Справа № 307/1254/15
У Х В А Л А

Іменем України

02 грудня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1

суддів Куштана Б.П., Панька В.Ф.

при секретарі Дашковській С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, інтереси якої представляв ОСОБА_3, на рішення Тячівського районного суду від 16 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Углянської сільської ради, третьої особи: реєстраційна служба Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області про визнання права власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Углянської сільської ради, третя особа реєстраційна служба Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області про визнання права власності на земельну ділянку.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 28.11.05 р. між ОСОБА_4 - мамою позивачки та ОСОБА_2 було укладено договір дарування житлового будинку з надвірними спорудами, за яким вона, позивачка, отримала в дар будинок № 90 за адресою с. Угля, вул. Визволення, Тячівського р-ну. Після цього вона зверталась до Углянської сільради по питанню приватизації земельної ділянки, яка відноситься до цього будинку. В подальшому з цією метою позивач неодноразово зверталась до Углянської сільської ради із заявами про надання дозволу на виготовлення технічної документації на цю земельну ділянку, однак Углянської сільрадою виносились рішення не на користь позивачки. Тому просила визнати за нею право приватної власності на зазначену земельну ділянку.

Рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

Позивачка не погодилась з цим рішенням, порушила питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.

Апеляційна скарга мотивована порушення судом норм процесуального та матеріального права.

В судовому засіданні представник позивачки апеляційну скаргу підтримав.

Представник з Углянської сільради не явився, однак від цієї особи надійшла заява про визнання апеляційної скарги та проти позову не заперечила.

Заслухавши представника апелянтки та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги: відповідач визнав позов, спірні відносини регулюються і Земельним і Цивільним кодексами.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що приватизація земельних ділянок в даному випадку здійснюється органом місцевого самоврядування і рішення цього органу по даному питанню може бути оскаржено до суду; компетенцією суду не охоплюється приватизація земельної ділянки шляхом визнання права власності на земельну ділянку.

І такий висновок є вірним.

По справі установлено, що після отримання в дар будинку, позивачка зверталась до Углянської сільради по питанню приватизації земельної ділянки, але рішення з цього приводу зазначеним органом не приймалось. І тому вона звернулась до суду з даним позовом, який судом не може бути задоволений, оскільки визнання права власності на неприватизовану земельну ділянку не охоплюється компетенцією суду.

Так, відповідно до п. б ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. б ч.1 ст.81 ЗК України громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

На підставі зазначеного не може бути підставою для задоволення позову визнання цього позову представником відповідача, оскільки відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відсутність такої ухвали свідчить про певне порушення цивільного процесуального законодавства, але воно не може бути підставою для скасування правильно прийнятого судового рішення: відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

У задоволенні заяви відповідача про визнання позову, адресована апеляційному суду, ухвалою суду, прийнятою в судовому засіданні, відмовлено, що відповідає вимогам вказаної ст.174 ЦПК України.

Що ж до такого доводу апеляційної скарги як визнання права власності на земельну ділянку, на якій розміщений придбаний будинок про що зазначається в ст.377 ЦК України в редакції, яка була чинною на час придбання будинку, слід відмітити, що зазначеної норми закону стосувались визнання права власності на частину земельної ділянки, яка була у власності попереднього власника. По даній справі встановлено, що земельна ділянка, яка відноситься до вказаного будинку, не належала на праві власності матері позивачки, відповідно, твердження про автоматичне виникнення права власності на земельну ділянку у звязку з виникненням права власності на будинок є безпідставним.

Інших доводів,які б мали значення для вирішення справи, апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст.ст.307,308,314 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, інтереси якої представляв ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Судді: