22-ц/775/649/2015(м)
Категорія 19 Головуючий у 1-й інстанції Подліпенець Є.О.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Лісового О.О., Ткаченко Т.Б.

секретаря Собецької О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Володарського районного суду Донецької області від 06 травня 2015 року у справі за позовом Національної академії Служби безпеки України до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані освітні послуги,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року позивач НА СБ України звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 16 серпня 2013 року з відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір № 1073 від про перепідготовку (надання освітньої послуги) бакалавра заочної форми навчання його сина ОСОБА_3. Наказом НА СБ України від 23 грудня 2014 року № 1045-ос ОСОБА_3 був відрахований з НА СБ України через академічну неуспішність. НА СБ України в повному обсязі дотрималася своїх зобов'язань за договором, однак відповідач, в порушення умов договору, своїх зобов'язань не виконав, допускаючи прострочення платежів за надані освітні послуги. Станом на 16 березня 2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 5007 грн. 49 коп., що складається: із заборгованості за надані освітні послуги в сумі 3640 грн., інфляційних втрат в сумі 1255 грн. 30 коп. та 3% річних від простроченого зобов'язання в сумі 112 грн. 19 коп., яку відповідач просив стягнути, а також судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 06 травня 2015 року позовні вимоги НА СБ України задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь НА СБ України заборгованість про надання освітньої послуги від 16 серпня 2013 року в розмірі 5007 грн. 49 коп., що складається: із заборгованості за надані освітні послуги в сумі 3640 грн., інфляційних втрат в сумі 1255 грн. 30 коп. та 3% річних від простроченого зобов'язання в сумі 112 грн. 19 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити.

Представник НА СБ України в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив апеляційну скаргу відповідача відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову НА СБ України, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 не виконав взятого на себе зобовязання з оплати освітньої послуги, наданої НА СБ України, за другий семестр навчання, тому з нього на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, а всього 5007 грн. 49 коп.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає вимогам закону, обставинам справи та зроблений у відповідності із зібраними у справі доказами.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 16 серпня 2013 року між НА СБ України та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір №1073 про підготовку (перепідготовку) спеціаліста за заочною формою навчання, за умовами якого НА СБ України взяло на себе зобовязання за рахунок коштів відповідача ОСОБА_2 здійснити підготовку студента ІНФОРМАЦІЯ_1, спеціаліст 7.160102033 «Організація захисту інформації з обмеженим доступом» в Навчальному-науковому інституті інформаційної безпеки Національної академії Служби безпеки України, який підписаний «виконавцем» - НА СБ України, «замовником» - ОСОБА_2, «студентом» - ОСОБА_3

За положеннями п.п.4.2, 4.3 загальна вартість освітньої послуги за заочною формою навчання становить 18 350 грн., вартість навчання за один навчальний рік становить 7340 грн.

Наказом т.в.о. ректора НА СБ України від 23 грудня 2014 року №1045-ос ОСОБА_3, студента першого курсу, було відраховано (за академічну неуспішність) на підставі рапорту в.о. заступника директора ННІ ІБ НА СБ України від 26 листопада 2014 року. Дія договору про надання освітніх послуг (навчання) припинена.

З довідки розрахунку вбачається, що 27 листопада 2013 року на імя позивача був внесений платіж за перший семестр в розмірі 3700 грн., оплата другого семестру в розмірі 3640 грн. станом на 16 березня 2015 року не проведена.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2, заперечуючи проти позову, належних та допустимих доказів з приводу того, що він не є стороною договору, оскільки його не підписував, а тому не має відповідати за договірними зобовязаннями, суду першої інстанції не надав.

В суді апеляційної інстанції за клопотанням відповідача була призначена судово-почеркознавча експертиза, провадження якої доручено експертам Сектору ТКЗОВС Маріупольського міського управління НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області. За висновком якої ( №1204 від 12 жовтня 2015 року) дати відповідь на питання "Чи виконаний підпис в розділі "замовник" в договорі №1073 від 16 серпня 2013 року про надання освітніх послуг, ОСОБА_2 чи іншою особою?" не уявляється можливим, у звязку з тим, що підписи не зіставні між собою, по транскрипції, загальному вигляду, у звязку з цим неможливо виявити комплекс ознак, необхідний для ідентифікації виконавця.

При цьому рукописні записи, в договорі №1073 від 16 серпня 2013 року про надання освітніх послуг в графі "замовник" (ПІБ, паспортні дані), в п.1.1, 4.2, 4.3, 4.4 договору та в розділі "Юридичні адреси і реквізити Сторін" в графі "замовник", виконані ОСОБА_2

Як зазначено експертом у дослідницькій частині при порівняні почерку, яким виконаний спірний текст у договорі, представленому на дослідження, з почерком у зразках рукописного тексту ОСОБА_2, встановлені збіги: за загальними ознаками (ступінь виробленості, будова елементів почерку, розмір, розгін, звязаність) та за окремими ознаками (рисунки №№ 1.6, 1.7 ілюстративної таблиці, що додана до висновку). Виявлені збіжні ознаки стійкі, суттєві і утворюють індивідуальну сукупність, достатню для висновку про те, що рукописні записи, в договорі №1073 від 16 серпня 2013 року про надання освітніх послуг, виконані ОСОБА_2 (а.с. 112-116).

Відповідач ОСОБА_2, не погоджуючись з висновком судово-почеркознавчої експертизи, жодного мотивування своєї незгоди не навів, клопотання про призначення додаткової чи повторної експертизи не заявляв. Його припущення щодо можливого впливу на експерта з боку позивача, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки судово-почеркознавча експертиза була призначена і проведена у відповідності до вимог процесуального законодавства, експертом відповідної кваліфікації, що має стаж експертної роботи понад 10 років, який був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених обовязків за ст.ст.384, 385 КК України.

Оскільки відповідачем ОСОБА_2 не було надано належних та допустимих доказів на підставі яких суд мав би можливість зробити висновок про те, що він не є стороною спірного договору, останній має відповідати за належне виконання зобовязань за цим договором.

З огляду на викладене, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.212 ЦПК України), правильно застосувавши положення ст.ст. 526, 610, 629, 901 та 903 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки позивачем НА СБ України умови договору про надання освітніх послуг у 2013-2014 роках були виконані у повному обсязі, а відповідач ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань за укладеним договором щодо оплати навчання не виконав, тому останній повинен виплатити виконавцю заборгованість з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, як це передбачено ст.625 ЦК України.

Розрахунок заборгованості за надані освітні послуги, який станом на 16 березня 2015 року становив 3640 грн., інфляційні втрати за період з 07 березня 2014 року по 28 лютого 2015 року в розмірі 1255 грн.30 коп., 3% річних за період з 07 березня 2014 року по 16 березня 2015 року в розмірі 112 грн.19 коп., судом першої інстанції перевірявся і відповідачем у апеляційному порядку не оскаржується.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на факт відсутності студента ІНФОРМАЦІЯ_2, як на підставу звільнення його від сплати за освітні послуги за другий семестр, є необґрунтованими.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що строк надання освітньої послуги починається з дати зарахування студента та закінчується датою його відрахування з вищого навчального закладу. Також у п.1.2 передбачено, що цей Договір діє протягом всього строку надання освітньої послуги, а в частині здійснення розрахунків до повного виконання зобовязань.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 зобовязаний був сплатити вартість освітньої послуги за весь термін дії договору, тобто за період з 08 березня 2014 року по 24 листопада 2014 року, або повідомити позивача про необхідність надання академічної відпустки чи необхідність дострокового розірвання договору за власним бажанням до початку другого семестру.

Також необґрунтованими є твердження відповідача про те, що позивач своєчасно не відрахував студента ІНФОРМАЦІЯ_3, як того вимагає п.5.2 Договору (за несвоєчасне внесення плати за навчання), що тим самим призвело до штучного утворення відповідної заборгованості, оскільки наказом НА СБ України від 23 грудня 2014 року №1045-ос ОСОБА_3 був відрахований з НА СБ України через академічну неуспішність.

Умовами Договору не передбачено конкретного терміну протягом якого студент відраховується з вищого навчального закладу у випадку порушення ним умов цього договору.

Посилання відповідача на те, що позивачем рахунки за навчання виставлялися не на імя замовника ОСОБА_2, а на його сина, студента ІНФОРМАЦІЯ_3, наведених висновків суду не спростовує і не звільняє відповідача від виконання зобовязань за договором.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції виконав вимоги закону у частині, яка була предметом оскарження та із наведеного необхідно зробити висновок, що судом повно зясовані обставини, що мають значення для справи, й ухвалене обґрунтоване рішення, на підставі норм матеріального та процесуального права.

При цьому апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і встановлених обставин справи, у звязку з чим, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 06 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: О.О. Лісовий

ОСОБА_4