Справа № 274/1029/15-ц Провадження № 2/0274/806/15
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
08.12.15 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши цивільну справу за позовомПриватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій", представниками якого є ОСОБА_1, ОСОБА_2,
доОСОБА_3, представником якого є ОСОБА_4,
простягнення заборгованості,
та за зустрічним позовомОСОБА_3
доПриватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій"
провизнання недійсним договору,
У березні 2015 р. Приватне акціонерне товариство "Лізинг інформаційних технологій" (далі Товариство) звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_3 заборгованість за невиконання договірних зобов'язань (за договором про отримання обладнання в системі LeaseIt № 120308103 від 04.04.2011 р., далі Договір від 04.04.2011 р.) у розмірі 53 744,44 грн.
Як вбачається з заяви від 08.12.2015 р. представника ОСОБА_3, вони проти задоволення позову заперечують, але мотивів цієї позиції не наводять.
У вересні 2015 р. ОСОБА_3 звернувся з зазначеним зустрічним позовом, у якому просить визнати недійсним Договір від 04.04.2011 р., укладений між ним та Товариством (а. с. 81 83).
Товариство проти зустрічного позову заперечило, посилаючись на те, що окремі обставини, на які ОСОБА_3 посилається у зустрічній позовній заяві, не відповідають дійсності, Договір від 04.04.2011 р. відповідає загальним засадам та вимогам цивільного законодавства України (а. с. 91 97).
Судом з'ясовано, що між Товариством (Оператор LeaseIt) в особі фізичної особи підприємця ОСОБА_5 (Постачальник) , який діяв на підставі довіреності від 01.03.2011 р. № 11030101 (а. с. 35), та ОСОБА_3 (Клієнт) було укладено Договір від 04.04.2011 р. (а. с. 18).
Відповідно до умов Договору від 04.04.2011 р. Клієнт бере участь в системі LeaseIt, зокрема, отримує ІТ-обладнання та інші товари від Постачальників учасників системи LeaseIt, а також отримує послуги на умовах, визначених обраним Клієнтом Пакетом фінансування LeaseIt (Пакет LeaseIt), а Оператор LeaseIt зобов'язується на підставі заяви Клієнта забезпечити передачу Клієнту обладнання (ІТ-обладнання, запасних частин, комплектуючих, витратних матеріалів тощо) обраним Клієнтом Постачальником та надання Клієнту послуг, за умови виконання Клієнтом вимог, передбачених Пакетом LeaseIt. Порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг Клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIt (Правила, що є невід'ємною частиною цього договору) (пункти 1.1, 1.2. Договору від 04.04.2011 р.).
Згідно з умовами Договору від 04.04.2011 р. умови, за якими ІТ-обладнання, інші товари надаються Клієнту, визначаються Правилами LeaseIt. Передання Клієнту ІТ-обладнання та інших товарів відбувається за актом прийому-передачі, який підписується Клієнтом та Постачальником. Клієнт оплачує на користь Оператора LeaseIt платежі згідно з умовами Пакету LeaseIt та цим договором. Клієнт отримує рахунки Оператора LeaseIt в строк до 10 числа поточного місяця та сплачує платежі в строк до 20 числа поточного місяця. Клієнт зобов'язаний своєчасно в повному обсязі сплачувати платежі, передбачені Пакетом LeaseIt та цим договором (пункти 2.1, 2.2, 3.1, підпункт 5.4.2 пункту 5.4 Договору від 04.04.2011 р.)
З Договору від 04.04.2011 р. вбачається, що ОСОБА_3 було обрано Пакет LeaseIt Десятка з такими умовами: платіж при отриманні обладнання 10%, кількість місячних платежів (крім першого) дев'ять, розмір місячних платежів рівними частинами.
На виконання умов Договору від 04.04.2011 р. Постачальник передав Клієнту (ОСОБА_3) мобільний телефон Nokia N8 Dark Grey вартістю 6 934,86 грн., що підтверджується актом приймання-передачі майна від 11.04.2011 р. № 120308103 (а. с. 26) та не заперечується Товариством та ОСОБА_3.
Зі змісту позовної заяви, умов Договору від 04.04.2011 р. та структури від 18.02.2015 р. № НОМЕР_1 грошових нарахувань та надходжень (а. с. 27) вбачається, що ОСОБА_6 повинен був сплатити Товариству першій платіж під час отримання мобільного телефону Nokia N8 Dark Grey у розмірі 693,49 грн., наступні вісім платежів до 20-го числа кожного місяця у розмірі 693,48 грн., останній дев'ятий платіж до 20-го числа дев'ятого місяця у розмірі 693,53 грн., фактично він сплатив усього 5 993,15 грн., у тому числі з простроченням строку платежу.
Як випливає зі змісту зустрічної позовної заяви ОСОБА_6, він проти цього не заперечує.
Разом з тим, ОСОБА_6 просить визнати недійсним Договір від 04.04.2011 р., посилаючись на те, що:
перші сім платежів за Договором від 04.04.2011 р. він оплатив вчасно, а потім йому зателефонували та повідомили про реорганізацію (Товариства), та проінформували, що нові реквізити для сплати платежів йому повідомлять додатково, він протягом кількох місяців намагався отримати ці реквізити, однак їх йому повідомили тільки через півроку по телефону, пояснивши також, що він має сплатити 1 000,00 грн. і його борг за цим договором буде списано;
з Договором від 04.04.2011 р. та Правилами LeaseIt (які, як зазначалось вище, є невід'ємною частиною цього договору), він ознайомився при отриманні копії позовної заяви та доданих до неї документів.
Однак, в порушення частини третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України (кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом), ОСОБА_6 не надав будь-яких доказів на підтвердження цих обставин.
Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним Договору від 04.04.2011 р., а тому у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 має бути відмовлено.
Як зазначалось вище, ОСОБА_6 на виконання умов Договору від 04.04.2011 р. сплатив Товариству усього 5 993,15 грн. у тому числі з простроченням строку платежу.
Зі змісту позовної заяви та структури від 18.02.2015 р. № НОМЕР_1 грошових нарахувань та надходжень випливає, що з цієї суми 1 113,43 грн. були зараховані Товариством на погашення плати за прострочення платежів, а 4 879,72 грн. на погашення місячних орендних платежів, при цьому ОСОБА_6 має сплатити Товариству також плату за прострочення щомісячних платежів у розмірі 51 610,10 грн. та 79,20 грн. компенсації понесених витрат, пов'язаних з отриманням виконання зобов'язання (а. с. 27).
Суд зазначає, що у якості підстави нарахування плати за прострочення щомісячних платежів (1 113,43 грн. та 51 610,10 грн.) Товариство у позовній заяві посилається на пункт 14.2 Правил LeaseIt.
Однак, будь-яких посилань на те, що є підставою нарахування компенсації понесених витрат, пов'язаних з отриманням виконання зобов'язання (79,20 грн.), позовна заява не містить.
Не передбачено таке нарахування і умовами Договору від 04.04.2011 р.
З урахуванням наведеного у попередніх двох абзацах Суд вважає, що вимога Товариства про стягнення на його користь з ОСОБА_3 79,20 грн. компенсації понесених витрат, пов'язаних з отриманням виконання зобов'язання, є безпідставною.
Щодо нарахування плати за прострочення щомісячних платежів (1 113,43 грн. та 51 610,10 грн.), Суд вказує, що пунктом 14.2 Правил LeaseIt передбачено, що у разі несвоєчасної оплати Клієнтом нарахованого платежу Клієнт сплачує на користь Оператора LeaseIt плату за прострочення платежу: в розмірі 5% від погашеної суми простроченого платежу, якщо погашення простроченого платежу здійснюється у розрахунковому періоді, на який припадає дата оплати за договором; в розмірі 10% від суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюється після закінчення розрахункового періоду, на який припадає дата оплати за договором (а. с. 23, зворотній бік).
Вказана норма пункту 14.2 Правил LeaseIt не передбачає сплату плати за прострочення платежу щомісячно, тобто така сплата має бути разовою (у разі прострочення платежу, один раз за кожний прострочений платіж).
Між тим, як вбачається з структури від 18.02.2015 р. № НОМЕР_1 грошових нарахувань та надходжень, Товариство нараховувало таку сплату щомісячно, зарахувало на її погашення нараховану таким чином суму у розмірі 1 113,43 грн. та просить стягнути нараховану таким саме чином суму у розмірі 51 610,10 грн. (а. с. 27).
Таке нарахування суперечить пункту 14.2 Правил LeaseIt та не ґрунтується на таких загальних засадах цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України), оскільки у такому разі розмір заборгованості ОСОБА_6 (у виді плати за прострочення платежу) буде більше ніж у 7,5 разів перевищуватиме вартість придбаного ним товару (мобільного телефону Nokia N8 Dark Grey).
У структурі від 18.02.2015 р. № НОМЕР_1 грошових нарахувань та надходжень (а. с. 27) зазначено, що у квітні 2012 р. ОСОБА_3 сплатив на користь Товариства 1 000,00 грн., тобто прострочив сплату платежів за три періоди у загальному розмірі 2 080,49 грн. (693,48 + 693,48 + 693,53).
За такої обставини Суд, зважаючи на положення пункту 14.2 Правил LeaseIt, приходить до висновку, що розмір плати за прострочення платежу у цьому випадку становить 208,05 грн. (сума простроченого платежу: 693,48 + 693,48 + 693,53 (три несплачених платежі) = 2 080,49 * 10%)
Тобто з 1 000,00 грн., які були сплачені ОСОБА_3 у квітні 2012 р, 208,05 грн. мають бути зараховані як плата за прострочення платежу, а інші (791,50 грн.) як погашення місячних орендних платежів.
Таким чином, розмір загальної заборгованості ОСОБА_7 за Договором від 04.04.2011 р. складає 1 288,99 грн. (2080,49 791,50).
Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Беручи до уваги наведене, позов Товариства підлягає частковому задоволенню: на його користь з ОСОБА_6 підлягає стягненню 1 288,99 грн.
Відповідно до частини першої статті 79, частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Таким чином, з ОСОБА_3 на користь Товариства підлягають стягненню 12,89 грн. (судовий збір).
Керуючись статтями 1 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 57 60, 64, 77, 88, 208, 209, 212 215 Цивільного процесуального кодексу України,
Позов Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" заборгованість за невиконання договірних зобов'язань (за договором про отримання обладнання в системі LeaseIt № 120308103 від 04.04.2011 р. у розмірі 1 288,99 грн.
У задоволенні іншої частини позову відмовити.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій"у якості відшкодування судових витрат 12,89 грн.
рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано;
у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом;
апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення;
особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя В.В. Корбут