АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4358/15 Справа № 0417/9718/2012 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лисична Н.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого Лисичної Н.М.

суддів Баранніка О.П., Колодяжної Н.Є.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2015 р. по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_4, Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

09 липня 2014 р. ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2015 р. позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним заповіт ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_2 від 28 лютого 2003 р., посвідчений державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 і зареєстрований в реєстрі за № 5-121, та скасовано його реєстрацію. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і позовних вимог колегія суддів вважає необхідним скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

При розгляді справи судом встановлено та підтверджено рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 квітня 2010 р., яке було залишено без змін ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.01.2011 р., що ОСОБА_3 на підставі заповіту, виданого ОСОБА_7 від 23.09.1994 р., посвідченого державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, належить 7/18 ч. домоволодіння № 182 по вул. Кривоноса в м. Дніпропетровську (а.с. 20).

Відповідно до договору дарування від 03.10.2001 р. (а.с. 18), посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО ОСОБА_8, ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_3 11/18 ч. домоволодіння № 182 по вул. Кривоноса в м. Дніпропетровську.

Право власності ОСОБА_3 на домоволодіння № 182 по вул.Кривоноса в м.Дніпропетровську було зареєстровано в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації».

В судовому засіданні також встановлено, що позивач не має можливості проживати у спірному домоволодінні через те, що в неї з відповідачем склалися неприязні стосунки, та останній чинить їй суттєві перешкоди у користуванні її власністю на тій підставі, що 28.02.2003 р. її бабуся ОСОБА_5 за життя склала заповіт, за яким на випадок своєї смерті заповіла житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами і земельною ділянкою, що знаходяться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Кривоноса, 182, ОСОБА_2. Заповіт було посвідчено державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, та зареєстровано в реєстрі за № 5-121, (а.с. 44).

11 червня 2012 р. ОСОБА_5 померла в м. Дніпропетровську (а.с. 47).

Між тим, як вбачається з матеріалів справи на момент складання заповіту, 28 лютого 2003 р., майно, яким розпорядилася ОСОБА_5, а саме домоволодіння № 182 по вул. Кривоноса в м. Дніпропетровську, вже належало позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону від 21.06.1996 р. (7/18 ч. домоволодіння) та договору дарування від 03.10.2001 р. (11/18 ч. домоволодіння).

Складаючи заповіт 28.02.2003 р., ОСОБА_5 фактично розпорядилася чужою власністю.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене, вимоги ст..ст.1216, 1218, 1234,ч.1 ст.1257, ч.1ст.236 ЦК України суд прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_5, складаючи оспорюваний заповіт, станом на 28 лютого 2003 р., не була власником спірного домоволодіння розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Кривоноса, 182, а тому не мала права вчиняти будь-яких розпоряджень щодо цього майна.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують.

Ухвалене по справі рішення суду є законним і обґрунтованим, тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст..ст.303, 307, 308 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М.Лисична

Судді О.П.Бараннік

ОСОБА_9