АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7855/15 Головуючий 1 інст. - Караченцев І.В.
Справа № 633/8215/14
Категорія : право власності Доповідач - Черкасов В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Шевченко Н.Ф., Кокоші В.В,

за участю секретаря - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Харківського районного суду Харківської області від 04 березня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту сумісного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом доОСОБА_4 про встановлення факту сумісного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_3 вказувала, що з 01 квітня 2011 року до 15 червня 2014 року вона з відповідачем проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1; вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права, обов'язки та сумісний бюджет. За договором купівлі-продажу від 30 січня 2014 року ОСОБА_4, у період спільного їх проживання без реєстрації шлюбу, прийняв у власність земельну ділянку НОМЕР_1, площею 0,1199 га, надану для ведення садівництва за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Казка».

Тому, ОСОБА_3 просила суд встановити юридичний факт сумісного проживання однією сім'єю без шлюбу її та відповідача у період з 01 квітня 2011 року по 15 червня 2014 року включно. Визнати земельну ділянку НОМЕР_1, площею 0,1199 га, надану для ведення садівництва за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Казка» сумісно нажитим майном. Визнати за нею право особистої приватної власності на ? частину земельної ділянки НОМЕР_1, площею 0,1199 га, надану для ведення садівництва за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Казка» у порядку поділу спільної сумісної власності, набутої під час сумісного проживання. Визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину земельної ділянки НОМЕР_1, площею 0,1199 га, надану для ведення садівництва за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Казка» у порядку поділу спільної сумісної власності, набутої під час сумісного проживання та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, заперечував проти його задоволення, пояснив, що між сторонами склалися дружні відносини, а однією сім'єю вони не проживали, спільне господарство не вели, крім того, ОСОБА_5 підтримував близькі відносини з колишньою дружиною.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04 березня 2015 року позовні вимоги задоволені частково. Встановлено юридичний факт проживання однією сім'єю без шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у період з 01 квітня 2011 року по 15 червня 2014 року включно. Визнано земельну ділянку НОМЕР_1, площею 0,1199 га, надану для ведення садівництва за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Казка», придбану на ім'я відповідача за договором купівлі-продажу від 30 січня 2014 року сумісно нажитим майном ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Визнано за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на ? частину земельної ділянки НОМЕР_1, площею 0,1199 га, надану для ведення садівництва за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Казка» у порядку поділу спільної сумісної власності, набутої під час сумісного проживання. Стягнуто з відповідача на користь позивачки сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, як особа, яка участі у справі в суді першої інстанції не приймала, хоча оскаржуваним рішенням зачіпаються її права та законні інтереси, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки НОМЕР_1, площею 0,1199 га, надану для ведення садівництва за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Казка» на підставі договору купівлі-продажу від 19 січня 2015 року. Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не перевірив кому належить земельна ділянка на час розгляду справи, тому передчасно прийшов до висновку про часткове задоволення позову, оскільки при цьому порушені права ОСОБА_1, як власника.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Виходячи зі змісту положень даної статті, особи, які не брали участі у розгляді справи але звертаються з апеляційною скаргою, оскільки вважають, що суд вирішив питання про їх права та обв'язки, повинні довести, а апеляційний суд повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати до суду апеляційної інстанції всі наявні в них докази на підтвердження порушення їх прав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з доведеності факту сумісного проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу, тому земельна ділянка, придбана відповідачем у січні 2014 року є спільним майном, набутим під час сумісного проживання сторін.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитись не може.

Частинами першою та другою ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з травня 2011 року по червень 2014 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Відповідно до ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Так, відповідно до положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

На підставі договору купівлі-продажу від 30 січня 2014 року ОСОБА_4 став власником земельної ділянки НОМЕР_1, площею 0,1199 га, надану для ведення садівництва за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Казка» (а.с.8-9).

Згідно із частиною 1статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Згідно з вимогами частин 1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у період з 01 квітня 2011 року по 15 червня 2014 року включно та визнав земельну ділянку НОМЕР_1, площею 0,1199 га, надану для ведення садівництва за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Казка», придбану на ім'я відповідача за договором купівлі-продажу від 30 січня 2014 року сумісно нажитим майном ОСОБА_3 та ОСОБА_4, бо вона була придбана відповідачем в період спільного проживання сторін.

Проте, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, не з'ясувавши всіх обставин, що мають значення для справи, дійшов помилкового висновку про визнання за позивачкою права власності на ? частину спірної земельної ділянки, оскільки не перевірив чи порушує таке визнання права та інтереси інших осіб.

Матеріали справи свідчать, що спірна земельна ділянка наразі належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 19 січня 2015 року, укладеного між останньою та ОСОБА_6 (а.с.134).

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Норми ч. 2 ст. 318 ЦК України передбачають рівність перед законом усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, суд першої інстанції , ухвалюючи оскаржуване рішення, не залучив ОСОБА_1, як нового власника земельної ділянки НОМЕР_1, площею 0,1199 га, надану для ведення садівництва за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Казка» до участі у даній справі, і ухвалив рішення, яке впливає на її права.

Доводи апеляційної скарги частково підтверджуються вимогами чинного законодавства та матеріалами справи.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на недоведеність спільного проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу, - не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки встановлення такого факту та визнання земельної ділянки спільним майном сторін не впливає на правовідносини щодо права власності ОСОБА_1, які склалися у зв'язку з укладенням наступних договорів купівлі-продажу земельної ділянки НОМЕР_1, площею 0,1199 га, надану для ведення садівництва за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Казка».

Усі договори купівлі-продажу спірної земельної ділянки до теперішнього часу є чинними, відповідно до вимог ст.204 ЦК України.

При розгляді цієї справи сторони не повідомили суд про вказані обставини та не зазначили всіх осіб, інтересів яких стосується їх спір, а суд першої інстанції не з'ясував, хто є власником земельної ділянки на теперішній час.

Таким чином, суд вирішив питання про права та обов'язки інших осіб, які не брали участі у справі, а тому відповідно до вимог ст.15 ЦК України, ст.ст.3, 292, п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити на підставі ст.. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303 304, п.2ч.1ст.307, ст.ст.308,309, 313,314,316,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 04 березня 2015 року - змінити, скасувавши його в частині визнання за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на ? частину земельної ділянки НОМЕР_1, площею 0,1199 га, надану для ведення садівництва за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Казка» у порядку поділу спільної сумісної власності, набутої під час сумісного проживання.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: