Справа № 522/9978/15-ц
Провадження № 2/522/6580/15
Приморський районний суд міста Одеси в складі:
Головуючого судді Погрібного С.О.
за секретаря судового засідання Солодкої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,
Позивач звернувся до суду із вказаними позовними вимогами, просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором позики у розмірі 7200000,0 гривень. В обґрунтування позову посилався на наступне. 04 серпня 2010 року ОСОБА_2 під розписку позичив у позивача грошові кошти у розмірі 7200000,0 гривень. Згідно з вказаною розпискою відповідач зобов'язався повернути борг до 01 березня 2013 року. Втім, в узгоджений строк ОСОБА_2 обовязок з повернення суми позики не виконав, у звязку із чим позивач змушений звернутись до суду із вказаним позовом. При цьому, ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_2, у звязку із чим позивач вважає, що позичені гроші є спільною сумісною власністю подружжя, з огляду на що просить стягнути суму боргу у солідарному порядку.
Відповідачі у судове засідання не зявилися неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у звязку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив розглянути справу за відсутності відповідачів, які не зявилися, у порядку заочного розгляду.
Позивач надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу та задовольнити позов за його відсутності.
Суд дослідив матеріали справи, за наслідками чого вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.
Судом встановлено, що 04 серпня 2010 року ОСОБА_2 Любиморвич позичив у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 7200000,0 гривень, що підтверджується власноруч складеною ОСОБА_2 розпискою.
Згідно з зазначеною розпискою відповідач зобов'язався повернути у строк до 01 березня 2013 року.
Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою виконати свої зобов'язання та повернути борг, але й до моменту постановлення рішення зазначена заборгованість не погашена, доказів належного виконання зобовязання в повному обсязі суду не представлено.
Таким чином, між сторонами виникло зобовязання із договору позики, за яким боржник зобовязався повернути позикодавцеві (позивачу) таку ж суму грошових коштів (суму позики), яка ним отримана.
На вимогу позивача ОСОБА_2 в порушення своїх договірних зобовязань суму позики не повернув. На прохання про добровільну сплату заборгованості відповідач не реагує, відмовляється виконати зобовязання, що підтверджується фактом предявлення суду оригіналу названої розписки без відмітки про повернення всієї суми боргу.
Суд дійшов висновку, що між сторонами виникло зобовязання із договору позики, за яким боржник (відповідач) зобовязався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики), яка ним отримана від позивача.
Зазначений договір оформлений письмовою розпискою, складеною відповідачем, та яку було передано позивачу, та яка є борговим документом.
За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документа у кредитора без відповідної помітки про виконання зобовязання свідчить про невиконання останнього.
При цьому, грошові кошти, позичені відповідачем отримані ним під час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, про що свідчить відповідна відмітка у паспорті відповідача.
Згідно ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.
За правилом ч.3 ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Враховуючи, що такі обставини належним чином відповідачами належним чином заперечені не були, у суду відсутні підстави не визнавати отримані кошти за договором позики особистою приватною власністю ОСОБА_2
Таким чином, грошове зобовязання виконано відповідачами належним чином не було, чим порушено вимоги ст. 1049 ЦК України, за якою позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику в строки й у порядку, установлений договором. При цьому, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобовязання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України.
Згідно із ст. ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.
Враховуючи наведені положення закону, а також встановлені обставини по справі суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнути з відповідачів у солідарному порядку 7200000,0 гривень.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі.
У відповідності до ст.88 ЦПК України у звязку із частковим задоволенням позову підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках на користь позивача 3654,0 гривень судового збору.
Керуючись ст.ст. 16, 526, 527, 530, 611, 1049 ЦК України, ст.61 СК України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.
Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 7200000,0 (сім мільйонів двісті тисяч) гривень.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму судового збору 3654,0 гривень.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення з заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: С.О. Погрібний

02.12.2015