Справа № 308/7955/15-ц
25.09.2015 м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Світлик О.М.
при секретарі судового засідання Коціпак З.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Ужгородський міський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Ужгородський міський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 05 червня 2002 року між ОСОБА_5, ОСОБА_6 (діяла за згодою своєї матері ОСОБА_5В.), ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири, що розташована в АДРЕСА_1. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_9 05.06.2002 р. за № 4236.
Згідно з Реєстраційним посвідченням, виданим 13.06.2002 року Ужгородським державним міжрегіональним виробничим підприємством технічної інвентаризації квартира АДРЕСА_2 зареєстрована за гр. ОСОБА_1 на праві особистої власності. Згідно з довідкою №1062 від 19.05.2015 року, виданою КП «ЖРЕР-1» вбачається, що гр. ОСОБА_1 дійсно проживає в м. Ужгороді і зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1.
Окрім нього за даною адресою зареєстрована і його дружина ОСОБА_10, а також відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.
Як вбачається із вищевказаної довідки гр. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 прописані (зареєстровані) у даній квартирі, починаючи з 24.02.2011 року.
Позивач стверджує, що прописані (зареєстровані) за вищевказаною адресою відповідачі не проживали у даній квартирі жодного дня з моменту їх реєстрації (тобто з 24.02.2011 року) та жодної участі у сплаті комунальних платежів, як і участі в належному утриманні даного житлового приміщення (квартири) вони не брали та не беруть. Також зазначає, що відповідачі не є членами сімї позивача, жодного договору на право користування (оренди) даною квартирою позивач з відповідачами не укладав.
Звертаючись із проханням до відповідачів знятися з реєстрації місця проживання, останні запевняли, що вони виписалися із даної квартири і наміру бути прописаними (зареєстрованими) в даній квартирі вони не мають. Однак, в подальшому, отримавши довідку із КП «ЖРЕР-1» він довідався, що дані особи все ж таки не виписалися з даної квартири і надалі є зареєстрованими в ній.
На прохання позивача щодо самостійного та остаточного зняття з реєстрації місця проживання відповідачі не реагують.
Оскільки за даною адресою відповідачі не проживають протягом тривалого часу (понад 4 роки), виникає необхідність сплачувати надмірну суму комунальних послуг, також виникають проблемні аспекти, що повязані із отриманням відповідних субсидій на їх оплату, а у разі відчуження (продажу, обміну тощо) даної квартири третім особам, можливе невдоволення з боку третіх осіб.
Таким чином, просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 43 в будинку № 48 по проспекту Свободи у місті Ужгороді Закарпатської області, а також покласти на відповідачів судові витрати.
У судове засідання позивач не з'явився та подав до суду заяву від 07.09.2015 року про розгляд справи без його участі.
Про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення справи до суду не надходило.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Ужгородський МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області надіслало до суду повідомлення в якому просить у звязку із службовою зайнятістю розглянути дану справу без їх участі.
На підставі наведеного суд керуючись ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Враховуючи вказані заяви учасників судового процесу справа розглянув в порядку ст. ст. 158, 169 ЦПК України за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Крім того, беручи до уваги, що сторони у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши забрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, приходить до наступного висновку.
З матеріалів справи встановлено, що 05 червня 2002 року між ОСОБА_5, ОСОБА_6 (діяла за згодою своєї матері ОСОБА_5В.), ОСОБА_7, ОСОБА_8 («Продавці») та ОСОБА_1 («Покупець») було укладено договір купівлі-продажу квартири, що розташована в АДРЕСА_1, загальною площею 69,6 кв.м, житловою площею 45,8 кв.м, що складається з трьох кімнат. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_9 05.06.2002 р. за № 4236.
У відповідності до Реєстраційного посвідчення, виданого 13.06.2002 року Ужгородським державним міжрегіональним виробничим підприємством технічної інвентаризації квартира АДРЕСА_2 зареєстрована за гр. ОСОБА_1 на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_9 05.06.2002 р. за № 4236 та записаного в реєстрову книгу за № 3320.
За даними довідки від 19.05.2015 року за № 1062, виданої КП «ЖРЕР-1» судом встановлено, що гр. ОСОБА_1 проживає в м. Ужгороді і зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1; за даною адресою також зареєстровані: його дружина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8. Гр. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 зареєстровані у квартирі з 24.02.2011 року.
Крім того, за відомостями відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Закарпатській області вих. №4-7/9344 від 14.07.2015 року, а також вих.№4-7/9352 від 14.07.2015 року місце проживання гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, у талоні реєстрації якої вказаний син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, а також гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_11, зареєстровано 24.02.2011 року за адресою: Україна, АДРЕСА_6.
Судом встановлено, що незважаючи на те, що відповідачі прописані (зареєстровані) за вищевказаною адресою, вони не проживали у даній квартирі жодного дня з моменту їх реєстрації, тобто з 24.02.2011 року). Жодної участі у сплаті комунальних платежів та участі в належному утриманні даного житлового приміщення (квартири) вони не брали та не беруть. Відповідачі не є членами сімї позивача, жодного договору на право користування (оренди) даною квартирою позивач з відповідачами не укладав.
На прохання позивача ОСОБА_1, щодо самостійного та остаточного зняття з реєстрації місця проживання, відповідачі не реагують, однак раніше запевняли, що виписалися із даної квартири і наміру бути прописаними (зареєстрованими) в даній квартирі вони не мають.
Оскільки, за даною адресою відповідачі не проживають протягом тривалого часу (понад 4 роки), виникає необхідність сплачувати надмірну суму комунальних послуг, також виникають проблемні аспекти, що повязані із отриманням відповідних субсидій на їх оплату, а у разі відчуження (продажу, обміну тощо) даної квартири третім особам, можливе невдоволення з боку третіх осіб.
За положеннями ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. За змістом ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. При цьому, ст. 382 ЦПК України визначає житло об'єктом права власності.
Права власника квартири визначені нормами ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 Житлового кодексу Української РСР).
За ст. 71 Житлового кодексу Української РСР право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті даної статті.
Крім того, за приписами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
В даному випадку, відповідачі не проживали у даній квартирі жодного дня з моменту реєстрації місця проживання (понад 4 роки з 24.02.2011 року), участі у сплаті комунальних платежів та в належному утриманні даного житлового приміщення (квартири) вони не брали та не беруть, не є членами сімї позивача, будь-які правочини між позивачем та відповідачами щодо надання останнім квартири у користування (оренди) не укладались.
Водночас, суд констатує, що місцем проживання зазначеного у позовній заяві відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, згідно з положеннями частин третьої та четвертої ст. 29 ЦК України як фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання одного з батьків.
Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню.
Разом з тим, відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, у розумінні положень ст. 29 ЦПК України не має цивільної процесуальної дієздатності. Відтак, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн., а саме, з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, враховуючи, що її син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, не є повнолітнім та не має здатність здійснювати цивільні процесуальні права, слід стягнути 162,40 грн., а з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_11, - 81,20 грн.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 13, 41 Конституції України, 10, 29, 60, 88, 158, 169, 212, 213, 215, 223, 224-233, 294, 296 ЦПК України, ст. 15, 16, 316-319, 321, 379, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу Української РСР, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Ужгородський міський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задоволити повністю.
Усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_11, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою № 43 в будинку № 48 по проспекту Свободи у місті Ужгороді Закарпатської області.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, на користь ОСОБА_1 162 (Сто шістдесят дві) гривні 40 копійок судового збору.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_11, на користь ОСОБА_1 81 (Вісімдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_14