Справа № 310/8791/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б. І., при секретарі Панченко Л. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Міський комерційний Банк» до ОСОБА_1, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Енерговуглепром» про звернення стягнення на майно,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Міський комерційний Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_1, третя особа ТОВ «Енерговуглепром» про звернення стягнення на майно у якому зазначило, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 187 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Міський комерційний Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 64 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Міський комерційний Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Міський комерційний Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний Банк» ОСОБА_2 строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно.

Відповідно до укладеного кредитного договору №925/980-ЮО від 21.02.2013 року та договору №1 від 08.10.2013 року про внесення змін до кредитного договору, договору №2 від 27.03.2014 року про внесення змін до кредитного договору, позивач надав TOB «Енерговуглепром» кредит, шляхом відкриття відновлювальної відкличної лінії у розмірі 450 000,00 грн. та відсотковою ставкою за користування кредитом до 25% річних, за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за користування TOB «Енерговуглепром» сплачує позивачу пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення та нараховується щоденно.

Станом на 01.01.2015 року виникла заборгованість в розмірі 521 843,76 грн., яка складається з: 449 982,27 грн. - прострочена заборгованість по основному боргу; 53 011,68 грн. - прострочена заборгованість по процентам; 3 698,48 грн. - поточна заборгованість по процентам; 15 151,33 грн. - пені.

З метою забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань TOB «Енерговуглепром» за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №925/980-ЮО/П від 21.02.2013 року та додаткова угода до договору поруки від 08.10.2013 року, відповідно до яких позивач набуває право вимагати від відповідача виконання зобов'язання, що витікає з кредитного договору у разі невиконання TOB «Енерговуглепром» своїх зобов'язань за кредитним договором.

Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором щодо надання TOB «Енерговуглепром» кредиту, однак TOB «Енерговуглепром», користуючись грошовими коштами свої зобов'язання не виконало.

ПАТ «Міський комерційний Банк» звернулось з позовом до суду про стягнення заборгованості з поручителя та рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 26.03.2015 року у справі № 234/1893/15-ц вирішено стягнути ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» м. Київ, вул. Солом'янська, 33 заборгованість за кредитним договором №925/980-ЮО/П від 21.02.2013 року, яка виникла станом на 01.01.2015 року в сумі 521 843,76 грн. з яких: 449 982,27 грн. - прострочена заборгованість по основному боргу; 53 011,68 грн. - прострочена заборгованість по процентам; З 698,48 - поточна заборгованість по процентам; 15 151,33 грн. - пеня.

21 лютого 2013 року в якості забезпечення за кредитними зобов'язаннями позичальника, між банком та майновим поручителем ОСОБА_1 укладено іпотечний договір №925/980-ЮОЯ відповідно до умов якого предметом іпотеки є торгівельний центр загальною площею 493,7 кв. м. за адресою: Донецька обл., м. Шахтарськ, вул. Осипенка, 1.

Позивач посилався на ст. ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст. 509, пункт 1 ч. 2 статті 11, ч. 1 статті 202, ст. 1054, ст. 1048, ст. 526, ст. ст. 14, 526, ч. 1 ст. 530, ст. 629, ст. 525, ч. 1 ст. 617, ст. ст. 589, 590, ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 33, 35, 36, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», ч. 2 ст. 124 Конституції України, пункти 3.2.1, 3.2.4.1 іпотечного договору та вважав необхідним врахувати наявність у іпотечних договорах застереження про можливість задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмету іпотеки, у зв'язку із тим, що порушення основного зобов'язання з повернення кредитних коштів та відсотків третьою особою та відповідачем виконані не були вважав, що має право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Відповідно до висновку про вартість обєкту оцінки, складених ТОВ ЕК «Професіонал», станом на 26 серпня 2015 року ринкова вартість торговельного центру загальною площею 493,7 кв. м. за адресою: Донецька обл., м. Шахтарськ, вул. Осипенка, 1, кв.м. складає 994 313 грн. 00 коп. без ПДВ.

Пунктом 34 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», який затверджено Постановою №1440 від 10.09.2003 р. Кабінету Міністрів України, встановлено, що об'єкт оцінки у разі його застави оцінюється за ринковою вартістю без включення до неї суми податку на додану вартість.

Згідно з п. 3 вказаного Національного стандарту ринкова вартість - це вартість, за яку можливе відчуження об'єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

У відповідності до ч. 1 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина), а частиною 3 цієї норми передбачено, що якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала.

Зважаючи про те, що остаточний строк виконання основного зобовязання згідно кредитного договору настав 20.12.2015 р. і до сьогоднішнього дня воно не виконане, майновий поручитель не повідомив про своє місцезнаходження, чим перешкоджає праву позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому у товариства виникло право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності.

Позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_1 у спосіб набуття права власності на наступні об'єкти нерухомості: торгівельний центр загальною площею 493,7 кв. м. за адресою: Донецька обл., м. Шахтарськ, вул. Осипенка, 1 - 994 313 грн. 00 коп. без ПДВ, в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ «Енерговуглепром» перед ПАТ «Міський комерційний Банк» в сумі 994 313 грн. 00 коп. за кредитним договором №925/980-ЮО від 21.02.2013, по невиконаних зобов'язанням у загальному розмірі 521 843,76 грн., яка складається: 449 982,27 грн. - прострочена заборгованість по основному боргу; 53 011,68 грн. - прострочена заборгованість по процентам; З 698,48 - поточна заборгованість по процентам; 15 151,33 грн. - пеня. Стягнути з відповідача судові витрати.

У судове засіданні представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач та третя особа в судове засідання не зявились.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до кредитного договору №925/980-ЮО від 21.02.2013 року, договору №1 від 08.10.2013 року про внесення змін до кредитного договору, договору №2 від 27.03.2014 року про внесення змін до кредитного договору ПАТ «Міський комерційний Банк» надав TOB «Енерговуглепром» кредит, шляхом відкриття відновлювальної відкличної лінії у розмірі 450 000,00 грн. та відсотковою ставкою за користування кредитом до 25 % річних, за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за користування TOB «Енерговуглепром» сплачує позивачу пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення та нараховується щоденно (а.с.9-15).

З метою забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань TOB «Енерговуглепром» за кредитним договором, між ПАТ «Міський комерційний Банк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки №925/980-ЮО/І від 21.02.2013 року та додаткову угоду до нього від 08.10.2013 року, відповідно до умов яких предметом іпотеки виступає торгівельний центр загальною площею 493,7 кв. м. за адресою: Донецька обл., м. Шахтарськ, вул. Осипенка, 1 (а.с. 16-22).

Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором щодо надання TOB «Енерговуглепром» кредиту, але TOB «Енерговуглепром» зобов'язання не виконало, тому станом на 01.01.2015 року виникла заборгованість в розмірі 521843,76 грн., яка складається з: 449982,27 грн. - прострочена заборгованість по основному боргу; 53011,68 грн. - прострочена заборгованість по процентам; 3698,48 - поточна заборгованість по процентам; 15151,33 грн. пеня, що підтверджується копією рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26.03.2015 року у справі № 234/1893/15-ц (а.с. 24-25).

Відповідно до висновку про вартість обєкту оцінки, складених ТОВ ЕК «Професіонал», станом на 26 серпня 2015 року ринкова вартість торговельного центру загальною площею 493,7 кв. м. за адресою: Донецька обл., м. Шахтарськ, вул. Осипенка, 1, кв. м. складає 994 313 грн. 00 коп. без ПДВ (а.с.26).

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу.

Пункт 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що згідно ст. ст. 14, 526 Цивільного кодексу України між сторонами у справі виникли цивільні права і обов'язки (зобов'язання), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 589 Цивільного кодексу України передбачено, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 590 ЦК України, іпотекодержатель (заставодержатель) має право звернути стягнення на предмет іпотеки (застави) будь-яким способом незабороненим законодавством, у тому числі, на підставі рішення суду.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

За приписами ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати, зокрема, передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Таким чином, за вказаними нормами права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності за рішенням суду, оскільки ними передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке є способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором.

Підпунктом 2.1.6. пункту 2.1. іпотечного договору від 21 лютого 2013 року передбачено, що у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником основного зобов'язання іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, що передбачений розділом 3 цього договору та задовольнити свої вимоги за рахунок майна в повному обсязі, визначені на момент фактичного задоволення, враховуючи суму заборгованості за кредитом, проценти за користування кредитними коштами, збитків, неустойки, штрафів, пені, комісій, іншої заборгованості та витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням та зверненням стягнення на предмет іпотеки, а також витрат, повязаних з утриманням і збереженням предмета іпотеки, витрат повязаних із вчиненням виконавчого напису тощо.

Відповідно до п. 3.2.1 іпотечного договору - за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя.

Підпунктом 3.2.4.1. іпотечного договору передбачено, що задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті п. 3.2.4 договору, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. При цьому, вважається, що предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за вартістю, що буде визначена після прийняття іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого цим пунктом договору способу звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі висновку незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб'єкта оціночної діяльності. При цьому сторони домовляються, що кандидатура суб'єкта оціночної діяльності визначається іпотекодержателем самостійно.

Приймаючи до уваги наявність у іпотечному договорі від 21.02.2013 року застереження про можливість задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки та враховуючи, що зобовязання за кредитним договором у сумі 521 843,76 грн. третьою особою та відповідачем виконані не були, слід звернути стягнення на іпотечне майно шляхом набуття позивачем у власність предмета іпотеки за вартістю 994 313 грн., визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності ТОВ ЕК «Професіонал».

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягаю стягненню судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. ст. 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 11, 14, 88, 509, 526, 530, 589, 590, 629, 1054 ЦК України, ЗУ «Про іпотеку», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

У рахунок погашення заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю «Енерговуглепром» перед публічним акціонерним товариством «Міський комерційний Банк» за кредитним договором №925/980-ЮО від 21.02.2013 року з додатковими угодами до нього, в розмірі 521 843 грн. 76 коп., з яких: 449 982,27 грн. - прострочена заборгованість за кредитом по основному боргу; 53 011,68 грн. - прострочена заборгованість по процентам; 3 698,48 грн. - поточна заборгованість по процентам; 15 151,33 грн. - пеня, звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_1, а саме: торгівельний центр загальною площею 493,7 кв. м., що розташований за адресою: Донецька область, м. Шахтарськ, вул. Осипенка,1.

Визначити спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за публічним акціонерним товариством «Міський комерційний Банк» право власності на торгівельний центр загальною площею 493,7 кв. м., що розташований за адресою: Донецька область, м. Шахтарськ, вул. Осипенка,1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя