АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1601/7326/2012 Номер провадження 22-ц/786/3578/15Головуючий у 1-й інстанції Рибалка Ю. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Пікуля В.П.,

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

при секретарі Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк"

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 жовтня 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2, "Юкрейн мортгейдж лоун файненс№1 ПІ-ЕЛ-СІ" про стягнення заборгованості за кредитним договором, визнання виконаними зобов'язань за кредитним договором та договором купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги

та за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про розірвання кредитного договору, відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2012 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося в суд з позовом, у якому зазначало, що 30 серпня 2007 року між ним та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № PLRMGK00007887, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 30 тис. доларів США терміном до 28 серпня 2027 року.

В уточненнях до позовної заяви від 4.09.2013 року зазначено, що 10.10.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №PLRMGK21367719 від 10.11.2006 року про надання відповідачці кредиту у розмірі 30 000,00 доларів США на придбання квартири №112, по вул. Миру, 29 у м.Кременчуці, яка після укладення вказаного кредитного договору була передана в іпотеку банку. 19.02.2007 року ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») на підставі укладеного з «Юкрейн мортгейдж лоун файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» договору купівлі-продажу прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, відступив останньому право вимоги кредитора, зокрема, за кредитним договором від 10.11.2006 року, залишивши за собою приймання від позичальника платежів та ведення усіх справ по обслуговуванню кредиту. Оскільки ОСОБА_2 не виконувала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, банк уклав з нею новий кредитний договір №PLRMGK00007887 від 30.08.2007 року, після чого погасив заборгованість останньої перед «Юкрейн мортгейдж лоун файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ».

Згідно останніх уточнених позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» від 20.07.2015 року зазначив, що у зв'язку з неналежним виконанням кредитних зобов'язань станом на 12 червня 2015 року за ОСОБА_2 утворилася заборгованість у розмірі 118550,24 доларів США, з якої: заборгованість за кредитом -30 625,59 доларів США; заборгованість за процентами за користування кредитом - 29 376,12 доларів США; заборгованість за комісією за користування кредитом - 4 298,43 доларів США; пеня - 54 250,10 доларів США.

З урахуванням уточнених позовних вимог банк просив стягнути з відповідачки. заборгованість за кредитним договором №PLRMGK00007887 від 30.08.2007 року у розмірі 118 550, 24 доларів США, що за курсом 21,4488 відповідно до службового розпорядження НБУ від 12.06.2015 року складає 2542760, 39 грн., а також понесені судові витрати.

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, у якому зазначала, що грошові кошти за кредитним договором №PLRMGK00007887 від 30.08.2007 року їй надавались лише у сумі 80,00 доларів США, а обумовлені у п. 7.1 кредитного договору 35 400,00 доларів США їй так і не було видано.

Крім того, після укладення цього кредитного договору банк отримав від ОСОБА_2 на виконання останньою свої кредитних зобов'язань 8 164,50 доларів США.

Остаточно просила розірвати кредитний договір №PLRMGK00007887 від 30.08.2007 року, стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 8 080,90 доларів США, пеню за прострочення виконання зобов'язань на суму 147 649,80 грн. та стягнути з банку на користь держави штраф у розмірі 405 600,00 грн.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 листопада 2013 року вказані позови об'єднані в одне провадження.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 вересня 2014 року позовну вимогу ОСОБА_2 щодо стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави штрафу у розмірі 405 600,00 грн. залишено без розгляду.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 вересня 2014 року позовні вимоги банку задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №PLRMGK00007887 від 30.08.2007 року станом на 09.07.2014 року: 29 236,12 доларів США заборгованості за кредитом, 24 633,04 доларів США заборгованості за відсотками, 3 636,01 доларів США комісії, 12 908 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором та 3 654 грн. судового збору.

У решті вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У позові ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про розірвання кредитного договору та відшкодування шкоди відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 18.11.2014 року рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 вересня 2014 року у частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитом у сумі 29 236,12 доларів США та пені у сумі 12 908 грн. змінено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" за кредитним договором №PLRMGK00007887 від 30.08.2007 року заборгованість за кредитом (тілом кредиту) у сумі 30 589,12 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 38 686,47 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за кредитним договором №PLRMGK00007887 від 30.08.07 року.

У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.04.2015 року судові рішення місцевого та апеляційного судів скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 жовтня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, «Юкрейн мортгейдж лоун файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» про стягнення заборгованості за кредитним договором, визнання виконаними зобовязань за кредитними договором та договором купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги відмовлено повністю.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про розірвання кредитного договору, відшкодування шкоди відмовлено повністю.

ПАТ КБ «ПриватБанк» оскаржив рішення місцевого суду, в апеляційній скарзі просить його змінити в частині відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов банку задовольнити повністю, оскільки вважає, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

В іншій частині просив рішення залишити без змін.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та її представник просять рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вважають, що рішення суду ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10.11.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № PLRMGK21367719, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 30 тис. доларів США терміном до 10.11.2016 року на придбання житла.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 10.11.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2О укладений договір іпотеки, згідно з яким остання передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1.

14.11.2006 року до Державного реєстру іпотек було внесено запис приватним нотаріусом ОСОБА_3

Суд першої інстанції також віно врахував, що 19.02.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» укладений договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечний кредит, у тому числі за вищевказаним договором.

В подальшому між банком та ОСОБА_2О був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику у строк з 31.07.2007 року по 28.07.2009 року включно кредитні кошти у розмірі 1 950 доларів США на споживчі цілі.

Окрім того, 30.08.2007 року між банком та ОСОБА_2О укладений кредитний договір, згідно з умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику на строк з 30 серпня 2007 року по 28 серпня 2027 року включно кредитні кошти у розмірі 35 400 доларів США, з яких 30 тис. доларів США на придбання житла, а 5 400 доларів - на сплату страхових платежів.

Згідно п. 7.3 договору забезпеченням виконання зобов'язань за цим договором є чотирьох кімнатна квартира АДРЕСА_2.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 10.08.2010 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року, у позові ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_2О заборгованості за цим же кредитним договором від 30.08.2007 року у розмірі 285 496,83 грн. відмовлено.

Вказаним рішенням суду встановлено, що 30.08.2007 року кредитний договір від 10.11.2006 року був переукладений на ту ж саму суму, зі сплатою тих же відсотків, терміном до 28 серпня 2027 року.

При ухваленні рішення враховано, що 19.02.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (продавець) та «Юкрейн мортгейдж лоун файненс№ 1 ПІ-ЕЛ-СІ» (покупець) укладений договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечний кредит.

Відповідно 16.03.2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 змінено іпотекодержателя квартири АДРЕСА_2 у Державному реєстрі іпотек із ЗАТ КБ «ПриватБанк» на «Юкрейн мортгейдж лоун файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ».

Відтак, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що на час укладання кредитного договору від 30.08.2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» не було кредитором за договором від 10.11.2006 року, а всі дії міг вчиняти лише як представник ОСОБА_2О «Юкрейн мортгейдж лоун файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ».

Судом встановлено, що будь-яка угода між Юкрейн мортгейдж лоун файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ та ОСОБА_2О з приводу порядку погашення заборгованості за кредитом відсутня.

У запереченнях ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначено, що кредитний договір від 30.08.2007 року був укладений з метою недопущення порушення виконання зобов'язань перед «Юкрейн мортгейдж лоун файненс № 1ПІ-ЕЛ-СІ» у частині активу ОСОБА_2О та з метою розрахунку з «Юкрейн мортгейдж лоун файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ», тому грошові кошти за кредитним договором від 30.08.2007 року були спрямовані на повне погашення заборгованості перед «Юкрейн мортгейдж лоун файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ».

Проте з умов кредитного договору від 30.08.2007 року вбачається, що кредит надається ОСОБА_2О шляхом надання коштів готівкою через касу (п. 7.1 Договору) на споживчі цілі і зміни до договору щодо його цільового призначення не вносилися. Підпису на меморіальних касових ордерах про перерахунок коштів на погашення кредиту за кредитним договором від 10.11.2006 року ОСОБА_2О не ставила, відповідних розпоряджень не надавала.

При цьому, із матеріалів справи вбачається, що незважаючи на тривалий розгляд справи, банком не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 погодилася на перерахунок грошових коштів за кредитним договором від 30 серпня 2007 року на погашення інших кредитних зобовязань.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

З урахуванням вище викладеного, оскільки доказів належного виконання банком своїх зобовязань надано не було, то колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, що вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» є необґрунтованими, а тому до задоволення не підлягають.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують та зводяться до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права.

Посилання апелянта на своєчасність виконання ним взятих на себе зобовязань, судом до уваги не приймаються оскільки меморіальні ордери на які посилається ПАТ КБ «ПриватБанк» не містять всі необхідних реквізитів визначених п. 4.8постанови Правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254 «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України», а саме підписів відповідального виконавця та підписів уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження), що могло призвести до можливого нецільового використання коштів.

За таких обставин рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до до ч. 4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції у повній мірі враховані мотиви суду касаційної інстанції, з підстав яких були скасовані попередні судові рішення по даній справі.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд може вийти за межі доводів апеляційної скарги, але не вимог скарги. Зокрема, суд не може перевіряти законність рішення суду у частині що не оскарєжується (ст. 11 ЦПК України).

Оскільки, рішення суду в частині відмови у задоволенні позові ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про розірвання кредитного договору та відшкодування шкоди сторонами не оскаржується, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для перегляду рішення суду у цій частині.

Проте, колегія суддів не може погодися із рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог до «Юкрейн мортгейдж лоун файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ»з таких підстав.

Так, статтею 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до вимог ст.1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення не звернув увагу на те, що між сторонами виник спір, повязаний з господарською діяльністю відповідача за первісним позовом «Юкрейн мортгейдж лоун файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ», як юридичною особою, що витікає з укладеного 19.02.2007 року договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечний кредит між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (продавець) та «Юкрейн мортгейдж лоун файненс№ 1 ПІ-ЕЛ-СІ» (покупець), а тому, відповідно до положень ст.ст.1,12 Господарського процесуального кодексу України позовні вимоги до «Юкрейн мортгейдж лоун файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ»підлягають розгляду за правилами господарського судочинства.

У Постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року справа № 6-1323цс-15 викладена правова позиція, відповідно до якої, згідно статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із частиною другою статті 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України№ 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд провадиться за правилами іншого судочинства.

У відповідності до вимог ч.1 ст.310 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

За правилом п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Положеннями статті 206 ЦПК України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи вищевикладене, справа в частині відмови в задоволенні позовних вимог до «Юкрейн мортгейдж лоун файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ»не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а рішення місцевого суду в цій частині підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Позивачу ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно розяснити, що розгляд таких справ відноситься до юрисдикції господарських судів.

У іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 205, 303, 307, 309, 310 314, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 жовтня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог до «Юкрейн мортгейдж лоун файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» - скасувати, а провадження в частині позовних вимог до «Юкрейн мортгейдж лоун файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ закрити.

У іншій частині рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя В.П. Пікуль

Судді: С.Б. Бутенко

ОСОБА_5

Згідно оригіналу

суддя В.П. Пікуль