Справа № 742/4302/15-ц Провадження № 22-ц/795/2397/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Зарічна Л. А. Доповідач - Бечко Є. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 на ухвалу судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 листопада 2015 року про повернення позовної заяви ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання заповіту нікчемним,

треті особи Богданівська сільська рада Прилуцького району Чернігівської області, Прилуцька районна державна нотаріальна контора,

в с т а н о в и в:

Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 листопада 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повернуто позовну заяву до ОСОБА_7 про визнання заповіту нікчемним у звязку з тим, що справа не підсудна Прилуцькому міськрайонному суду Чернігівської області.

Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просили скасувати ухвалу суді і направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Апелянти наполягають, що суддя першої інстанції не зясував обставини справи, оскільки згідно ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_5, ОСОБА_6 суддя першої інстанції виходив з того, що справа не підсудна Прилуцькому міськрайонному суду Чернігівської області, оскільки позивачами зазначено одного відповідача, яким є ОСОБА_7, місце проживання якої вказано: АДРЕСА_1, а відповідно до вимог ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її перебування, що не відноситься до підсудності даного міськрайонного суду.

Проте з таким висновком судді погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до правил ст.122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до правил ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, не звернув належної уваги на той факт, що позивачами заявлені вимоги про визнання нікчемним правочину заповіту, складеного спадкодавцем відносно належної йому земельної ділянки, розташованої на території Даньківської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області.

Відповідно до п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч.1 ст.114 ЦПК України). Згідно з положеннями ст.181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст.358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна та застосування наслідків недійсності предявляються відповідно до ч.1 ст.114 ЦПК України за місцезнаходженням майна або основної його частини. Кваліфікація обєктів як нерухомого майна здійснюється відповідно до ст.ст.181, 190, 191 ЦК України. при цьому за місцезнаходженням нерухомого майна повинні предявлятися також позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна, яке створено в майбутньому (щодо інвестиційних договорів про будівництво нерухомого майна, договорів про участь у фонді фінансування будівництва тощо).

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскільки суддею місцевого суду допущено порушення норм процесуального права, то оскаржувана ухвала, відповідно до п.4 ч.1 ст. 311 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311 ч.1 п. 4, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 листопада 2015 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:Судді: