Справа № 350/1975/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2353/2015
Головуючий у 1 інстанції Пулик М.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Беркій О.Ю.,

суддів: Пнівчук О.В., Василишин Л.В.,

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Перегінської селищної ради, ОСОБА_3, відділу містобудування та архітектури регіонального розвитку Рожнятівської РДА, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про визнання незаконним і скасування рішення сесії селищної ради, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Рожнятівського районного суду від 10 серпня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рожянівського районного суду від 10 серпня 2015 року провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 про визнання незаконним п.2 та п.2а рішення сесії Перегінскої селищної ради №175-42/2014 від 02 червня 2014 року та зобовязання Перегінської селищної ради внести зміни до свого рішення №175-42/2014 від 02 червня 2014 року та відмінити його умови, що обтяжують розробку технічної документації на земельній ділянці по вул. Глібова, 15 в смт. Перегінське для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд закрито.

На вказану ухвалу ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що Перегінська селищна рада своїм рішенням протиправно обтяжила його право на отримання у власність спірної частини земельної ділянки обовязком укладення договору сервітуту, а саме зобовязала його врахувати спільний заїзд до господарства ОСОБА_3, чим порушила його земельні права.

Вважає, що спільні заїзди відносяться до земель загального користування і не можуть передаватися у власність, проте, генеральним планом смт. Перегінське не передбачено спільного заїзду через земельну ділянку, яка передається йому у власність, до господарства ОСОБА_3, а передбачено заїзд до господарства останнього з іншого боку, і зміни у генеральний план забудови селища з цього приводу не внесені.

Вказує, що відповідач відмовляється укладати з ним договір сервітуту, оскільки вважає, що земля не може йому належати, тому що є громадською, в той же час землевпорядна організація ПП «Луги» відмовила йому у виготовлені технічної документації на приватизацію, оскільки спільний заїзд через земельну ділянку, яка передається йому у власність, не передбачений генеральним планом забудови селища.

Зазначає, що оскаржуване ним рішення порушує його законне право на отримання у власність земельної ділянки, що служить для обслуговування успадкованого після смерті його батьків домоволодіння, право на приватизацію якої батьки отримали у встановленому законом порядку за життя та розпочали процедуру приватизації, отримавши відповідне рішення сесії Перегінської селищної ради, однак не встигли її завершити.

Вважає, що він має право на завершення розпочатої його батьками приватизації земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Глібова у межах, які встановлені до початку процедури приватизації батьками.

Крім того, рішенням Рожнятівського районного суду від 10 серпня 2015 року в задоволені позовних вимог про визнання недійсним і скасування будівельного паспорта було відмовлено, однак позовні вимоги щодо оскарження рішення сесії Перегінської селищної ради та будівельного паспорта ОСОБА_5 є взаємоповязаними та не можуть розглядатися окремо.

Вказує, що ним заявлено позовну вимогу про визнання права на приватизацію спірної частини земельної ділянки, яку ОСОБА_3 вважає землею громадського призначення, а тому зазначений спір не є публічно-правовим, оскільки виник із цивільно-правових відносин, а тому заявлена ним позовна вимога повинна розглядатися у порядку цивільного судочинства.

У звязку з наведеним, просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити рішення, яким позов у цій частині задовольнити.

В засідання апеляційного суду апелянт ОСОБА_2 не зявився, хоча про час та місце судового розгляду належним чином був повідомлений.

ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, посилаючись на її безпідставність.

Представники Перегінської селищної ради та відділу містобудування, архітектури та регіонального розвитку Рожнятівської РДА в судове засідання не зявилися, направили суду клопотання у якому апеляційну скаргу заперечують та просять справу розглядати у їх відсутності.

Вислухавши доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є суміжними землекористувачами земельних ділянок по вул. Глібова в смт. Перегінське.

Рішенням Перегінської селищної ради № 175-42/2014 від 02 червня 2014 року було затверджено акт комісії з питань земельних відносин від 26 лютого 2014 року та надано дозвіл ОСОБА_2 (вул. Глібова, 15) на розробку технічної документації на земельні ділянки по вул. Глібова при умові врахування спільного заїзду до господарства ОСОБА_3 (вул. Глібова, 17) згідно будівельного паспорта забудови.

Рекомендовано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі ст. 100 ЗК України укласти договір на встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку для проходу та проїзду до земельної ділянки ОСОБА_2 або за рішенням суду.

Звертаючись до суду з позовом про визнання незаконним та скасування зазначеного рішення сесії в частині встановлення земельного сервітуту та обтяження рішення умовами, позивач посилався на те, що селищною радою незаконно було обтяжено його земельну ділянку сервітутом, оскільки генеральним планом забудови селища Перегінське не передбачено проїзду через його земельну ділянку до господарства ОСОБА_3

Закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 про визнання незаконними п.2 та п.2а рішення сесії Перегінської селищної ради та зобовязання внести зміни до свого рішення, суд першої інстанції виходив з того, що спір має публічно-правовий характер і підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки він виник із субєктом владних повноважень.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Положенням ст. 15 ЦПК України визначено компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ.

Так, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

У п. 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розяснено, що земельні відносини, субєктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а обєктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (ст. 1 ЦК України, ст. 2, 5 ЗК України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними ст. ст. 16, 21, 393 ЦК України, ст. 152 ЗК України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них субєкта владних повноважень, згідно зі ст. 15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (ст. ст. 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК України та інші), крім спорів, передбачених ч. 1 ст. 16 Закону України від 17 листопада 2009 року «Про відчуження земельних ділянок, інших обєктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (ст. ст.210, 211 ЗК України), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (ст. 212 ЗК України).

Відповідно до ст. 3 КАС України субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що спірні правовідносини виникли у звязку з наданням Перегінською селищною радою позивачу дозволу на розробку технічної документації на земельні ділянки при умові врахування спільного заїзду до господарства відповідача та рекомендовано сторонам укласти договір на встановлення земельного сервітуту.

Таким чином, спір, який виник між сторонами не є публічно-правовим, оскільки виник із цивільно-правових відносин, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю.

У звязку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, оскаржувана ухвала про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання незаконним п.2 та п.2а рішення сесії Перегінскої селищної ради №175-42/2014 від 02 червня 2014 року, зобовязання внести зміни до свого рішення та відмінити його умови підлягає скасуванню з направленням справи в цій частині позовних вимог до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Рожнятівського районного суду від 10 серпня 2015 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: О.В. Пнівчук

ОСОБА_6