Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/815/15-ц Головуючий у 1-й інст. Хавронюк О. Л.
Категорія 27 Доповідач Заполовський В. Й.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Талько О.Б., Трояновської Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 серпня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» (надалі - Банк) звернувся до суду з даним позовом.

Зазначав, що 09.10.2006 року між ним та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №0 на суму 42 000 дол. США строком до 11.10.2021 року зі сплатою 10,8 % річних за користування кредитом.

З метою забезпечення зобовязання за кредитним договором 09.10.2006 року між Банком, позичальником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір поруки №0/п, за умовами якого остання поручилася перед Банком за виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором у повному обсязі.

У звязку з порушенням позичальником умов кредитного договору станом на 05.02.2015 року утворилася заборгованість на суму 26004,53 дол. США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 05.02.2015 року становить 468075,38 грн. заборгованість по кредиту і процентам та 9866,76 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості.

За наведених обставин ПАТ «УкрСиббанк» просив стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 26004,53 дол. США та пеню в сумі 9866,76 грн., а також понесені судові витрати.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 серпня 2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 26004,53 дол. США заборгованості по кредиту та відсоткам, що станом на 05.02.2015 року за курсом НБУ становить 468075,38 грн., а також 9866,76 грн. заборгованості по пені.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції, а справу направити на новий розгляд до цього ж суду.

Зокрема зазначають, що позивачем не направлялося їм попередження про необхідність виконання зобовязання, тобто сплати заборгованості по кредитному договору. Про виниклу заборгованість їм стало відомо лише з предявленого позивачем в суд позову.

Крім того, вони зверталися до позивача про врегулювання спору мирним шляхом. Проте суд розгляд даної справи не відклав, а ухвалив оскаржуване рішення про задоволення позову до вирішення порушеного ними питання мирного врегулювання спору з позивачем.

Також вказують, що суд розглянув справу у їх відсутність, хоча причини неявки до суду ОСОБА_1 є поважними.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів визнає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 09.10.2006 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №0 на суму 42 000 дол. США строком до 11.10.2021 року зі сплатою 10,8 % річних за користування кредитом (а.с.6-13).

З метою забезпечення зобовязання за кредитним договором 09.10. 2006 року між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір поруки №0/п, за умовами якого остання поручилася перед Банком за виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором у повному обсязі. Згідно до пункту 1.4 даного договору відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. (а.с.14, 15).

Банк свої зобовязання за договором виконав.

Відповідач ОСОБА_1 порушив умови договору, взяті на себе зобовязання належним чином не виконував.

Внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань, згідно наданого позивачем розрахунку станом на 05.02.2015 року утворилася заборгованість на суму 26004,53 дол. США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 05.02.2015 року становить 468075,38 грн. заборгованість по кредиту і процентах та 9866,76 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості (а.с. 16-26).

Правильність проведеного позивачем розрахунку відповідачами не оскаржується та не спростовано, будь - яких клопотань про надання відповідних доказів з цього приводу останніми не заявлено.

Згідно із ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Обовязок позичальника достроково повернути Банку суму кредиту та сплатити нараховані проценти, комісії передбачений пунктами 4.6 та 5.5 кредитного договору. Умови та порядок дострокового повернення суми кредиту визначений у пунктах 11.1, 11.2 цього ж договору (а.с.6 13).

Як вбачається з матеріалів справи, передбачена кредитним договором процедура реалізації права на дострокове повернення суми кредиту Банком дотримана.

Встановивши, що ОСОБА_1, як позичальник, істотно порушив умови кредитного договору, зокрема односторонньо відмовився від взятого на себе зобов'язання по поверненню отриманого кредиту, у звязку з чим утворилася заборгованість, а ОСОБА_2 відповідно до пункту 1.4 договору поруки прийняла на себе солідарну з позичальником відповідальність за виконання останнім зобовязань за кредитним договором, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для примусового стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за даним кредитним договором у визначеному позивачем розмірі та ухвалив рішення про задоволення позову.

Доводи відповідачів про те, що позивачем не направлялося їм попередження про необхідність сплати заборгованості по кредитному договору, а про виниклу заборгованість їм стало відомо лише з предявленого позивачем в суд позову є безпідставними, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи копіями письмових вимог, направлених Банком відповідачам 20.11.2014 року; реєстром замовних поштових відправлень (а.с.44 46), а також копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, що долучені до справи разом з письмовими запереченнями позивача на апеляційну скаргу від 26.11.2015 року.

Не заслуговують на увагу і доводи відповідачів про те, що суд не відклав розгляд справи, а ухвалив оскаржуване рішення про задоволення позову до вирішення позивачем порушеного ними питання про мирне врегулювання спору, оскільки укладення мирової угоди допускається на будь-якій стадії розгляду справи, в тому числі і на стадії виконання судового рішення.

Не впливають на правильність рішення суду і доводи відповідачів про те, що суд розглянув справу у їх відсутність, хоча причини неявки до суду ОСОБА_1 були поважними, оскільки матеріалами справи доведено про наявність підстав для задоволення позову. Тобто доведено, що відповідач, як позичальник, неналежно виконував умови кредитного договору внаслідок чого утворилася заборгованість.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для його зміни або скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні, а тому рішення залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді