Ухвала

іменем україни

03 грудня2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Олицької селищної ради Ківерцівського району Волинської області про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 частки квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 24 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 12 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частку даної квартири як частку у спільній сумісній власності подружжя.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона з 13 січня 1952 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6, у період спільного проживання з яким відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 02 лютого 1994 року Олицькою селищною радою на ім'я ОСОБА_6, набули право власності на квартиру АДРЕСА_1. Вважає дану квартиру спільною сумісною власністю подружжя. 25 травня 2011 року ОСОБА_6 склав заповіт, розпорядившись вказаною квартирою на користь свого онука - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Посилалася на те, що відповідач заперечує її право на частину спірної квартири як спільної сумісної власності подружжя.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 24 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 12 серпня 2015 року, відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Судами встановлено, що позивач перебувала в шлюбі з померлим ОСОБА_6 з 13 січня 1952 року.

Суди, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, правильно керувались ст. ст. 15, 16 Закону України «Про власність», ст. ст. 22, 24 Кодексу про шлюб та сім'ю України та ст. 12 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та дійшли правильного висновку про те, що спірна квартира набута померлим чоловіком позивача в порядку приватизації, яка нею не оспорена. З урахуванням наведеного підстави для визнання спірної квартири спільною сумісною власністю відсутні.

Крім того, судами встановлено, що померлий чоловік позивача заповідав спірну квартиру своєму онукові, який спадщину після смерті діда прийняв та у судовому засіданні заявив, що не заперечує і визнає право позивача на обов'язкову частку у спадщині та не заперечує щодо подальшого права проживання її у спірній квартирі.

За таких обставин доводи про те, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя не заслуговують на увагу, оскільки вказана квартира, відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, одержана померлим чоловіком позивача ОСОБА_6 безоплатно у період шлюбу у приватну власність внаслідок приватизації, а тому є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, набуте подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином у власність у безоплатному порядку квартиру із державного житлового фонду.

Вказаний висновок судів відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, а тому їх необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 24 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 12 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:А.О. Леванчук Л.М. Мазур Т.О. Писана