Справа № 286/298/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 Мустафєєвича, ОСОБА_4 Віліса Мустафовича, ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою і просить усунути від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 05.09.2013, та ОСОБА_6, яка померла 08.09.2013, ОСОБА_4 Мустафєєвича, ОСОБА_4 Віліса Мустафовича, мотивуючи тим, що вони свідомо ухилялися від надання допомоги спадкодавцям, які через тяжкі хвороби, похилий вік були у безпорадному стані та потребували сторонньої допомоги. Хоча знали про тяжкий стан їх батьків і мали можливість надавати їм допомогу.

Вона ж протягом дванадцяти років проживала разом з дідом та бабою в одному будинку і здійснювала догляд за ними до самої їх смерті.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечує.

Відповідачі: ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в судове засідання не зявилися, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, що підтверджується протоколами судових засідань по судовому дорученню.

Третя особа ОСОБА_8 в судове засідання не зявився, але повідомив про згоду на розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав повністю. Вважає їх справедливими та обґрунтованими.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_5 помер 05.09.2013, ОСОБА_6 померла 08.09.2013, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть серії І-ТП №220181 від 06.09.2013 та серії І-ТП №220185 від 10.09.2013.

Спадкоємцями першої черги за законом після їх смерті є відповідачі - їх діти, які прийняли спадщину, подавши відповідні заяви до нотаріальної контори. Позивачу рішенням Овруцького районного суду від 05.11.2014 по справі №286/8774/13-ц було надано право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом: ОСОБА_4 Мустафєєвичем, ОСОБА_4 Вілісом Мустафовичем, ОСОБА_3, тобто відповідачами по справі, після смерті ОСОБА_5, який помер 05.09.2013, та ОСОБА_6, яка померла 08.09.2013.

Вказані обставини підтверджуються копією рішення Овруцького районного суду від 05.11.2014 по справі №286/8774/13-ц, яке набрало законної сили 05.01.2015 (а.с.8-9).

Згідно з ч.2 ст. 61 ЦПК України обставини, що встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ , у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону для усунення особи від права на спадкування за законом необхідна доведеність як факту ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факту перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи, тобто лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

В ухвалі від 15.09.2010 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах розяснила, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Потреба спадкодавця в отриманні допомоги від спадкоємця визначається за умови отримання її від інших осіб.

В частині 6 Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України надав розяснення серед інших і щодо розуміння стану безпорадності особи.

Так, під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дійсно потребували стороннього догляду, допомоги та піклування, особливо з квітня 2011 року, коли ОСОБА_6 переніс інсульт, погіршився і стан здоровя ОСОБА_6. Зазначені обставини підтверджуються випискою з журналу реєстрації звернень за невідкладною медичною допомогою Овруцького відділення екстреної медичної допомоги за 2011-2013 роки, показаннями свідків: ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які є сусідами померлих і підтвердили, що ОСОБА_6 та ОСОБА_6 дійсно були у безпорадному стані, оскільки мали похилий вік та тяжко хворіли. Вони потребували постійної сторонньої допомоги, яку їм постійно і надавала позивач ОСОБА_1 з матірю. Вона доглядала за ними, викликала лікарів, готувала їжу, прала, тобто виконувала всю необхідну роботу. Відповідачів вони за всі роки бачили декілька разів.

Факти надання допомоги позивачем під час хвороби покійним спадкодавцям та не надання її відповідачами підтверджується і письмовими поясненнями третьої особи по справі, рідного брата відповідачів - ОСОБА_8.

Так, він пояснив, що його племінниця ОСОБА_1 останні дванадцять років проживала з його батьками однією сімєю до самого дня їх смерті. Вона доглядала за ними, так як батьки через похилий вік та хвороби перебували в безпорадному стані. Він особисто був свідком того, як його брати відмовлялися не тільки від надання допомоги батькам, але й від того, щоб зателефонувати їм та підтримати морально. Він сам неодноразово просив братів спілкуватися з батьками, навіть пропонуючи оплатити їх витрати, але вони посилаючись чи на свою зайнятість чи інші причини, відмовляли і йому, і його племінниці.

Він стверджує, що його брати втратили звязок з батьками як мінімум останні двадцять років. Вони не допомагали їм ні матеріально, ні морально, причиняючи їм своєю поведінкою моральні страждання. Їх діти та онуки в останні двадцять років жодного разу не провідали батьків.

Він, коли приїздив до батьків не менше 2-3-х разів на рік, чув від них образи і розчарування в його братах. Тому вони, маючи похилий вік та хвороби, не відчуваючи підтримки, попросили їх онучку його племінницю та її дітей проживати з ними. Про це він особисто розмовляв з татом.

Особливо допомога батькам потрібна була в останні роки життя після перенесення батьком інсульту. Він особисто після інсульту провів з батьками дві відпустки (більше трьох місяців). Звертався до братів з проханням за приїзд до них хоча б ненадовго, щоб підтримати морально, але отримав відмову. Навіть приїзжаючи іноді на 2-3 дні в пять років брати не цікавилися ні здоровям батьків, ні їх матеріальним станом, навіть не ночуючи в рідному будинку, мотивуючи це огидою до хворих людей. Ці факти йому відомі від матері, яка особисто йому розповідала з великою образою на братів.

Він стверджує, що батьки хотіли б, щоб після їх смерті майно перейшло до позивача, їх онучки, яка доглядала за ними, готувала їжу, прала одяг, викликала лікарів, возила їх до лікарів, виконувала всі призначення, ремонтувала будинок, обробляла город та інше. Він це знає особисто і сприймає це як їх заповіт і останню волю. Тому і відмовився від своєї частки в спадщині на користь племінниці, щоб виконати бажання і волю батьків.

Брати не приїхали навіть на похорони, не допомогли ні морально, ні матеріально, хоча батьки померли з різницею в три дні, він особисто їм телефонував і повідомляв про це. Але вони знайшли змогу приїхати через 55 днів та подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Тому він вважає вимоги племінниці цілком обґрунтованими.

Враховуючи, що за змістом ч. 5 ст. 1224 ЦК України при одночасному настанні обставин, тобто перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, та наявності потреби спадкодавця в допомозі цієї особи, і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права спадкування, суд вважає, що правові підстави для задоволення позову наявні, оскільки в судовому засіданні доведено факт ухилення відповідачів від надання допомоги батькам, які перебуваючи в безпорадному стані через похилий вік, тяжкі хвороби потребували допомоги цих осіб.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. в доход держави.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 196, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Усунути від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 05.09.2013, та ОСОБА_6, яка померла 08.09.2013, ОСОБА_4 Мустафєєвича, ОСОБА_4 Віліса Мустафовича.

На рішення суду до апеляційного суду Житомирської області через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_11