У х в а л а

іменем україни

09 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дем'яносова М.В.,Коротуна В.М.,Маляренка А.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до кредитної спілки «Альянс Україна» про захист прав споживача, стягнення збитків, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 03 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до кредитної спілки «Альянс Україна» (далі - КС «Альянс Україна») про захист прав споживача, стягнення збитків.

Обґрунтовуючи вимоги, зазначала, що 10 січня 2010 року між нею та відповідачем було укладено договори про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 26-10д та № 27-10д, за якими кредитна спілка прийняла від неї вклади у розмірі 190 000 грн та 71 500 грн із зобов'язанням сплати 30 % річних та кінцевим строком повернення 10 лютого 2011 року.

Посилаючись на те, що у визначений строк зобов'язання щодо повернення вкладів та процентів за користування ними КС «Альянс Україна» у повному обсязі не виконано, ОСОБА_4 просила стягнути із відповідача 718 992, 35 грн процентів за користування депозитами, 21 332, 61 грн - упущеної вигоди, 3 % річних та інфляційні втрати у розмірі 540, 36 грн, загальна сума за якими з урахуванням банківського подорожчання становить 748 273, 98 грн. Також позивач просила стягнути із КС «Альянс Україна» 30 000 грн на відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що неналежним виконанням відповідачем зобов'язань їй завдано душевних страждань.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 03 вересня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з КС «Альянс Україна» на користь ОСОБА_4 заборгованість за період з 15 лютого 2011 року по 07 липень 2015 року включно за договором про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 26-10д від 10 січня 2010 року у розмірі 81 833 грн, з них: 4 034 грн 41 коп. - 30% річних; 8 486 грн 42 коп. - 3% річних; 29 312 грн 17 коп. - інфляційні нарахування; та заборгованість за період з 15 лютого 2011 року по 07 липня 2015 року включно за договором про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 27-10д від 10 січня 2010 року у розмірі 113 337 грн 99 коп., з них: 65 658,88 грн. - 30% річних; 6 569 грн 36 коп. - 3% річних; 41 109 грн 75 коп. - інфляційні нарахування.

В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку що оскільки станом на 07 липня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 05 квітня 2011 року не виконано в частині повернення сум за вкладом № 26-10д у розмірі 33 427 грн 55 коп. вкладом № 27-10д - 49 830 грн та повний розрахунок за вкладами не проведено, а тому стягнення 30% річних за користування депозитним коштами має бути здійснено за період після ухвалення рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 05 квітня 2011 року та нараховуватись лише щодо сум несвоєчасно повернутого вкладу.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 03 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

М.В. Дем'яносов В.М. Коротун А.В. Маляренко