Справа №490/6297/15-ц 24.11.2015 24.11.2015 24.11.2015
Провадження №22-ц/784/2885/15
Суддя по 1 інстанції - Мамаєва О.В.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду - Шолох З.Л.
Ухвала

Іменем України

24 листопада 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Довжук Т.С., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання - Гордійчук С.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2015 року у справі за

позовом

ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про розірвання кредитного договору,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про розірвання кредитного договору.

В обгрунтування позову посилався на те, що 6 травня 2008 року між ним та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено кредитний договір, за умовами якого він отримав споживчий кредит в сумі 82 400 доларів США під 12,85 % річних строком до 4 травня 2018 року.

8 грудня 2011 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем укладено договір купівлі-продажу права вимоги за кредитними зобов'язаннями, в тому числі і за його кредитним зобов'язанням, а тому відповідач став процесуальним правонаступником первісного кредитора.

Позивач вказував, що в подальшому заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 січня 2013 року, з нього та поручителя на користь ПАТ «Дельта Банк» стягнуто достроково усю кредитну заборгованість, чим фактично змінено істотні умови кредитного договору щодо строку його дії, а також і порушено його права.

Посилаючись на викладені обставини та порушення вимог ст. 651 ЦК України, позивач просив про задоволення його позову.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2015 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав, передбачених ст. 651 ЦК України, для задоволення позову.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 6 травня 2008 року між ОСОБА_2 та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено кредитний договір, за умовами якого позивач отримав споживчий кредит в сумі 82 400 доларів США під 12,85 % річних строком до 4 травня 2018 року.

Натомість позичальник ОСОБА_2 зобов'язався щомісячно сплачувати на погашення кредиту та процентів ануїтентний платіж у відповідності до графіка платежів, який є невід'ємною частиною договору ( п. 1.2.2 кредитного договору).

8 грудня 2011 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір купівлі-продажу права вимоги за кредитними зобов'язаннями, в тому числі і за кредитним зобов'язанням ОСОБА_2

У зв'язку з неналежним виконанням кредитного зобов'язання позичальником, заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 січня 2013 року, яке набрало законної сили 11 лютого 2013 року, задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» (як процесуального правонаступника первісного кредитора) та стягнуто на його користь з позивача та поручителя достроково усю кредитну заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 759 771,75 грн., що еквівалентно 95 639,75 дол. США.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 посилався на те, що достроково стягуючи усю кредитну заборгованість, відповідач допустив істотне порушення умов кредитного договору, змінивши строк кінцевого повернення коштів, тому є підстави для розірвання кредитного договору, передбачені ст. 651 ЦК України.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази порушення Банком умов кредитного договору або закону.

Навпаки, порушення саме позивачем умов кредитного договору внаслідок невнесення щомісячних платежів, спричинило наявність значної кредитної заборгованості та призвело до стягнення заборгованості та дострокового повернення кредитних коштів, що повністю узгоджується з умовами кредитного договору (пункти 4.6 та 5.5), а також і вимогами ч. 2 ст.1050 ЦК України.

Зазначене встановлено вищезазначеним рішенням районного суду від 31 січня 2013 року, яке набрало законної сили, та має преюдиційне значення для вирішення цієї справи, відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

За такого, доводи позивача в апеляційній скарзі про порушення його прав є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги стосуються підстав недійсності кредитної угоди та виходять за межі заявлених позовних вимог, тому не були предметом розгляду суду першої інстанції і не можуть бути предметом апеляційного розгляду (ч. 2 ст. 303 ЦПК України).

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: