Пр. № 2/638/5064/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 листопада 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Семіряд І.В.

при секретарі Вороніні Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватне акціонерне товариство «Страхова компанія Україна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

09.07.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 28 963,64 грн. матеріальних збитків, 10 000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.02.2014 року о 13-00 по вул. Деревянко в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля НОМЕР_1, належного ОСОБА_2, та Daewoo Lanos д.н. НОМЕР_2, яким він керував на підставі довіреності. В результаті порушення відповідачкою правил дорожнього руху його автомобілю були завдані суттєві механічні пошкодження. Факт завдання пошкоджень та вину саме відповідачки в ДТП підтверджено рішенням суду. Відповідно до висновку оцінювача шкода, завдана автомобілю з урахуванням його зносу становила 20 673,55 грн. На момент ДТП цивільна відповідальність відповідачки була застрахована ПРАТ «СК «Україна» відповідно до полісу №АС/3930973 від 26.09.2013 року.

Також позивач вказує, що через день - 10.02.2014 року відповідачка призначила йому зустріч для того, щоб разом звернутися до її страхової компанії з метою призначення страхової виплати та вказала, що офіс компанії знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька. буд. 15. В цей же день вони обоє зустрілися у цій страховій компанії та написали заяви про ДТП. Страховим комісаром було здійснено огляд його автомобіля, зафіксовано пошкодження та повідомлено про право відремонтувати або ж продати автомобіль. Вказаний автомобіль він продав. Однак, через два місяці після подання заяв вказаною страховою компанією його було повідомлено про те, що відбулася помилка та насправді ОСОБА_2 не є клієнткою даної страхової компанії - СК «ПЗУ Україна», а її відповідальність застрахована ПрАТ СК «Україна».

04.04.2014 року вони з відповідачкою знову звернулися вже до належної страхової компанії, подали заяви, оціночну документацію, однак, 28.04.2014 року ПрАТ СК «Україна» повідомила мене про відмову у здійсненні страхового відшкодування на підставі того, що сторонами не було вчасно повідомлено страхову компанію про страховий випадок, що унеможливило встановлення усіх обставин ДТП та визначення розміру шкоди.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що відмова страхової компанії відшкодувати шкоду, завдану відповідачкою ОСОБА_2, призводить обовязку самої відповідачки особисто відшкодувати шкоду, завдану нею під час ДТП. Окрім того, завдану йому моральну шкоду він оцінюю в 10 000 гривень, зважаючи на те, що внаслідок вказаної ДТП йому довелося продати автомобіль, ремонт якого він не був здатен оплатити. Залишившись без автомобіля він так само не зміг придбати інший, а будучи особою безробітною, деякий нерегулярний дохід він отримував якраз надаючи послуги з перевезення на своєму авто, тому внаслідок ДТП у нього було позбавлено єдиного джерела доходу родини. Оскільки аварія була досить серйозною, в нього досить тривалий час був страх перед транспортними засобами та закритими приміщеннями, що суттєво обмежувало та досить змінило спосіб життя.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином.

Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу за їх відсутності, проти винесення судом заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа ПАТ «Страхова компанія Україна» у судове засідання повторно не з'явились, про час і місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчить поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надавали.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 08.02.2014 року о 13-00 по вул. Деревянко в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля НОМЕР_1, що належить відповідачу ОСОБА_2 та Daewoo Lanos д.н. НОМЕР_2, яким він керував позивач на підставі довіреності.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.03.2014 року ОСОБА_2 була визнана винною у скоєні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Згідно ч.3, ч.4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В результаті ДТП автомобілю, яким керував позивач були завдані суттєві механічні пошкодження.

Згідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами 2, 5 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до пункту 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

Відповідно до статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до висновку оцінювача (звіт № 103 від 07.04.2014 року) шкода, завдана автомобілю шкода, з урахуванням його зносу, становила 20 673,55 грн. (а.с. 12)

На момент ДТП цивільна відповідальність відповідачки була застрахована ПРАТ «СК «Україна» відповідно до полісу №АС/3930973 від 26.09.2013 року. (а.с. 8)

10.02.2014 року ОСОБА_1 звернувся до страхової компанії та написав заяву про ДТП.

Листом від 10.04.2014 року за № 2054-31 СК «ПЗУ Україна» повідомила, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не була застрахована. (а.с. 9)

04.04.2014 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про ДТП вже до належної страхової компанії.

ПрАТ СК «Україна» своїм листом № 14 від 24.04.2014 року, повідомила про відмову у здійсненні страхового відшкодування на підставі того, що сторонами не було вчасно повідомлено страхову компанію про страховий випадок, що унеможливило встановлення усіх обставин ДТП та визначення розміру шкоди.

Згідно з п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, зокрема повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка.

У системному взаємозв'язку з п.5 ч.1 ст.989 ЦК України, яким на страхувальника покладено обов'язок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, правове значення для вирішення страховиком питання про виплату страхового відшкодування має його повідомлення страхувальником про настання страхового випадку у строк, який дає страховику можливість дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання його страховим випадком чи відмову в цьому.

Наведеними правовими нормами встановлено обов'язок страховика повідомити письмово страхувальника про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Аналогічні роз'яснення й містяться у Постанові Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року «Про деякі застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», що у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Таким чином, обовязок відшкодувати шкоду покладається особисто на відповідача, а тому позовні вимоги в частині відшкодування матеріальних збитків підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди суд приходить до наступного.

Загальні підстави відшкодування моральної шкоди визначені ст. 23 ЦК України. Згідно положень вказаної статті, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Судом встановлено, що неправомірні, винні дій відповідача, які полягали у порушенні правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження автомобіля НОМЕР_3, яким керував позивач, призвели до змін у життєвих і виробничих стосунках позивача, оскільки внаслідок ДТП йому довелося продати автомобіль, ремонт якого він не був здатен оплатити, придбати інший він так само не зміг і був позбавлений єдиного джерела доходу родини. Крім того внаслідок вказаних дії відповідача позивач був змушений витрачати свій час та докладати додаткові зусилля для відстоювання своїх прав у суді.

Таким чином суд знаходить обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, та згідно вимог ст. 1167 ЦК України вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, тривалість порушення та його наслідки, ступінь вини відповідача, та вважає, що характеру та обсягу моральних переживань позивача, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у його житті, у відповідності до вимог розумності і справедливості відповідає розмір моральної шкоди у грошовому еквіваленті 2000 грн., у зв'язку з чим вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Крім того, у відповідності до статті 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 389,64 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 60, 88, 212-215, 224-228, 233 ЦПК України, ст.ст.989, 1166, 1167, 1192 ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватне акціонерне товариство «Страхова компанія Україна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_1, 61051, м. Харків, бульвар Фронтовиків, 14, ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_2, 61172, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_5) матеріальну шкоду у розмірі 28 963,64 грн. (двадцять вісім тисяч девятсот шістдесят три грн. 64 коп.) та моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі )грн.

Стягнути з ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_1, 61051, м. Харків, бульвар Фронтовиків, 14, ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_2, 61172, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_5) судовий збір у розмірі 389,64 (триста вісімдесят девять грн. 64 коп.)

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії..

Рішення надруковане в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: Семіряд І.В.