ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 760/3867/15
провадження № 2/753/7042/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"25" листопада 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ДЕАК Ю.В.

за участю

позивача не зявилася;

відповідача не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1В.) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту відповідач, ОСОБА_2М.) про стягнення боргу за договором позики з урахуванням нарахованих відсотків та інфляційних витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору позики, відповідач зобовязався повернути позивачу надані у позику грошові кошти у розмірі 3 000 доларів США до 20 грудня 2011 року. Однак, у встановлений договором строк, відповідач не повернув суму позики, у звязку з чим за ним утворилась заборгованість, яку позивач і просить стягнути з урахуванням нарахованих відсотків та інфляційних витрат.

Позивач у судове засідання не зявилася, однак його представник подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у заяві позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 4 ст. 169 та стст. 224-226 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК України), оскільки представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.09.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено нотаріально завірений договір позики, згідно умов якого позивачем було надано відповідачу позику в сумі 24 000 грн., що на день укладення договору позики за курсом Національного банку України становить 3 000 доларів США, яку відповідач зобовязався повернути до 20 грудня 2011 року. А п. 3 даного договору визначено, що позикодавець передає грошові кошти в сумі зазначеній у договорі, позичальнику в день підписання сторонами цього договору. Своїм підписом на договорі позичальник підтверджує факт отримання суми позики в розмірі 24 000 грн., що на день укладення договору позики за курсом Національного банку України становить 3 000 доларів США.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначено грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частинами 1 та 2 ст. 533 ЦК України встановлено, що грошове зобовязання має бути виконане в гривнях. Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних щодо стягнення заборгованості за невиконання договору позики у розмірі 47 310 грн., що в грошовому еквіваленті за курсом Національного банку України, станом на день подання позову до суду, становить 3 000 доларів США.

Крім того, відповідно до розрахунку процентів, наданого позивачем та перевіреного судом, заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики по відсоткам за період з 29 вересня 2011 року по 10 грудня 2014 року становить 6 703,69 грн.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. А згідно зі ст. 625 цього Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Окрім того, також підлягають стягненню штрафні санкції, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, у вигляді інфляційних втрат у розмірі 7 829,74 грн.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобовязання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У звязку з викладеним суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 61 843,43 грн., яка складається з суми основного боргу у розмірі 47 310 грн., відсотків за користування позикою у розмірі 6 703,69 грн. та інфляційних витрат у розмірі 7 829,74 грн.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються на відповідача. А згідно п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 618,43 грн. та витрати на опублікування оголошення в пресі про виклик в судове засідання відповідача в розмірі 420 грн.

На підставі викладеного та керуючись стст. 526, 625, 1046-1048, 1049-1050 Цивільного кодексу України, стст. 57, 60, 79, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 (індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2) суму заборгованості за договором позики у розмірі 61 843 грн. 43 коп., яка складається з суми основного боргу у розмірі 47 310 грн., відсотків за користування позикою у розмірі 6 703 грн. 69 коп. та інфляційних витрат у розмірі 7 829 грн. 74 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові витрати у сумі 1 038 грн. 43 коп., які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 618 грн. 43 коп. та витрат на опублікування оголошення в пресі про виклик в судове засідання відповідача у розмірі 420 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.