Справа № 465/7402/14 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/3949/15 Доповідач в 2-й інстанції: Монастирецький Д.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Кабаля І.І., Копняк С.М.,

секретарів Куцика І.Б., Матяш С.І.,

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на заміну нових слухових апаратів ОСОБА_5, 2007 року народження у розмірі 213 450 (двісті тринадцять тисяч чотириста п'ятдесят) грн. 00 коп.; додаткових витрат на дельфінотерапію у розмірі 37646 (тридцять сім тисяч шістсот сорок шість) грн. 32 коп. та судових витрат, -

в с т а н о в и л а:

13 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з вищезазначеним позовом. 18 лютого 2015 року збільшила розмір позовних вимог та просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь додаткові витрати на лікування дитини ОСОБА_5, 2007 року народження, а саме: на заміну нових слухових апаратів - 213 450,00 грн. та дельфінотерапію - 37 646,32 грн. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що перебувала в шлюбі із відповідачем до 2011 року. В 2007 році у них народилось двоє дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які постійно проживають з нею, оскільки відразу після їх народження відповідач покинув сім`ю, так як один із дітей має серйозні вади розвитку та є інвалідом. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 29.10.2008 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти для утримання дітей в розмірі ? частки від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ОСОБА_5 народився недоношеним, з діагнозом фенотип синдрому Дауна, також у нього вроджена вада серця - Тетрада Фалло, вроджена нейросенсорна туговухість 1 Уст., тотальна алопеція та вада зору. Через важку форму генетичного захворювання, обтяжену глибокою втратою слуху та розумову відсталість, у жовтні 2013 року він визнаний дитиною інвалідом категорії «А», тобто дитиною з надзвичайно високою мірою втрати здоров'я, нездатністю до самообслуговування та таким, що потребує постійного догляду. З п'ятимісячного віку дитина протезована слуховими апаратами «INTERTON», «SIEMENS», «PHONAK NAIDA 5 SP Junior», останній з яких дав значний прогрес, однак, розрахований до чотирирічного віку, а відтак дитина потребує заміни слухових апаратів NAIDA SIX SP та аксесуарів до них, що відповідно до рахунків-фактур від 18 лютого 2015 року та довідки мережі салонів корекції слуху «INFOTON» становлять 213 450,00 грн. Також за рекомендацією лікаря-педіатра, дитині рекомендовано курс дельфінотерапії, що відповідно до довідки Одеського дельфінарію «Немо» становить 35500,00 грн., а разом з витратами на дорогу та харчування - 37646,32 грн. Посилаючись на ст. 185 СК України, просила задовольнити уточнені позовні вимоги та стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на лікування дитини.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні уточнених позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення на її користь додаткових витрат на заміну нових слухових апаратів ОСОБА_5, 2007 року народження у розмірі 213 450 (двісті тринадцять тисяч чотириста п'ятдесят) грн. 00 коп. та додаткових витрат на дельфінотерапію у розмірі 37646 (тридцять сім тисяч шістсот сорок шість) грн. 32 коп. - відмовлено за недоведеністю таких.

Від сплати судового збору за розгляд даної справи позивачку звільнено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2, вважає його незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що судом першої інстанції не були враховані докази, які підтверджували її фактичні витрати на лікування, харчування, засоби гігієни, одяг та комунальні платежі, хоча усі фінансові документи були долучені до матеріалів справи. Ці витрати у кілька разів перевищують розмір її доходів та аліментів, які вона отримує на дітей. Стверджує, що суд не врахував того, що на її утриманні перебуває друга дитина, яка з 04 лютого 2015 року постійно хворіє та була госпіталізована до Комунальної міської дитячої клінічної лікарні. У дитини встановлено ряд захворювань, які потребують негайного лікування в умовах стаціонару. Усі довідки знаходяться у матеріалах справи, проте жодна з них судом не була взята до уваги. Звертає увагу на те, що вона позбавлена можливості працевлаштуватись у зв'язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за хворою дитиною. У рішенні суд посилається на те, що на утриманні відповідача перебуває мати-пенсіонерка, однак докази надання відповідачем фінансової допомоги хворій матері у матеріалах справи відсутні. Не погоджується з висновком суду і про те, що у відповідача відсутня матеріальна можливість для виплати додаткових витрат на лікування дитини та зазначає, що перебування відповідача на пенсії за вислугою років не перешкоджає йому працевлаштуватись. Крім цього, у відповідача наявне майно, яке можна продати та кошти від реалізації цього майна можна витратити на лікування дитини. Фінансова спроможність ОСОБА_3 понести додаткові витрати також підтверджується тим, що він уклав з адвокатом договір про надання правової допомоги та зобов'язався сплатити 25 103,63 грн. за надання такої допомоги. Просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2015 рокута ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Частинами першою та другою ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Однак зазначеним вимогам закону дане рішення частково не відповідає.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, народився ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим 22 серпня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 4755. Як вбачається з даного свідоцтва, батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 8).

На підставі медичного висновку педіатричної ЛКК № 170 від 18.09.2014 року, ОСОБА_5 визнаний інвалідом дитинства від народження. Засіданням ЛКК від 31.10.2013 року він визнаний дитиною інвалідом категорії «А», тобто дитиною, з надзвичайно високою мірою втрати здоров'я, нездатністю до самообслуговування та таким, що потребує постійного догляду (а.с. 9).

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч. ч. 2, 3 ст. 185 СК України).

У п. п. 18, 19 вищевказаної постанови Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Вирішуючи спір в частині стягнення додаткових витрат на дитину, відмовляючи у стягненні таких на дельфінотерапію за недоведеністю таких, суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України, не звернув увагу на значні додаткові витрати, які позивачка постійно несе у зв'язку з хворобою та лікуванням дитини ОСОБА_5, що підтверджується копіями рахунків, довідок про проведення консультацій в лікарів з приводу захворювань дитини, фіскальних чеків аптек на придбання для сина ліків, товариними чеками, замовленням на відбір крові та проведенням аналізів, висновком ультразвукового обстеження, лікарського огляду та обстеження ОСОБА_5 (а.с. 10, 13, 24, 55, 66, 67, 68, 69, 70, 71, 72, 78, 79, 81, 89, 93-94, 97, 98). З довідки дільничого педіатра дитячої поліклініки Львівської міської ради вбачається, що у 2008 році позивачка власним коштом возила дитину в Євпаторію для проходження сеансів дельфінотерапії. Результат сеансів позитивний, очевидними були зміни в психоемоційному та фізичному розвитку хлопчика. Завдяки проходженню сеансів динаміка розвитку ОСОБА_5 була надзвичайно позитивною, тому йому слід повторювати реабілітацію щороку, дитина повинна систематично проходити сеанси дельфінотерапії (хоча б 1 раз на рік у літній період) (а.с. 23).

Згідно рахунку на оплату від 10 листопада 2014 року вартість курсу психологічної реабілітації для ОСОБА_5 в м. Одесі з 05.07. до 19.09.2015 року (дельфінотерапія) становить 35 500,00 грн. (а.с. 24). Визначена позивачкою у заяві вартість квитків на дорогу та харчування у зв'язку з цим лікуванням відповідачем не оспорюється.

Зважаючи на вищезазначене, перевіривши матеріальне становище позивачки та відповідача, відсутність належних доказів утримання відповідачем своєї матері ОСОБА_7., 1946 р.н. (остання проживає у м. Львові та одержує пенсію - а.с. 147, 148, а ОСОБА_3 в АДРЕСА_1), стан здоров'я відповідача, відсутність у платника аліментів дітей з іншою жінкою, непрацездатної дружини, батьків, які неспроможні до самообслуговування, а також те, що позивачка надала відповідні довідки медичних закладів про діагноз дитини та призначення лікарів, - колегія суддів, з урахуванням норм статті 185 СК України, якою передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), вважає, що ОСОБА_3 спроможний оплатити 1/2 частину додаткових передбачуваних витрат на проходження неповнолітнім сином ОСОБА_5 сеансів дельфінотерапії - в розмірі 18 823,16 грн.

Що стосується оплати відповідачем 213 450,00 грн. додаткових витрат на заміну слухових апаратів, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач крім того, що сплачує позивачці аліменти на утримання двох дітей, надає дітям додаткову грошову допомогу, - в даний час неспроможний надати таку.

Крім того, з довідки лікарів сурдопедагога та слухопротезиста вбачається, що рішення про вживлення кохлеарного імплантанта проводить виключно комісія лікарів (а.с. 12-13).

З повідомлення № 249 від 11.03.2015 року головного лікаря Комунального закладу Львівської робласної ради «Західноукраїнський спеціалізований центр» вбачається, що заочно беззаперечно стверджувати про те, що дитині ОСОБА_5 необхідне слухопротезування саме апаратом PHONAK NAIDA SIX UP не можна. Питання ефективності слухопротезування дитини апаратом PHONAK NAIDA VSP Uunior та заміни його на інший апарат PHONAK NAIDA SIX UP може бути вирішене після перебування дитини у спеціалізованому стаціонарі, проведення повного діагностичного обстеження, включаючи результати оцінки вимірювання даних моделей на аналізаторі слухових апаратів «in sity» пробного слухопротезування даними моделями слухових апаратів та наглядом за дитиною протягом трьох-чотирьох тижнів (а.с. 167).

Будь-яких доказів перебування дитини у спеціалізованому стаціонарі, проведення повного діагностичного обстеження, пробного слухопротезування даними моделями слухових апаратів та наглядом за дитиною протягом трьох-чотирьох тижнів позивачкою суду не надано.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог позивачки про стягнення на її користь додаткових витрат на дельфінотерапію у розмірі 37 646 (тридцять сім тисяч шістсот сорок шість) грн. 32 коп. слід скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення, яким позов задовольнити частково та стягнути з відповідача 1/2 частину передбачуваних витрат на проходження ним сеансів дельфінотерапії - в розмірі 18 823,16 грн. та відповідно до ст. 88 ЦПК України в дохід держави 243,60 грн. В решті рішення районного суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. 1, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2015 рокув частині відмови у задоволенні уточнених позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення на її користь додаткових витрат на дельфінотерапію у розмірі 37646 (тридцять сім тисяч шістсот сорок шість) грн. 32 коп. - скаувати та ухвалити у цій частині нове рішення, яким:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2., уродженця м. Львова, проживаючого в АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, в користь ОСОБА_2 додаткові витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 розмірі 1/2 частини передбачуваних витрат на проходження ним сеансів дельфінотерапії - в розмірі 18 823,16 грн. (вісімнадцять тисяч вісімсот двадцять три гривні 16 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2., уродженця м. Львова, проживаючого в АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, в дохід держави 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок) судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Кабаль І.І.

Копняк С.М.