Ухвала

іменем україни

2 грудня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Наумчук М.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 11 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_3, приватний нотаріус Широка Вікторія Анатоліївна, про захист прав споживача та визнання п. 2.3.1 кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2015 року позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11 листопада 2015 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду апеляційної інстанції змінити, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Зазначена стаття не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, тому при визначенні таких пільг слід керуватися, зокрема, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд правильно виходив із наведених положень законодавства та того, що позивач звільнений від сплати судового збору, при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат вирішується відповідно до ст. ст. 80, 88, п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України.

В ухвалі апеляційного суду відсутній висновок про те, що судові витрати підлягають стягненню з останнього в разі залишення поданого ним позову без задоволення, тому доводи касаційної скарги ОСОБА_2 про незаконність постановленої апеляційним судом ухвали в цій частині безпідставні.

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Із змісту зазначеної статті випливає, що у випадку залишення без задоволення позову особи, яка є споживачем та звільнена від оплати сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Не стягується в цьому випадку судовий збір і з позивача.

Доводи касаційної скарги, додані до неї матеріали, зміст оскаржуваної ухвали апеляційного суду, не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права при її постановленні.

На підставі наведеного та керуючись ст. 324, п. 5 ч. 4, ч. 5 ст. 328 ЦПК України, -

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_3, приватний нотаріус Широка Вікторія Анатоліївна, про захист прав споживача та визнання п. 2.3.1 кредитного договору недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 11 листопада 2014 року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ М.І. Наумчук