АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/3299/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3720/15Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є.В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів Абрамова П.С., Гальонкіна С.А.

при секретарі Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, на рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 23 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4. ОСОБА_5 про стягнення процентів за користування коштами, трьох відсотків річних та інфляційних у зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, просила з урахуванням уточнень ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів солідарно на її користь 77 857 грн. 97 коп. процентів згідно ч.1 ст.1048 ЦК України за період з 01 жовтня 2013 року по 21 серпня 2015 року, 7 237 грн. 75 коп. - три відсотки річних за 325 днів, і 135 503 грн. 50 коп. інфляційних за період з жовтня 2014 року по липень 2015 року, посилаючись на невиконання відповідачами умов мирової угоди, визнаної судом.

Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 23 жовтня 2015 року позов задоволений частково: стягнуто із ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_3 три відсотки річних за 3252 днів у сумі 293,84 євро, що за курсом НБУ станом на 23 жовтня 2015 року становило 7 406 грн. 43 коп.. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено, вирішене питання про судові витрати.

ОСОБА_2, представник ОСОБА_3, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом неправильно застосовані норми матеріального права, якими врегульовані правовідносини позички.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 11 грудня 2015 року задоволена заява ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, про відмову від позовних вимог про стягнення з відповідачів 135 503 грн. 50 коп. інфляційних за період з жовтня 2014 року по липень 2015 року, провадження у справі по цим вимогам закрите.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав:

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове в разі порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 01 жовтня 2013 року визнана мирова угода, укладена між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5, згідно умов якої сторони визнали, що заборгованість ОСОБА_4 і ОСОБА_5 перед ОСОБА_3 за договором позики від 02 липня 2009 року за станом на час підписання мирової угоди становить 14 000 євро, що еквівалентно 151 481 грн. 74 коп. Сторони погодили, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 зобов'язалися повернути ОСОБА_3 заборгованість за договором позики у сумі 14 000 євро або у гривневому еквіваленті протягом року, але не пізніше 01 жовтня 2014 року.

Умови мирової угоди відповідачам виконанні частково. Заборгованість за станом на час ухвалення рішення судом першої інстанції становить 11 000 євро.

Рішення суду першої інстанції у частині задоволеної вимоги про стягнення трьох відсотків річних за 325 днів в порядку ч.2 ст.625 ЦК України сторонами не оспорюється.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що після визнання судовим рішенням умов мирової угоди, укладеної між сторонами спору, припинилися правовідносини позички (глава 71 ЦК України).

З таким висновком суду колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.

Згідно правової позиції ВСУ (постанова №369-цс15 від 02 вересня 2015 року) ухвалення рішення суду про стягнення грошової суми за договором позики за змістом частини третьої статті 1049 ЦК України не припиняє обов'язку позичальника сплати проценти за користування грошима, передбачені статтею 1048, та суму передбачену статтею 625 цього Кодексу.

В іншій справі (постанова № 6-342цс15 від 01 листопада 2015 року) ВСУ висловив правову позицію, згідно якої в разі невиконання однією зі сторін зобов'язань за умовами мирової угоди, інша сторона угоди може звернутися до державної виконавчої служби для примусового виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди, якщо ця ухвала відповідає вимогам статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження», але інша сторона угоди також не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні такого позову.

Таким чином, визнання судом умов мирової угоди не припиняє правовідносин, які врегульовані умовами мирової угоди, - у справі, що розглядається - це правовідносини позики (глава 71 ЦК України).

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Згідно умов мирової угоди сторони не встановили розмір процентів за користування коштами (а.с.10).

За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідачів процентів за користування позикою у сумі 77 857 грн. 97коп. на підставі вимог ст.1048 ЦК України є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Окрім того, відповідачі подали суду заяву, згідно якої визнали позовні вимоги про стягнення з них процентів за користування позичковими коштами.

Таким чином. рішення суду першої інстанції у частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів за користування позичковими коштами слід скасувати і ухвалити у цій частині нове рішення про стягнення з відповідачів на користь позивачки 77 857 грн. 97 коп.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України підлягає зміні рішення суду першої інстанції про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст.316, ст.319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 23 жовтня 2015 року у частині відмови у задоволенні вимог про стягнення процентів за користування позичковими коштами скасувати, ухвалити у цій частині нове рішення.

Стягнути із ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у солідарному порядку на користь ОСОБА_3 77 857 грн. 97 коп. процентів за користування позичковими коштами.

Рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 23 жовтня 2015 року у частині вирішення питання про судові витрати змінити: збільшити суму витрат зі сплати судового збору, яка підлягає стягненню окремо із ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 з 40 грн. 75 коп. до 426 грн. 32 коп.

В іншій частині рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 23 жовтня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.А. Лобов

Судді П.С. Абрамов

С.А. Гальонкін

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов