Провадження 2/127/8051/15
УХВАЛА

09 грудня 2015 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Жмудь О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на частку майна в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою.

Дана позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наступних підстав:

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI в редакції від 01.09.2015 року, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою-підприємцем ставка судового збору 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (487,20 грн.). Крім того, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору 1 відсоток ціни позову, але менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (487,20<1%<6090).

Згідно із ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI в редакції від 01.09.2015 року за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Також згідно із розясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року"Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. Зокрема у наданому позові позивачем ставиться чотири самостійні позовні вимоги.

Крім того, в п. 13 вищевказаної Постанови Пленуму зазначено, що якщо в позовній заяві об'єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов'язаних між собою, то, враховуючи, що об'єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 80 ЦПК). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява має містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Однак, в порушення вищевказаних вимог щодо форми та змісту позовної заяви, подавши до суду позовну заяву, позивач не зазначив в ній доказів, що підтверджують ціну позову.

У відповідності до вимог п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову про право власності на нерухоме майно визначається дійсною вартістю такого нерухомого майна.

Механізм проведення оцінки нерухомого та рухомого майна для цілей обчислення державного мита та інших обовязкових платежів визначений постановою Кабінету Міністрів України "Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року № 358 .

У відповідності до п.п. 1 п. 1 вказаної вище постанови оціночною вартістю для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства (далі - оподаткування), є ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав.

Також, згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України "Про проведення оцінки майна для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року № 358, оцінка обєкта для цілей оподаткування здійснюється субєктами оціночної діяльності, які відповідають вимогам, установленим Законом України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні, у складі яких працює хоча б один оцінювач, який отримав кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні хоча б за однією із спеціалізацій у межах напряму 1 Оцінка обєктів у матеріальній формі і напряму 2 Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів, у тому числі прав на обєкти інтелектуальної власності.

Відповідно до постанови пленуму вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" якщо пред'явлено позов про право власності на кілька жилих приміщень (квартир), розташованих у різних районах міста чи в різних містах, або позов про поділ спадкового майна, яке складається з кількох квартир (об'єктів нерухомості) у різних місцевостях, тобто вимоги, для кожної з яких частиною першою статті 114 ЦПК встановлено виключну підсудність, то позов пред'являється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, яка за своєю вартістю перевищує ті, що знаходяться в інших районах чи місцевостях.

Таким чином, з огляду на зазначене, а також на те, що позивач заявляє позовні вимоги стосовно нерухомого майна (визнання права власності на частку квартири, частку земельних ділянок), яке має відповідну вартість, однак позивачем не зазначено ціни позову та доказів щодо вартості спірного нерухомого майна на момент предявлення позову, тому сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн. вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна, що унеможливлює вірно визначити підсудність розгляду даної позовної заяви.

Крім того, позивачем не зазначено доказів, які підтверджують факт родинних відносин позивача із спадкодавицею ОСОБА_3, а також доказів, хто саме проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент смерті спадкодавця ОСОБА_2 і хто саме проживає в спірній квартирі на момент подачі позовної заяви до суду.

Позивачем не зазначено доказів щодо кола спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 та доказів щодо звернення до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини та постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Також позивачем ставляться вимоги про визнання недійсним заповіту, однак суду не надано завірену копію даного заповіту та не зазначено доказів, які підтверджують те, що в момент вчинення заповіту ОСОБА_2 перебувала в такому стані, коли не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків.

За таких обставин, дану заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на частку майна в порядку спадкування - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків не більше трьох днів з моменту отримання копії ухвали, про що повідомити позивача.

У разі невиконання вказаних недоліків, дана заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Жмудь