АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9785/15 Справа № 174/865/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

Суддів: Рудь В.В., Ткаченко І.Ю.

При секретарі: Назаренко А.С.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2015 року

за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2015 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця (а.с.98-99).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити вимоги скарги (а.с.104-106).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні вимог скарги, суд першої інстанції встановив, що правових підстави для винесення державним виконавцем постанови про скасування тимчасової заборони на виїзд за межі України відсутні, оскільки виконавчий лист відісланий до іншого ВДВС.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 26.03.2014 року задоволено подання державного виконавця ВДВС Вільногірського МУЮ ОСОБА_3, заборонено ОСОБА_2В, виїзд з України тимчасово, без вилучення паспорта громодяна України (а.с.29-30).

Згідно листа Вільногірського МУЮ від 15.09.2015 року у відповідь на заяву ОСОБА_2 повідомлено, що 25.04.2012 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження та виконавчий лист направлений до Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ за місцем роботи боржника (а.с.80).

В той же час з змісту повторної заяви ОСОБА_2 від 26.08.2915 року вбачається, що 06.04.2014 року стягувач ОСОБА_4 подала до ВДВС заяву про відсутність заборгованості за виконавчим листом про стягнення аліментів (а.с.81-82).

Відповідно до п.12.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень тимчасове № 512/5 від 02.04.2012 року обмеження у праві виїзду за межі України стосовно особи знімається у разі винесення державним виконавцем постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України у разі належного виконання особою зобов'язань щодо сплати періодичних платежів.

Судом першої інстанції доводи скаржника щодо подання стягувачем до ВДВС заяви від 06.04.2014 року про відсутність у ОСОБА_2 заборгованості з аліментів, а відповідно до цього і щодо бездіяльності державного виконавця щодо винесення постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України у разі належного виконання боржником зобов'язань щодо сплати періодичних платежів.

При цьому судом першої інстанції не досліджені матеріали виконавчого провадження і висновки у справі здійснені лише на підставі листа ВДВС про закриття виконавчого провадження постановою від 25.04.2014 року та направлення виконавчого листа до Індустріального ВДВС (а.с.95).

Пославшись на відсутність у особи, чию бездіяльність оскаржено, підстав для винесення постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України у зв'язку з закриттям виконавчого провадження та відсутності виконавчого документу, суд першої інстанції не дослідив питання щодо наявності в діях державного виконавця бездіяльності з питання, яке є предметом оскарження.

За своїм змістом скарга ОСОБА_2 містить вимоги про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця та про його зобовязання винести відповідну постанову.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції скарга ОСОБА_2 в повному обсязі судом не розглянута.

З огляду на це колегія суддів вважає, що при розгляді скарги судом першої інстанції порушено порядок розгляду питання з розгляду скарги на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Тому ухвала суду від 05 жовтня 2015 року підлягає скасуванню з направленням цього питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,312,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2015 року - скасувати.

Передати питання щодо оскарження бездіяльності державного виконавця до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: