Справа № 1510/1966/12
Провадження № 4-с/500/17/15
У Х В А Л А

іменем України

03 грудня 2015 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Баннікова Н.В., розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «Майстер» про скасування постанови начальника відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції від 11.11.2015 р. та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2015 р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «Майстер» (далі ТОВ «ІПГ «Майстер») звернувся до суду із вказаною скаргою, мотивуючи тим, що у відділі державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції (далі - відділі ДВС Ізмаїльського МУЮ) перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 1510/1996/12, виданого 07.11.2012 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ІПГ «Майстер» грошових коштів у погашення суми заборгованості. 02.11.2015 р. ТОВ «ІПГ «Майстер» подано до начальника відділу ДВС Ізмаїльського МУЮ скаргу на неправомірну бездіяльність державного виконавця з виконання вказаного виконавчого листа. Постановою начальника відділу ДВС Ізмаїльського МУЮ від 11.11.2015 р. у задоволенні скарги відмовлено, дії державного виконавця визнано такими, що здійснені з дотриманням чинного законодавства. Посилаючись на те, що начальник відділу ДВС Ізмаїльського МУЮ ОСОБА_2 у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» неправомірно ухвалив вказану постанову, заявник просить суд скаргу задовольнити, скасувати постанову начальника відділу ДВС Ізмаїльського МУЮ від 11.11.2015 р. та зобовязати начальника відділу ДВС Ізмаїльського МУЮ вжити заходів щодо відновлення порушених прав стягувача.

У відкритті провадження за даною скаргою слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, при розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, ЦПК України, ГПК України, КАСУ, законами України: від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу», від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначає обов'язки і права державних виконавців.

Контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби (ч. 1 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження»).

У відповідності до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ч. 2 ст. 4 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, крім тих, для яких законом установлено інший порядок судового вирішення.

Відповідно до змісту п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі скарги вбачається, що ТОВ «ІПГ «Майстер» не оскаржуються рішення, дії або бездіяльність самого державного виконавця, вчинені при виконанні рішення суду, що відносилось б до компетенції судів загальної юрисдикції, а оскаржує рішення начальника відділу ДВС Ізмаїльського МУЮ і просить зобовязати начальника вжити заходів щодо відновлення порушених прав у звязку з неналежним виконанням ним своїх посадових обовязків та вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо здійснення контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання виконавчого провадження державним виконавцем, тобто управлінські дії щодо контролю за діяльністю відділу ДВС.

Отже, суд приходить до висновку, що справа за вказаною скаргою не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.09.2015 р. під головуванням ОСОБА_3Д.).

Відповідно п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.122 ч.2 п.1,210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадженні у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «Майстер» про скасування постанови начальника відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції від 11.11.2015 р. та зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:(підпис) З оригіналом згідно Суддя ОСОБА_4