Справа № 448/33/11 Головуючий у 1 інстанції: Джала С.Ю.
Провадження № 22-ц/783/6684/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Копняк С.М. і ОСОБА_2,

при секретарі Куцик І.Б.,

з участю представника Відділу Державної виконавчої служби Мостиського районного управління юстиції ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною ОСОБА_4 на ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 17 червня 2011 року по справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мостиського районного управління юстиції ОСОБА_5 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 17 червня 2011 року подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Мостиського районного управління юстиції ОСОБА_5 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України задоволено.

Тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов"язання, покладеного на нього судовим рішенням Франківського районного суду м.Львова від 22.03.2005 року у цивільній справі №2-3362 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Вищезгадану ухвалу в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_4. Вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом допущено порушення процесуального характеру. Вважає, що прийнявши помилково до провадження подання державного виконавця, суд не врахував вимоги Закону України "Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України", яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України. В апеляційній скарзі просить ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 17 червня 2011 року скасувати та відмовити Відділу державної виконавчої служби Мостиського районного управління юстиції у задоволенні подання про обмеження у виїзді за межі України гр. ОСОБА_6

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Відділу державної виконавчої служби Мостиського районного управління юстиції ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України" громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі закордонного паспорта або тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон у разі ухилення боржника від виконання зобов"язань, покладених на нього рішенням суду - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ч.1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судового рішення та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа №2-3362 від 26.08.2005 року, виданого Франківським районним судом м.Львова, про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Мостиського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження.

Державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Незважаючи на вжиті державним виконавцем заходи щодо виконання вищеказаного виконавчого листа, станом на 17.06.2011 року заборгованість ОСОБА_6 по сплаті аліментів становить 23633,51 грн.

Відповідно до п.18 ч. 2 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Скориставшись наданими йому законом повноваженнями, державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Мостиського районного управління юстиції Львівської області звернувся до суд із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України.

Постановляючи ухвалу про задоволення подання про обмеження у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції вірно виходив з тих підстав, що в ОСОБА_6 є несплачений борг згідно рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 березня 2005 року в розмірі 23633,51 грн. по сплаті аліментів в користь ОСОБА_10 Зазначене підтверджується матеріалами справи, а саме: Постановою про відкриття виконавчого провадження від 30 вересня 2005 року, Довідкою Відділу державної виконавчої служби Мостиського районного управління юстиції про розрахунок заборгованості по аліментах, письмові пояснення ОСОБА_6 до Відділу державної виконавчої служби Мостиського районного управління юстиції, доводи викладені в апеляційній скарзі та копії квитанцій, які підтверджують лише часткову сплату аліментів.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, з слів державного виконавця встановлено, що станом на 01 листопада 2015 року заборгованість ОСОБА_6 по сплаті аліментів становить 49585 грн., з чого випливає, що з моменту обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України, заборгованість лише збільшується.

З врахуванням наведеного, єдиною підставою для скасування вжитих обмежень оскаржуваною ухвалою про обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України, може бути виконання рішення по сплаті аліментів, повне погашення заборгованості та добровільне виконання рішення по сплаті аліментів на утримання його дітей.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції оскаржуваною ухвалою про обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України вирішив питання з дотриманням вимог процесуального закону (ст.377-1 ЦПК України) та Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України", а тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали немає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 правильності висновків суду не спростовують, а сама ухвала жодним чином не порушує її прав, в зв"язку з чим підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.2 ст.307, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 17 червня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: С.М. Копняк

ОСОБА_2