Справа № 188/309/15-ц
Провадження № 2/188/244/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О., при секретарі Хандрига Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину за законом на 1/2 частину домоволодіння,

встановив:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину за законом на 1/2 частину домоволодіння.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 24 лютого 2007 року померла мати позивача ОСОБА_3., після смерті якої залишилась спадщина, що складається з 1/2 частини домоволодіння №19, що розташоване по вулиці Радянській в с. Новопричепилівка Петропавлівського району Дніпропетровської області України.

Відповідач доводиться позивачу дядьком, він є рідний брат померлої матері позивача.

08.01.1988 року мати позивача та відповідач за договором купівлі-продажу придбали домоволодіння в с. Новопричепилівка Петропавлівського району Дніпропетровської області по 1/2 частині на кожного, тобто, вважає позивач, на праві спільної сумісної власності.

Окрім позивача та відповідача, стверджує позивач, інші спадкоємці на домоволодіння відсутні.

Після смерті матері позивач з різних причин не звертався до нотаріуса як спадкоємець для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом 1/2 частини домоволодіння. Він звернувся у вересні 2014 року до нотаріуса, постановою нотаріуса від 18.09.2014 року йому було відмовлено з причини пропуску строку та відсутності правовстановлюючих документів на домоволодіння.

Відповідач не звертався у встановлений законом строк до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частину домоволодіння.

На теперішній час в домоволодінні мешкають відповідач і позивач, які володіють, користую розпоряджаються ним та прилеглою земельною ділянкою.

Згідно з висновком експерта КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» ринкова вартість домоволодіння становить 35 921 гри., 1/2 частини домоволодіння 17961 грн.

Позивач, посилаючись на ст.ст.316, 318 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, просить визнати за ним, ОСОБА_1, право власності на 1/2 частину домоволодіння № 19, що розташоване по вулиці Радянській в селі Новопричепилівка Петропавлівського району Дніпропетровської області після смерті ОСОБА_3, яка померла 24 лютого 2007 року.

Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов підтримав (а.с.43).

Відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав (а.с.44).

Вивчивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 14.01.1988 року придбали навпіл домоволодіння в с. Маломиколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією договору купівлі продажу, посвідченого 14.01.1988 року секретарем виконавчого комітету Петрівської сільської ради народних депутатів Петропавлівського району Дніпропетровської області, відповідно до якого вони стали власниками домоволодіння на кожного на праві спільної власності без зазначення часток (а.с.27).

24 лютого 2007 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 143808, виданим 26.02.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.29).

З копії довідки від 20.12.2013 року, виданої КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» на запит нотаріуса Першої Павлоградської державної нотаріальної контори №4497/01-16 від 21.11.2013 року, вбачається, що по запиту нотаріуса Першої Павлоградської державної нотаріальної контори №3631/01-16 від 08.09.2013 року та за зверненням позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2, згідно замовлення №782/14540 від 31.07.2012 року надано договір купівлі-продажу, посвідчений 14.01.1988 року Петрівською сільською радою на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з метою реєстрації права власності, але право власності зареєстровано не було через відсутність в Єдиному реєстрі прав власності на нерухоме майно станом на 29.10.2012 р. назви населеного пункту село Новопричепилівка. Згідно з рішенням виконкому Петрівської сільської ради № 36 від 28.09.2012 року змінено поштову адресу домоволодіння на с. Новопричепилівка, вулиця Радянська, 19 (а.с.9).

У вересні 2014 році позивач звернувся до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав на ? частину домоволодіння № 19, що розташоване по вул.. Радянській в с. Маломиколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області, однак постановою від 18.09. 2014 року, копія якої є у матеріалах справи (а.с.9, зворотній бік) нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що позивач не надав правовстановлюючих документів на нерухоме майно, витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, також нотаріус зазначив, що в договорі купівлі - продажу наданому позивачем, відсутні частки права власності на нерухоме майно.

Згідно з ст. 328 Цивільного кодексу (далі ЦК) України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ч.1).

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2).

Право власності на домоволодіння № 19, що розташоване по вул.. Радянській в с. Новопричепилівка Петропавлівського району Дніпропетровської області не зареєстровано.

Незважаючи на відсутність реєстрації права власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , це право ніким не оспорюється, тому що набуте за договором купівлі - продажу в той час, коли набуття права власності не повязувалося з моментом його державної реєстрації, тобто до 01.01.2004 року - дня набрання чинності Цивільним кодексом України, ст.182 якого передбачає державну реєстрацію прав власності на нерухомість, а ст.331 якого повязує набуття момент набуття права власності на нерухоме майно з моментом його державної реєстрації.

Відповідно до ст.86 Цивільного кодексу (далі ЦК) Української РСР, в редакції, яка діяла 06.07.1988 року, на час укладення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договору купівлі продажу, відносини власності регулювалися Законом України "Про власність", цим Кодексом, іншими законодавчими актами, які не передбачали державну реєстрацію прав власності на нерухомість.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який прийнято 01.07.2004 року, набрав чинності 03.08.2004 року, в редакції від 04.07.2012 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов:

якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або

якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Отже, згідно договору купівлі продажу від 14.01.1988 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 14.01.1988 року і по день смерті останньої, тобто на час відкриття спадщини, були співвласниками домоволодіння № 19, що розташоване по вул. Радянській в с. Новопричепилівка Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

У позивача відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку, тому що за життя спадкодавці не було зареєстроване її право власності на це нерухоме майно, в звязку з чим він не може отримати свідоцтво про право на спадщину і звернувся з позовом до суду.

На підставі аналізу досліджених судом доказів встановлено, що позивач не надав суду доказів, що ОСОБА_3 є матірю позивача, отже відсутні докази, що позивач є спадкоємцем майна померлої у вигляді частки домоволодіння № 19, що розташоване по вул. Радянській в с. Новопричепилівка Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Позивач заявляв у позові клопотання про витребування з Першої Павлоградської державної нотаріальної контори спадкової справи померлої ОСОБА_3, однак на порушення вимог ст.133 ЦПК України не додав до клопотання документ про сплату судового збору, на порушення вимог ст.134 ЦПК України не зазначив обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також з якою метою потрібно їх забезпечити.

Крім того, на думку суду, із змісту ст.ст.133-135 ЦПК України випливає, що заява про забезпечення доказів, одним із способів якого є витребування документів у інших осіб, має викладатися у формі окремого документу, до якої у разі не відповідності вимогам статті 134 ЦПК України, застосовуються наслідки, встановлені статтею 121 цього Кодексу.

За встановлених судом обставин відповідно до наданих позивачем доказів суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, ст.86 ЦК Української РСР, ст.ст.12, 13 Закону України «Про власність», ст. ст. 316, 328, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», керуючись статтями 10, 11, 57-60, 208, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину за законом на 1/2 частину домоволодіння відмовити.

Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок залишити на позивачеві ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_4