У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом про стягнення аліментів на утримання дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, обґрунтовуючи його тим, що відповідач є батьком ОСОБА_4, яка навчається на першому курсі денної форми в Одеському національному політехнічному університеті, що потребує значних витрат. Доходів позивача на забезпечення дочки не вистачає.

Враховуючи вищевикладене, просила суд стягнути з відповідача 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім заочним рішенням Приморського районного суду від 27 січня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 щомісячно в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму до кінця строку навчання, тобто до 30 січня 2020 року, починаючи з 05 грудня 2014 року.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, заочне рішення Приморського районного суду від 27 січня 2015 року скасовано та ухвалено нове.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку ОСОБА_3 на весь період навчання дочки ОСОБА_4., але не більш, ніж до досягнення нею 23 років, тобто до 09 листопада 2019 року, починаючи з 05 грудня 2014 року.

У решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення апеляційного суду та стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) на час навчання ОСОБА_4 у вищому навчальному закладі, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 1 ч. 2 ст. 199 СК України).

Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Скасовуючи заочне рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи правильно встановив, що ОСОБА_3 має можливість надавати ОСОБА_4 допомогу на навчання, однак розмір аліментів у вигляді 1/4 частини із всіх видів його заробітку визначений судом першої інстанції в заочному порядку без врахування передбачених статтею 182 СК України обставин.

Обґрунтованим є висновок апеляційного суду про визначення розміру аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання ОСОБА_4 в зв'язку з її навчанням, у вигляді 1/6 частини із всіх видів його заробітку.

Апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак