Справа № 530/1545/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

12.11.2015 року місто Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області

в складі головуючого судді Демянченка С.М.

при секретарі - Тараненко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зіньків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Полтавської області, треті особи: служба у справах дітей ОСОБА_2 районної державної адміністрації Полтавської області, ОСОБА_3 про повернення дитини до матері,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Полтавської області, треті особи: служба у справах дітей ОСОБА_2 районної державної адміністрації Полтавської області, ОСОБА_3 про повернення дитини до матері.

З позову ОСОБА_1 вбачається, що заочним рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 05.05.2014 року у позивача був відібраний малолітній син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та переданий під опіку баби ОСОБА_3. 29.11.2013 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_5 і проживає в його господарстві за адресою с. Капулівка Нікопольського району Дніпропетровської області. На даний час дитина проживає з позивачкою за адресою село Капулівка, Нікопольського району Дніпропетровської області. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що на даний час відсутні причини які перешкоджали їй у належному вихованні дитини, вона змінила своє ставлення до сина, дитина проживає з нею та чоловіком ОСОБА_5 останнього син називає татом, ОСОБА_4 відвідує Капулівську загальноосвітню школу, має сталі звязки з однолітками. В звязку з вищевикладеним позивач звернулася з вищезазначеним позовом до суду і просила суд ухвалити рішення, яким повернути їй неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 відібраного за рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 05.05.2014 року.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилась, надіслала до суду клопотань про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, представник відповідача ОСОБА_2 районної державної адміністрації Полтавської області ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, представники третіх осіб служби у справах дітей ОСОБА_2 районної державної адміністрації Полтавської області ОСОБА_7, представник органу опіки та піклування ОСОБА_2 районної державної адміністрації Полтавської області ОСОБА_8 не заперечували стосовно задоволення позову, представник служби у справах дітей Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, орган опіки та піклування Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не зявилися, надіслали листа в якому просили розгляд справи провести за їх відсутності, не заперечували стосовно задоволення позову, третя особа ОСОБА_3 не заперечувала стосовно задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення осіб які беруть участь у справі, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про повернення дитини матеріпідлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Нормою ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народився 21.09.2006 року і його батьками були ОСОБА_9 та ОСОБА_10.( а.с.17). ОСОБА_5 та ОСОБА_10 29.11.2013 року зареєстрували шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_5(а.с.6). Заочним рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 05.05.2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 районної державної адміністрації Полтавської області про позбавлення ОСОБА_5 (до шлюбу ОСОБА_10) ОСОБА_11 батьківських прав та стягнення аліментів задоволено частково, у відповідачки було відібрано неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, без позбавлення батьківських прав та передано під опіку бабі ОСОБА_3. Підставою відібрання дитини стало те, що ОСОБА_1 порушила обовязки по вихованню і утриманню дитини( а.с.9-11).

Відповідно до ст. 5 Сімейного Кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім'ї; забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство; забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Згідно вимог ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно Принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

Стаття 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27.02.1991р. визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Стаття 18 Конвенції про права дитини закріплює, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють,несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 6 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток,навчання,невиконання та ухилення від виконання батьківських обовязків відповідно до закону.

На даний час позивачка ОСОБА_1 проживає разом з чоловіком ОСОБА_5 в селі Капулівка, вулиця Свердлова,10, Нікопольського району Дніпропетровської області за час проживання за вищевказаною адресою характеризується з позитивної сторони, до адміністративної відповідальності не притягувалася, веде здоровий спосіб життя (а.с.19). Актом обстеження умов проживання Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області від 31.08.2015 року встановлено, що за адресою: с. Капулівка, вулиця Свердлова, 10, Нікопольського району Дніпропетровської області проживає сімя ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_12 Для виховання дітей створені належні умови, є спальне місце, меблі для зберігання дитячих речей, іграшки, одяг у достатній кількості, члени сім'ї підтримують між собою дружні стосунки ( а.с.16), позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отримує державну допомогу, ОСОБА_5 працює та отримує заробітну плату близько двох тисяч гривень. Згідно висновку ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 08.12.2014 року № 01-48/137 доцільним є повернути на виховання матері ОСОБА_1 малолітнього сина ОСОБА_4 ( а.с.14). Згідно висновку служби у справах дітей Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 04.11.2015 року № 806 доцільним є повернути дитину ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_1В.( а.с.80).

Відповідно до ч.3 ст.170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що причини, які слугували підставою для відібрання малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у матері ОСОБА_1 без позбавлення батьківських прав, наразі відпали, відповідачка створила всі необхідні умови для виховання дитини, має змогу матеріально забезпечити дитину, цікавиться її здоров'ям, фізичним та духовним розвитком, тобто належним чином виконує свої батьківські обов'язки. Повернення дитини матері відповідає інтересам самої дитини.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 10, 11,60, 212, 213, 214, 215, 367 ЦПК України, ст.ст. 5, 150, ч. 3 ст. 170 СК України, Декларацією прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959 року, Конвенцією про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27.02.1991р., ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Полтавської області, треті особи: служба у справах дітей ОСОБА_2 районної державної адміністрації Полтавської області, ОСОБА_3 про повернення дитини - задовольнити.

Повернути неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 відібраного згідно заочного рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 05.05.2014 року на виховання матері ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 жительці села Капулівка, вулиця Свердлова, 10, Нікопольського району Дніпропетровської області.

Рішення суду підлягає до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -