АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Конончук З.В.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києвавід 30 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаполісжитлобуд» про стягнення безпідставно утримуваних коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №757/3582/2015
№ апеляційногопровадження:22-ц-796/15024/2015
Головуючий у судіпершоїінстанції: Волкова С.Я.
Доповідач у судіапеляційноїінстанції: Стрижеус А.М.
Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду із вимогами до відповідача про стягнення 561098 гривень, посилаючись на те, що з 02 червня 2008 року до 18 грудня 2014 року вона булла зареєстрована як фізична особа-підприємець та в період ведення підприємницької діяльності, а саме: 13 жовтня 2013 року між нею, як фізичною особою-підприємцем, та відповідачем ТОВ «Мегаполісжитлобуд» було укладено попередній договір про укладення договору оренди, за умовами якого сторони зобов'язувалися укласти основний договір оренди, строк дії попереднього договору припинився, жодна із сторін не направила іншій стороні пропозицію про укладення основного договору, а 18 грудня 2014 року вона припинила підприємницьку діяльність.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до ТОВ «Мегаполісжитлобуд» про стягнення безпідставно утримуваних коштів - відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду представником позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, які суд вважав встановленими, рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача Конончук З.В., яка діє на підставі довіреності в інтересах ТОВ «Мегаполісжитлобуд», проти доводів апеляційної скарги заперечувала посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 13 жовтня 2013 року між відповідачем ТОВ «Мегаполісжитлобуд» (орендодавець) та позивачем ОСОБА_4(орендар) було укладено попередній договір щодо укладення договору оренди, за умовами якого відповідач прийняв на себе зобов'язання побудувати, набути у власність торговий центр з усією необхідною інфраструктурою та передати у користування (оренду) окремі приміщення (частини) цього торгового центру. За умовами договору сторони прийняли на себе зобов'язання протягом погодженого сторонами строку укласти договір оренди (основний договір) та виконувати інші обов'язки, погоджені сторонами в цьому договорі, із змінами та доповненнями до нього, що можуть вноситися сторонами; договір того ж числа посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воробйовою К.В., зареєстровано в реєстрі за №759. Згідно п.1.17 договору предметом договору є: частина торгового центру попередньо встановленою площею, вказаного в додатку №2, схематичний план (креслення периметру) приміщення в межах поверху торгового центру, на якому воно розміщено, зазначено у додатку №3.

За домовленістю сторін порядок укладення договору оренди визначено у ст.3 договору; укладення нового попереднього договору визначено ст.4 договору; ст.13 договору визначено авансовий внесок, або сума, яку орендар зобов'язаний сплатити орендодавцеві у відповідності до попереднього договору, а також визначено забезпечення орендаря; строк дії договору, дострокове припинення договору визначено ст.16.

Надані документи свідчать про те, що при укладенні договору ОСОБА_4 було проінформовано про всі його істотні умови, спосіб та терміни сплати платежів тощо, що підтверджується підписом позивача на договорі, й позивач підтвердила, що підписання цього договору є свідченням факту ознайомлення, розуміння та згоди з усіма визначеннями, умовами та змістом договору та додатків до нього. При таких обставинах власні дії позивача ОСОБА_4, що виразилися у підписанні договору, являється підтвердженням ознайомлення позивача зі змістом укладеної нею угоди та бажанням щодо настання правових наслідків, обумовлених цим договором.

Згідно п.16.1 договору договір набуває чинність з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення та діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків, передбачених цим договором.

Згідно п.16.3 договору, враховуючи те, що даний попередній договір є змішаним та містить положення різних видів договорів (крім попереднього договору), в тому випадку, якщо закінчився встановлений законодавством граничний строк для укладення основного договору та сторони при цьому уклали або не уклали договір оренди, даний попередній договір не припиняє свою дію та сторони зобов'язані виконувати свої обов'язки за цим попереднім договором, у тому числі ті обов'язки, які пов'язані із укладенням нового попереднього договору (якщо договір оренди не був укладений), виконанням робіт орендаря, сплатою необхідних платежів.

Згідно п.4.1 договору якщо протягом встановленого законодавством граничного строку для укладення основного договору на підставі попереднього договору відкладальна обставина не наступить та/або сторони не зможуть укласти договір оренди, на вимогу орендодавця сторони зобов'язуються укласти попередній договір на наступний граничний строк на умовах, які повинні бути аналогічними положенням цього попереднього договору та відображати досягнуті сторонами домовленості, з урахуванням нових положень, пов'язаних із тими змінами фактичних даних та обставин, які будуть існувати на момент укладення такого нового попереднього договору.

Згідно п.4.2 договору у тому випадку, якщо протягом граничного строку відкладальна обставина не наступить і сторони не укладуть договір оренди, орендодавець не вважається таким, що прострочив виконання своїх обов'язків, до орендодавця не можуть застосовуватися будь-які негативні наслідки зі сторони орендаря, орендар зобов'язаний виконувати положення цього попереднього договору, в тому числі, щодо укладення нового попереднього договору.

Позивач ОСОБА_4, звертаючись у лютому 2015 року, із вимогами до відповідача про стягнення безпідставно утримуваних коштів, свої вимоги обґрунтовує ст. 1212 ЦК України та тим, що станом на 13 жовтня 2014 року строк дії попереднього договору припинився, жодна із сторін не направила іншій стороні пропозицію про укладення основного договору, між тим надані відповідачем докази свідчать про те, що відповідач пропонував позивачу підписати новий попередній договір, про що свідчать листи товариства №876 від 23 грудня 2014 року, №1319 від 20лютого2015 року.

Згідно п.4.6 договору якщо орендар не з'явиться для підписання нового попереднього договору на повторну письмову вимогу орендодавця, направлену з інтервалом не менше п'ять днів, авансовий внесок залишається у орендодавця та не підлягає поверненню.

Згідно ст.212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити припинення прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (скасувальна обставина).

Встановлено, що на виконання зазначених положень закону та відповідно д опп.«f»п.16.5 попереднього договору сторонни домовилися, що цей договір припиняє свою дію на наступний день після отримання орендарем повідомлення від орендодавця про припинення дії договору (або на 11-й день віддати направлення такого повідомлення орендодавцем, якщо така дата наступить раніше ніж дата отримання орендодавцем такого повідомлення), яке (повідомлення) орендодавець має право направити у разі, якщо орендар на повторну письмову вимогу орендодавця більше як на 15 календарних днів прострочить підписання договору оренди або нового попереднього договору, тобто сторони обумовили припинення дії договору скасувальною обставиною - повторна неявка орендаря для підписання нового попереднього договору.

Надані письмові докази свідчать про те, що відповідач, враховуючи, що орендар на неодноразові звернення не з'явився для підписання нового попереднього договору, листом від 04 березня 2015 року Повідомив позивача про припинення дії попереднього договору, а, оскільки орендар порушила попередній договір в частині укладення нового попереднього договору, враховуючи п.4.1, 4.2, 4.6, 16.6 попереднього договору, авансовий внесок залишається у орендодавця та не підлягає поверненню та, відповідно, до зазначених правовідносин не може бути застосовано ст. 1212 ЦК України.

Позивач ОСОБА_4, звертаючись у лютому 2015 року, із вимогами до відповідача про стягнення безпідставно утримуваних коштів, в позовній заяві стверджує, що 18 грудня 2014 року припинила підприємницьку діяльність, на підтвердження чого надано повідомлення відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Подільського району реєстраційної служби головного управління юстиції у м. Києві від 18 грудня 2014 року про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, між тим відповідно до ст.ст.51,609 ЦК України зобов'язання вважається припиненим також у зв'язку із припиненням (ліквідацією) підприємницької діяльності орендаря.

Відповідно до змісту ст.1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших спеціальних способів захисту. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст.1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язань повернути майно потерпілому.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року №6-122 цс14, який відповідно до положень ст. 3607 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Отже, оскільки відносини, які склалися між сторонами, є договірними, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неможливість застосування до них ст.1212 ЦК України.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4- відхилити.

Рішення Печерськогорайонного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: