УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Амеліна В.І., Остапчука Д.О.,Дербенцевої Т.П., Савченко В.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області, третя особа - ОСОБА_7, про поновлення договорів оренди землі, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 20 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 30 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним право на поновлення договорів оренди земельних ділянок площею 67,78 га та 62,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на новий строк - з 16 січня 2014 року по 16 січня 2019 року, зобов'язати Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області, без прийняття рішення про поновлення договору оренди землі, укласти із ним додаткові угоди про поновлення договорів оренди цих земельних ділянок на попередніх умовах строком на 5 років, а саме з 16 січня 2014 року по 16 січня 2019 року.

На обгрунтування своїх позовних вимог посилався на ті обставини, що на підставі розпорядження голови Добровеличківської районної державної адміністрації 15 січня 2009 року між ним та Добровеличківською районною державною адміністрацією Кіровоградської області укладено договори оренди земельних ділянок площею 67,78 га та 62,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Липнязької сільської ради, строком на п'ять років, до 15 січня 2014 року.

За три місяці до закінчення строку дії договорів оренди він направив лист Головному управлінню Держземагентства у Кіровоградській області про наміри продовження договорів, однак відповіді не отримав, і вважав дію договорів пролонгованою та продовжував користуватись земельними ділянками.

Однак пізніше дізнався, що відповідач надав дозвіл на розроблення технічної документації щодо надання в оренду цих земельних ділянок іншій особі, просив задовольнити позов.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 20 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 30 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги тим, що судами порушені нормипроцесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову,суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд,виходив з того, що позивач неналежним чином не виконав вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та не надав Головному управлінню Держземагентства у Кіровоградській області проект додаткової угоди, чим порушив процедуру поновлення договорів оренди і позбавив орендодавця можливості реалізувати свої права та виконати обов'язки.

Проте з такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанційпогодитися не можна на таких підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно з законом, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржувані судовірішення не відповідають.

Судами встановлено, що 05 грудня 2008 року між Добровеличківською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та ОСОБА_6 укладено договори оренди землі, зареєстровані 15 січня 2009 року, за якими позивачу надано в оренду земельні ділянки сільськогосподарського призначення на території Липнязької сільської ради площею 67,78 га та 62,72 га строком на п'ять років, до 15 січня 2014 року.

16 жовтня 2013 року ОСОБА_6 направив Головному управлінню Держземагентства у Кіровоградській області лист-повідомлення про поновлення договорів оренди на ці земельні ділянки, проте відповіді не отримав та продовжує ними користуватись.

14 лютого 2014 року наказами Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок орієнтовною площею 67,7800 га та 62,7200 га в оренду строком на 49 років ОСОБА_7

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк, про що він має повідомити орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі, у строк, встановлений цим договором, але не пізніше, ніж за місяць до спливу строку договору, додавши до листа-повідомлення копію додаткової угоди.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»).

Ухвалюючи рішення, суди правильно встановили обставини справи про те, що між сторонами виникли відносини з оренди землі сільськогосподарського призначення для товарного виробництва, на які поширюється дія Закону України «Про оренду землі».

Разом з тим, встановивши, що позивач як орендар має переважне право на продовження оренди землі і у визначений договором і законом строк подав заяву про його продовження, суд першої інстанції належним чином не перевірив обставин справи, ухвалив рішення про відмову в задоволенні позову.

Суд не врахував, що позивач звернувся до суду з позовом та просив визнати за ним право на поновлення договору оренди землі з тих підстав, що він як орендар має переважне право на продовження договору, передбачене ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», та з тих підстав, що після закінчення дії договору він продовжує користуватись земельною ділянкою, а орендодавець не заперечив проти цього (ч. 6 ст. 33 цього Закону), не перевірив цих обставин.

При цьому суд не розглянув та не перевірив доводів позивача про його право на оренду землі з тих підстав, що після закінчення строку дії договору оренди він продовжує користуватись земельною ділянкою, а орендодавець проти цього не заперечував, не надав цим обставинам відповідної оцінки та не прийняв відповідного рішення.

Крім того, посилаючись на те, що позивач не направив орендодавцю проекту додаткової угоди, як на підставу для відмови у задоволенні позову, суд не перевірив та не мотивував, чи вплинуло це на волевиявлення сторін та чи може це бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Апеляційний суд цих недоліків не усунув, на порушення приписів ст. 303 ЦПК України не перевірив законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, постановив передчасну ухвалу про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно задовольнити, рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 20 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 30 червня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити, рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 20 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 30 червня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко