Справа № 185/9879/15-ц
Провадження № 2/185/5324/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Юдіної С.Г.

за участю секретаря - Заверуха О.А.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 в якому просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 63 в будинку № 8 по вул. Промислова м. Павлограда.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1. 21.03.2000 року з його згоди у його квартирі зареєстрував своє місце проживання його брат ОСОБА_4 Однак він в квартирі не проживав, комунальні послуги не сплачував, особистих речей його в квартирі немає. Ніяких домовленостей із відповідачем щодо користування ним квартирою не було. Вважає, що його права власника квартири порушені відповідачем у звязку з чим, звернувся до суду з позовом.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив суду що придбав квартиру у 2000 році. В квартирі проживали їх з братом батьки, та зареєстрований брат. Після смерті матері в квартирі проживав тільки його батько. На даний час у квартирі проживає дочка та онука відповідача разом з його батьком. Відповідач у квартирі не проживає і ніколи не проживав, особистих речей його немає.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги посилаючись на доводи викладені в позовній заяві та на свої пояснення надані в судовому засіданні.

Відповідач в судовому засіданні, позов не визнав пояснив суду, що раніше він з батьками жив на вул. Ватоліної в м. Павлограді. Потім будинок виселяли, придбали квартиру по вул. Промисловій, він навіть не знав що ця квартира належить його братові думав, що квартира батьків. Після смерті матері його брат сказав йому виселятися. Ніякого іншого житла він не має, в квартирі є його особисті речі, меблів його немає. Ключів від квартири у нього ніколи не було. Його робота повязана з постійними командировками. Раніше він працював водієм возив воду «Єкатеринославська» на даний час працює не офіційно водієм «Будмайстер». Постійно він у квартирі не мешкав, однак коли не мешкав то з поважних причин, іноді залишався ночувати у жінки ОСОБА_5 Однак з нею спільного господарства ніколи не вів, спільно постійно не проживав. Інтересу до спірного житла не втратив.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила суду, що спірна квартира це єдине житло відповідача, ніякого іншого житла він не має, в квартирі є його особисті речі. Відповідач не був відсутній у квартирі більше ніж одногу року. Дійсно його робота повязана з командировками, іноді він залишався ночувати у жінки, однак спільне господарство з нею він не вів і вона не є його сімєю. Відповідач інтересу до житла не втратив, підстав для визнання його втративши право користування житлом немає.

Вислухавши учасників процесу, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10П, ОСОБА_11, ОСОБА_12, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що вимоги не підлягають задоволенню з огляду на такі підстави.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 17 березня 2000 року належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_2. (а.с. 5)

В спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9)

Відповідно до акту від 03 вересня 2015 року комісією у складі паспортисту ЖС-2 ОСОБА_13 складено акт в тому, що в квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_14 не проживає з 2000 року (а.с. 8).

В судовому засіданні були допитані свідки.

Так свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він проживав у квартирі разом з дружиною. Дружина померла і він на даний час проживає у квартирі з онукою та правнучкою. ОСОБА_15 ні ОСОБА_5 у його квартирі не проживають. Ця квартира належить йому, ОСОБА_15 ходить до нього часто і допомагає, іноді залишається на день два і знову уходить до ОСОБА_5. В квартирі є особисті речі ОСОБА_15. Ключів від квартири у ОСОБА_15 немає і житла іншого у нього немає.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що сімю ОСОБА_6 знає давно дружили сімями з батьками позивача та відповідача - ОСОБА_7 та ОСОБА_6. Знає їх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_15. Зі слів ОСОБА_7 знає, що ні ОСОБА_5 ні ОСОБА_15 з батьками не жили.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що знає ОСОБА_15 фактично 18 років. Протягом цього часу вони постійно спілкуються, він іноді залишається у неї ночувати, однак спільно вони не живуть, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Ніяких особистих речей ОСОБА_15 у неї в квартирі немає. Дійсно був такий період що близько одного місяця він проживав у неї в квартирі, однак він завжди ходив до батьків і повертався від неї жити до батьків. Вона разом з ОСОБА_15 приходила у гості до його батьків. Батьки жили у залі, ОСОБА_15 жив у спальні, однак вона у його кімнату не заходила. Знає, що після смерті його матері в квартирі живе батько, дочка ОСОБА_16, його внучка та він.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що у новій квартирі проживали її бабуся, дід та батько. На даний час в квартирі проживає вона, її донька, дід та батько. Батько часто їздить по командировкам, іноді залишається ночувати у своєї жінки. В квартирі є особисті речі батька, він живе у залі з дідом, а вона з дитиною у спальні. Вона є офіційним опікуном діда. Ніякого іншого житла у батька немає.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона працює паспортистом в КП «Павлограджитлосервіс». В вересні 2015 року до неї звернувся позивач для складання акту. На той час у неї було багато роботи і вона дала акт позивачу, щоб він сам підписав його у сусідів. В листопаді 2015 року вона сама особисто вийшла за адресою, опитала сусідів, вірніше опитала сусідку ОСОБА_10 і зясувала, з її слів, що відповідач не живе у спірній квартирі.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3. Знає, що в квартирі 63 проживали бабуся та дід вони інваліди по слуху. Коли бабуся померла, вона вперше побачила її синів. Вона підписувала акт про те, що ОСОБА_4 не проживає у квартирі 63, оскільки вона його там не бачила і тому зробила висновок, що він там не проживає.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4. З його участю був складений акт, позивача він бачить вдруге, а відповідача ОСОБА_16 раніше бачив, він приходив в квартиру 63 там жили дід та баба інваліди. ОСОБА_16 в квартирі не проживає, однак квартиру відвідує часто. Висновок про те, що ОСОБА_4 не проживає в квартирі він зробив тому, що він його там не бачив.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає з позивачем більше 8 років в цивільному шлюбі. Відповідача знає як брата ОСОБА_5. Валентину знає як дружину ОСОБА_4, знає що він з нею проживає в її квартирі. Про це їй відомо від самого ОСОБА_4, він казав це рік тому на дні народження у ОСОБА_5. Вона приходила в гості на спірну квартиру, знає що там проживали батьки позивача та відповідача, ОСОБА_4 там не проживав, ніяких його особистих речей вона там не бачила. На даний час їй відомо, що в квартирі проживає батько ОСОБА_17 та ОСОБА_16, дочка ОСОБА_16 та його онука.

Приймаючи рішення по суті заявленого позову суд керується положеннями статті 47 Конституції України, відповідно до якої, кожен має право на житло.

Згідно ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на ч. 2 ст. 405 ЦК України, яка передбачає що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Однак в судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_4 не був відсутній у спірній квартирі більше року. Так сам відповідач у судовому засіданні пояснив, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5, не постійно, однак проживає. Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_5, в судовому засіданні пояснили, що відповідач проживає у спірній квартирі, не постійно у звязку з тим, що їздить у командировки, однак проживає, іноді залишається ночувати у ОСОБА_5 Свідок ОСОБА_6 зазначив, що його син ОСОБА_16 не проживає в квартирі, однак іноді залишається ночувати і в квартирі є його речі. Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 пояснили, що вони розписалися у акті і зробили висновок що ОСОБА_18 не проживає, оскільки вони його не бачили.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ніякого іншого житла відповідач не має, інтересу до житла він не втратив.

Таким чином, суд вважає, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 131, 137, 212, ЦПК України, ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_19