оздоровчого кооперативу відповідача ОСОБА_7

01 лютого 2015 року в будинку, яким володіє відповідач ОСОБА_7 виникла пожежа. Пожежа поширилась і на будиночок належний ОСОБА_10, внаслідок чого будиночок та майно що знаходилось в будиночку було пошкоджено пожежою. Відповідно до висновку субєкта оціночної діяльності від 04.02.2015 року загальна вартість збитків, нанесених в результаті пожежі тимчасової споруди що належить ОСОБА_10 становить 235974,53 гривни.

Так як ОСОБА_7 не належним чином дотримувався вимог статуту кооперативу та догляду за своїм будиночком, що спричинило виникненню пожежі та пошкодженню майна позивача ОСОБА_10, то позивач просив відшкодувати йому завдані матеріальні та моральні збитки.

Дані правовідносини регулюються Конституцією України, ЦК України та Законом України «Про кооперацію».

Відповідно до статті 41 Конституції України громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватись обєктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно статті 19 Закону України «Про кооперацію» член відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу і розпорядження квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. Будиночок, який позивач використовував для відпочинку та оздоровлення, він у оздоровлюючого кооператива не викупив, а тому має речове право на чуже майно.

Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння.

Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб'єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб'єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Статтею 19-1 Закону України «Про кооперацію» передбачено, що член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно.

У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до статті 19-1 Закону України «Про кооперацію».

Такий висновок буде відповідати правовій позиції , викладеній в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року у справі №6-183цс14, яка відповідно до ст. 360 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобовязань.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний звязок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав і інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний звязок як елемент цивільного правопорушення виражає звязок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Пожежею ОСОБА_10 завдана матеріальна і моральна шкода. Розмір матеріальної шкоди підтверджується висновком експертного дослідження (а.с. 3-25). Відповідач в суді першої інстанції вказаний розмір шкоди не оспорював. Колегія суддів приходить до висновку про належність та допустимість даного експертного дослідження як доказу про розмір заподіяного матеріальног7о збитку, так як відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 6 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України обовязок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного жилого фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках з господарськими спорудами та будівлями - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму.

Відповідно до п. 2.9 Статуту кооперативу «Ивушка» член кооперативу зобовязаний дотримуватися статуту кооперативу, не проводити ніяких робіт по влаштуванню електропроводок і встановленню додаткових енергоспоживачів та їх ремонту без участі відповідальної особи за енергогосподарство.

Оскільки відповідач не забезпечив належну пожежну безпеку будинку, яким він користувався, то в цьому полягає його протиправна поведінка.

Між протиправною поведінкою відповідача і завданням мені шкоди існує причинний звязок. Якби відповідач належним чином забезпечив пожежну безпеку, то позивачу ОСОБА_10 не було завдано матеріальної шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобовязаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди.

Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обовязок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

В процесі розгляду справи відповідач не спростував презумпцію виновності.

Посилання відповідача на те, що пожежа виникла із вини третіх осіб матеріалами справи не підтверджена. Кримінальне провадження закривалося декілька разів в звязку із відсутністю будь-яких доказів підпалу. Доводи відповідача на те, що підпал будинку міг бути вчинений іншими особами, являється припущенням, так як відсутній вирок суду, який би підтверджував вину інших осіб. Згідно ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За таких обставин матеріальну відповідальність перед позивачем повинен нести саме відповідач, а не інші особи. Якщо буде встановлено та доведено у встановленому законом порядку вину інших осіб у підпалі будинку, тоді у відповідача виникне право регресної вимоги.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пунктом 3 частини 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Знищенням пожежою будинку, в якому відпочивав та оздоровлювався позивач та його сімя, порушило його законні права на відпочинок та оздоровлення, втрати нормальних життєвих звязків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, чим йому заподіяно моральну шкоду.

Враховуючи обставини справи, особу позивача та відповідача, ступеня вини відповідача в заподіянні шкоди, колегія суддів визначає розмір моральної шкоди в сумі 10000 (десять тисяч) гривень, що буде відповідати вимогам розумності і справедливості.

Судом першої інстанції при вирішенні даного спору було невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору по суті, а тому рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_10 підлягають до часткового задоволення.

Доводи ОСОБА_7 про те, що на будинки в обслуговуючого кооперативу «Ивушка» відсутні правоустановлюючі документи є безпідставними, так як будинки для відпочинку та оздоровлення виготовлені з деревяних конструкцій на сваях, не є капітальним будівництвом, а тому дані будинки не підлягають державній реєстрації. Крім того, в своїх заявах до міліції сам ОСОБА_7 підтверджує, що будинок що згорів внаслідок пожежі є його власністю та визнаний по кримінальній справі потерпілим.

Ухвалою Придніпровського районного суду від 22 квітня 2015 року ОСОБА_10 було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі. Так як позовні вимоги ОСОБА_10 підлягають до задоволення, то відповідно до частини 2 статті 88 ЦПК України судовий збір підлягає до стягнення з відповідача ( 2359,57 гривни за подачу позову про стягнення матеріальної шкоди і задоволеного на зазначену в позові суму та 487,2 гривни за задоволення позову про відшкодування моральної шкоди) =2846 гривни 94 коп. Також підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по справі в сумі 2595 гривни 74 коп., сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 309, 316, ЦПК України, колегія суддів судової палати

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_10 на рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 25 вересня 2015 року задовольнити.

Рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 25 вересня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, позовні вимоги ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволити частково. Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 235 974 гривни 53 коп.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 судові витрати по справі в сумі 2595 гривни 74 коп.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави судовий збір по справі в сумі 2846 гривни 94 коп., зарахувавши їх на спеціальний рахунок.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_10 відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :