Справа № 465/1323/15 Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/783/7974/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

про повернення справи

07 грудня 2015 року м. Львів

Суддя судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області Гриновець Б.М., перевіривши матеріали апеляційної скарги державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» про відновлення істотних умов праці, нарахування та виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

рішенням Франківського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено та зобовязано ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут» виплатити ОСОБА_2 різницю в окладі за період «вимушеного відгулу» в розмірі 9775,00 грн. та стягнено в користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн..

Рішення суду оскаржив відповідач в особі представника ОСОБА_3, яка просить скасувати зазначене рішення та закрити провадження у справі.

Як вбачається із матеріалів справи у позовній заяві (а.с.1-2) позивач просила: зобовязати відповідача відновити їй незаконно змінені істотні умови праці, зокрема режим роботи та зобовязати відповідача виплатити їй різницю в окладі за період вимушеного прогулу в розмірі 9775,00 грн. відповідно до поданого нею розрахунку.

Згідно абз.2 п.4 ч.1 ст.215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду по суті позовних вимог.

Проте резолютивна частина оскаржуваного рішення не містить висновку суду щодо позовної вимоги позивача про зобовязання відповідача відновити ОСОБА_2 змінені істотні умови праці, зокрема режим роботи.

Водночас в описовій частині оскарженого рішення зазначено, що позивач уточнювала позовні вимоги та остаточно просила суд зобовязати відповідача виплатити їй різницю в окладі за період вимушеного прогулу в розмірі 9775,00 грн. (а.с.79), проте в матеріалах справи відсутня в письмовому вигляді відповідна заява, а з журналів судових засідань не вбачається, що позивач уточнювала позовні вимоги в процесі розгляду справи судом першої інстанції, заявивши про це усно.

Крім того, як вбачається із журналу судового засідання від 13.10.2015 року судом було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, при цьому в матеріалах справи відсутній такий текст рішення суду.

Згідно абзацу другого резолютивної частини оскарженого рішення суд першої інстанції зобовязав, серед іншого, ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут» виплатити ОСОБА_2 різницю в окладі за період «вимушеного відгулу» в розмірі 9775,00 грн..

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, зокрема позовної заяви та тексту оскарженого рішення позивач просила зобовязати ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут» виплатити ОСОБА_2 різницю в окладі за період вимушеного прогулу в розмірі 9775,00 грн.. Відтак, вважаю, що в абзаці другому резолютивної частини оскарженого рішення допущено описку.

Відповідно до ч.7 ст.297 ЦПК України при надходженні неналежно оформленої справи, суддя-доповідач повертає справу до суду першої інстанції, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.

Крім того, в абзаці 2 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» розяснено, що суддя-доповідач своєю ухвалою може повернути справу до суду першої інстанції для усунення таких недоліків: 1) справа неналежно оформлена, зокрема відсутні підписи у протоколі чи журналі судового засідання; судове рішення чи протокол судового засідання є нечитабельні; у справі відсутній протокол судового засідання, журнал судового засідання чи технічний запис, справа не підшита, сторінки не пронумеровані, опис документів у справі належним чином не оформлено тощо; 2) не розглянуто зауваження щодо правильності та повноти фіксування судового процесу технічними засобами або письмові зауваження щодо повноти чи правильності протоколу судового засідання; 3) не вирішено питання про ухвалення додаткового рішення тощо.

Враховуючи наведене, а також те, що перелік недоліків в оформленні справи, про які йдеться в частині четвертій ст.297 ЦПК України, як про підстави повернення справи до суду першої інстанції з метою їх усунення, не є вичерпним, зважаючи на положення аб.2 п.4 ч.1 ст.215 ЦПК України, приходжу до висновку, що справу необхідно повернути до суду першої інстанції для належного оформлення.

Керуючись ч. 7 ст. 297 ЦПК України,-

у х в а л и в :

цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» про відновлення істотних умов праці, нарахування та виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу повернути до Франківського районного суду м. Львова для належного оформлення у місячний строк з дня надходження справи до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, оскарженню не підлягає.

Суддя Б.М.Гриновець