Справа № 2/359/2155/15
03 грудня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді - Журавського В.В.
при секретарі - Алфімовій І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримала предявлений позов з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, та просила суд задовольнити позов. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився та про своє ставлення до предявленого позову суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
20 грудня 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» перерахував ОСОБА_1 кредит у розмірі 106000 доларів США.
У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась та сплати процентів.
Згідно з ч.1 ст.526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Встановлено, що ОСОБА_1 неналежним чином виконував грошові зобов'язання за кредитним договором тому у нього виник борг по поверненню кредиту, сплаті відсотків та пені у загальному розмірі 4043556 гривень 59 копійок, що підтверджується довідкою станом на 13 липня 2015 року (а.с.10).
У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч.1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Встановлено, що ОСОБА_1 неналежним чином виконував грошові зобовязання за кредитним договором. Тому у ПАТ «Дельта Банк» виникло право достроково вимагати повернення боргу за кредитним договором, про що ОСОБА_1 був направлений лист-вимога від 27 липня 2015 року про необхідність сплати простроченої заборгованості, інакше ПАТ «Дельта Банк» зверне стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання порушеного зобовязання у тридцяти денний строк (а.с.8).
Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
За змістом ч.1 ст.590 ЦК України та ст.39 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.
Згідно із ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Виходячи з положень ч.2 ст.16 ЦК України, ч.3 ст.33, ст.36, ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.
Додатково п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року розяснено, що з урахуванням положень ч.3 ст.33, ст.36, ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
Відповідно до п.4.2 договору іпотеки №5431 від 20 грудня 2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку»; з інших підстав, передбачених законодавством України.
Крім цього, за умовами вказаного договору іпотеки, зокрема п.5.1-п.5.2.2 сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, що здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; отримання іпотекодержателем права продавати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавців на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».
З урахуванням викладеного, позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки не підлягають задоволенню, оскільки вказаним договором іпотеки не передбачено такий спосіб захисту порушеного права.
В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 повернув позивачу борг за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 4043556 гривень 59 копійок.
Згідно з ч.1 ст.41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ч.2 ст.43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.
Тому суд вважає за необхідне встановити початкову ціну предмета іпотеки та спосіб його реалізації шляхом проведення аукціону (прилюдних торгів) у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».
У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України у разі, якщо сторона, на користь якої ухвалено рішення, не сплатила судові витрати, вони присуджуються судом з відповідача в дохід держави.
При предявленні позову ПАТ «Дельта Банк» не сплатив судовий збір, оскільки звільнений від його сплати. Предявлений позов задоволений. З огляду на це, з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 3654 гривень.
На підставі викладеного та керуючись ч.1 та ч.3 ст.33, ч.3 ст.36, ч.1 ст.37, ст.39 Закону України «Про іпотеку», ч.2 ст16, п.1 ч.1 ст.512, ч.1 ст.514, ч.1 ст.526, ч.1 ст.590, ч.2 ст.1050 ЦК України, ст.ст.8, 10, 57, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Встановити початкову ціну предмета іпотеки та спосіб його реалізації шляхом проведення аукціону (прилюдних торгів) у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження".
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача поданої на протязі 10-ти днів з дня отримання його копії, а також може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні під час оголошення рішення, на протязі 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя В.В.Журавський