Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Кафідової О.В., Попович О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Корольовський відділ державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, про переведення прав та обов'язків співвласника-боржника з проведенням відповідного перерахунку, за касаційними скаргами ОСОБА_5 та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 16 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та просив перевести на нього права та обов'язки ОСОБА_4 на ⅓ частку квартири АДРЕСА_1, зменшивши суму боргу на 111 100 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконанні у Корольовському відділі державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції перебувають виконавчі провадження № 31956826 та № 31952939 з примусового виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2011 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2 054 474 грн. та 2 480 грн. В ході виконання рішення суду встановлено, що боржник є власником ⅓ ідеальної частки квартири АДРЕСА_1. Відповідно до висновку незалежного будівельно-технічного дослідження від 22 жовтня 2013 року, виділ у натурі частки квартири боржника неможливий, а дійсна ринкова вартість даної частки визначена на рівні 111 100 грн. Оскільки боржник ухиляється від виконання судового рішення, просив позов задовольнити.

Під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_7 померла, її правонаступником залучено ОСОБА_5.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 26 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 16 березня 2015 року, позов задоволено. Переведено на ОСОБА_3 права та обов'язки (право власності) співвласника - боржника ОСОБА_4 на ⅓ частку квартири АДРЕСА_1, зменшивши суму боргу ОСОБА_4 перед ОСОБА_8 на 111 100 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційні скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, яким позов задоволено, апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_4 не виконав зобов'язання перед позивачем, покладене на нього рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2011 року, добровільно не реалізував частку у майні, що належить йому на праві спільної часткової власності, інші співвласники свого бажання придбати частку боржника у праві власності на квартиру не висловили.

Проте погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням установленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду було зумовлено поважними причинами.

Таким вимогам закону судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_3 2 054 474 грн. боргу та 2 480 грн. судових витрат.

За виконавчими листами, виданими на підставі вказаного рішення, відкрите відповідне виконавче провадження, що підтверджується постановами про відкриття виконавчого провадження № 31956826, № 31952939 від 02 квітня 2012 року.

З інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно від 15 липня 2013 року вбачається, що ОСОБА_4 є власником ⅓ ідеальної частки квартири АДРЕСА_1.

Судами вірно встановлено, що правовідносини сторін урегульовані ст. 366 ЦК України.

За змістом ст. 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

11 жовтня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_4 з пропозицією здійснити продаж зазначеної частки вказаної квартири для погашення частини боргу, та до ОСОБА_5, ОСОБА_7 з пропозицією придбати у боржника вказану частку квартири, що підтверджується копіями листів, повідомленнями про їх вручення та свідоцтвами нотаріуса (а.с. 20 - 35).

За правилами диспозитивності цивільного судочинства, зокрема ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вирішуючи спір, апеляційний суд не врахував, що за змістом ст. 366 ЦК України переведення права та обов'язків співвласника - боржника можливо лише в разі відмови боржника від продажу своїх частки у справі спільної часткової власності, та, якщо у співвласника - боржника недостатньо для цього іншого майна.

Разом з тим, заперечуючи проти позовних вимог в апеляційній скарзі відповідач зазначив, що боржник не відмовляється від продажу своєї частки у праві спільної власності, інші співвласники згодні придбати частку боржника, а кошти від продажу будуть перераховані кредитору, однак майно перебуває під арештом.

Апеляційний суд не звернув уваги на такі доводи відповідача та не спростував їх належними та допустимими доказами.

Крім того, відповідно до частин 1, 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

За змістом ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» нормативно-правовими актами з оцінки майна можуть бути передбачені строки дії звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) від дати оцінки або дати її затвердження (погодження) замовником.

Згідно з п. 23 Методики оцінки майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 року № 1891, висновок про вартість майна, складений для цілей приватизації майна шляхом викупу або продажу конкурентними способами (для договору купівлі-продажу, оголошення умов продажу, у тому числі повторного продажу), дійсний протягом шестимісячного строку від дати його затвердження.

Ухвалюючи рішення про переведення на позивача права співвласника на 1/3 частку спірної квартири в рахунок часткового погашення заборгованості у розмірі 111100 грн., апеляційний суд не звернув уваги на те, що така ринкова вартість спірної частки квартири була визначена висновком незалежного будівельно-технічного дослідження станом на 22 жовтня 2013 року, який знаходиться в матеріалах іншої цивільної справи № 296/167/14-ц.

Таким чином, у процесі розгляду даної справи апеляційним судом не дотримано вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. За умов суперечності та недостатності доказової бази для привального вирішення спору та прийняття мотивованого рішення, судом апеляційної інстанції не роз'яснено сторонам права щодо можливості заявити клопотання про призначення експертизи для визначення вартості частки боржника у спільному майні та наслідки невчинення вказаної процесуальної дії.

Оскільки зазначені підстави судом апеляційної інстанції належним чином не з'ясовувалися, висновок суду про наявність правових підстав для переведення прав та обов'язків співвласника - боржника з проведенням відповідного перерахунку є передчасним.

За таких обставин, ухвала апеляційного суду не може вважатись законною і обґрунтованою та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_5 та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 16 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: О.В. Кафідова

О.В. Попович

О.В.Умнова

І.М.Фаловська