Справа № 444/2598/15-ц
Провадження № 2/444/1229/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Оприск З. Л.

секретар судового засідання Мариняк Н.В.

за участі позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Жовківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання втратившим право на проживання, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання втратившим право користування житлом. Свої позовні вимоги мотивував тим, що він є власником будинку в с. Деревня, вул. Германа, 21. Відповідач близько 10 років не проживає в будинку. Позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених у ньому, просив задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити. Надав пояснення, що він не проживає в будинку позивачки з 2010 року, а насправді проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 на цій же вулиці, хоча прописаний в будинку № 21, що належить позивачці. Пояснив, що через відсутність коштів не може оформити правовстановлюючі документи на будинок, в якому проживає, відтак не може там прописатися, бо окрім цього, там ніхто не прописаний.

У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази.

З копії реєстраційного посвідчення серії БТІ 005939 від 07.12.2000 року вбачається, що будинок № 21 по вул. Германа, с. Деревня в цілому належить ОСОБА_1.

З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-СГ № 061812 вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано 08.05.2010 року.

З Акту про проживання і перебування в господарстві від 16.04.2015 року вбачається, що на час обстеження відповідач у будинку № 21 по вул. Германа, с. Деревня не перебуває і зі слів голови двору ОСОБА_1 з 2005 року в господарстві не зявляється, проживає в будинку покійних батьків.

З Акту про проживання і перебування в господарстві від 22.07.2015 року вбачається, що на час обстеження відповідач у будинку № 21 по вул. Германа, с. Деревня не перебуває і зі слів голови двору ОСОБА_1 з 2005 року в господарстві не зявляється, проживає в будинку покійних батьків.

З Акту про проживання і перебування в господарстві від 15.10.2015 року вбачається, що на час обстеження відповідач у будинку № 21 по вул. Германа, с. Деревня не перебуває і зі слів голови двору ОСОБА_1 з 2005 року в господарстві не зявляється, проживає в будинку покійних батьків.

З довідки № 1016 від 09.12.2015 року, виданої Деревнянською сільською радою, вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 (в будинку померлих батьків).

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Виходячи із змісту норм ст.ст. 71, 72 ЖК України, відповідно до вимог ст.214 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12 квітня 1985 року № 2 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України з наступними змінами, при вирішення спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно з`ясовувати причини відсутності особи у жилому приміщенні понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

З Актів про проживання і перебування в господарстві від 16.04.2015 року, 22.07.2015 року, 15.10.2015 року вбачається, що відповідач у будинку № 21 по вул. Германа, с. Деревня не перебуває і зі слів голови двору ОСОБА_1 з 2005 року в господарстві не зявляється, проживає в будинку покійних батьків.

Окрім цього відповідач в судовому засіданні визнав, що він не проживає в будинку позивачки з 2010 року, а насправді проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 на цій же вулиці, хоча прописаний в будинку № 21, що належить позивачці.

Судом встановлено факт відсутності відповідача у житловому будинку протягом тривалого часу та не наведено доказів поважності такої тривалої відсутності.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_5) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком № 21 по вул. Германа, с. Деревня Жовківського району Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Оприск З. Л.