печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Москаленко К.О.,

за участю секретаря - Козачук К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання додаткової угоди недійсною,-

В С Т А Н О В И В :

13.06.2014 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, просить визнати Додаткову угоду №1 від 25.06.2009 до Кредитного договору №014/2548/74/52764 від 26.02.2007, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ«Райффайзен Банк Аваль» недійсною з підстав, передбачених ст.ст.203, 215 ЦК України. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що вказану Додаткову угоду, згідно умов якої збільшилась фактична сума заборгованості по кредиту на суму заборгованості за процентами, яка складає 13 954,75 доларів США, позивач не підписував, про що зазначено у висновку експерта від 01.04.2013 №01/В. За вказаних обставин позивач вважає, що укладення Додаткової угоди №1 не відповідало його внутрішній волі, а тому наявні підстави для визнання її недійсною.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини та доводи, просив позов задовольнити.

Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання свого уповноваженого представника не направив. Згідно поданої заяви просив проводити розгляд справи за відсутності представника та врахувати наявні в матеріалах справи письмові заперечення. У поданих письмових запереченнях, представник відповідача зазначив про відсутність належних та достатніх доказів того, що позивач не мав волевиявлення на укладення Додаткової угоди №1, оскільки позивач, укладаючи Додаткову угоду №2, погодився та підтвердив існування Додаткової угоди №1. Крім того, послався на те, що позивач здійснював погашення кредиту згідно доданого до Додаткової угоди №1 Графіку погашення, а тому вважає відсутніми підстави стверджувати про неукладення Додаткової угоди №1.

Суд, враховуючи думку представника позивача визнав можливим розгляд справи за відсутності представника відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх шляхом дослідження письмових доказів, приходить до наступного.

Судом встановлено і вказана обставина не заперечувалась представником позивача, що 26.02.2007 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (відповідач по справі) та ОСОБА_1 (позивач по справі) було укладено Кредитний договір №014/2548/74/52764, відповідно до умов якого відповідач надав позивачу кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 300000 доларів США зі сплатою процентів в розмірі 13,25% та з остаточним поверненням 26.02.2027. (а.с.5-8)

25.06.2009 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та іншою особою від імені позивача була укладена Додаткова угода №1 до Кредитного договору №014/2548/74/52764, яка підписана від імені позивача іншою особою з наслідуванням його підпису. (а.с.9-10) Вказана обставина пітверджується висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 27.02.2015 за №13125/13126/14-32, складеним експертами Київського науково-дослідного інститут судових експертиз, який приймається судом до уваги як належний та допустимий доказ. (а.с.112-115). Відповідно до умов вказаної Додаткової угоди з метою зменшення фінансового навантаження на позивачльника сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором у порядку, наведеному у цій Додатковій угоді.

14.09.2010 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 була укладена Додаткова угода №2 до Кредитного договору №014/2548/74/52764, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди про зміну умов погашення кредиту.(а.с.58-59)

Факт укладення позивачем вказаної Додаткової угоди №2 представником позивача не заперечувався.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З наданого відповідачем розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором вбачається, що позивач погашав заборгованість кредиту та процентів згідно наведеного у Додатку №1 Графіку погашення заборгованості, у тому числі з 31.07.2009р., тобо після укладення оспорюваної Додаткової угоди №1.(а.с.53-57) Інших даних та доказів на спростування вказаного суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.215, ч.3 ст.203 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання вимог того, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

При встановленні обставин відсутності у позивача вільного волевиявлення, яке б відповідало його внутрішній волі, на укладення Додаткової угоди №1, суд виходить з встановлених обставин справи та наявних в матеріалах справи належних та допстимих доказів, оцінюючи докази з позиції їх достатності в сукупності та взаємозв'язку, і надходить до висновку, що дані з висновку експерта про те, що позивач не підписував Додаткову угоду №1, не є достатніми для встановлення вказаної обставини, оскільки як вбачається з умов Додаткової угоди №2, яка в свою чергу змінює умови Додаткової угоди №1, Графіку погашення кредиту та розрахунку заборгованості позивач, укладаючи Додаткову угоду №2 був обізнаний про наявність Додаткової угоди №1 та її умовами, так само і про розмір заборгованості за кредитом та процентами, встановлений оспорюваною Додатковою угодою №1, погашення якої було здійснено позивачем вже після укладення Додаткової угоди №1.

Враховуючи вищевикладене, суд виходить з того, що оспорювана Додаткова угода №1 у відповідності до вимог ст. 207 ЦК України укладена у письмовій формі, зокрема підписана сторонами, а тому підстав згідно ст. 1055 ЦК України вважати цю угоду нікчемною на час розгляду справи відсутні і судом не встановлені.

Таким чином, виходячи з встановлених судом обставин справи та положень чинного законодавства, яким регламентовано спірні правовідносини, суд надходить до висновку, про відсутність підстав згідно ч.1 ст.215, ч.3 ст.203 ЦК України для визнання оспорюваної Додаткової угоди №1 недійсною.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати стягненню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.3, 5, 6, 203, 215, 1054 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 61, 212, 213, 215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання додаткової угоди недійсною, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя К.О. Москаленко