Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

№ 384/477/15-ц

№пр. 2/384/100/2015

01 грудня 2015 року

Вільшанський районний суд

Кіровоградської області

в складі:

головуючого судді: Сорокіної О.О.

з участю секретаря судового засідання Сачко О.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Вільшанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» про визнання договору оренди землі недійсним, скасування державної реєстрації договору оренди землі та зобов"язання повернути земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» про визнання договору оренди землі недійсним, скасування державної реєстрації договору оренди землі та зобов»язання повернути земельну ділянку посилаючись на те, що у лютому 2015 року їй стало відомо про існування договору оренди землі укладеного 30 липня 2011 року між нею та відповідачем, зареєстрованого 14 листопада 2011 року у відділі Держкомзему у Вільшанському районі, про що вчинено запис за номером 00126. Відповідно до вказаного договору належна їй на праві приватної власності земельна ділянка площею 6,04 га., передана в оренду відповідачеві. Позивач стверджує, що договір оренди з відповідачем не укладала, а тому вважає, що відповідач підробив її підпис в договорі оренди землі. Позивач вказує, що вона не мала жодного наміру укладати договір оренди землі з відповідачем. Зазначає, що вона уклала договір оренди вищезазначеної земельної ділянки з приватним сільськогосподарським підприємством ім. Ватутіна. У звязку з наведеним, позивач просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 30 липня 2011 року, укладеного між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Згода», який зареєстрований 14 листопада 2011 року у відділі Держкомзему у Вільшанському районі за №00126, скасувати державну реєстрацію договору оренди землі та зобовязати відповідача повернути їй земельну ділянку площею 6,04 га за кадастровим номером :02:000:0644. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, суду пояснила, що не підписувала договір з відповідачем. До неї приїжджали представники ТОВ «Згода» та пропонували укласти договір оренди, однак вона відмовилася та нічого не підписувала, а хто підписав договір не знає. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, суду пояснив, що відповідач на даний час використовує земельну ділянку, засіває, обробляє та збирає врожай, тобто в повній мірі використовує земельну ділянку без правових підстав, оскільки договір є недійсним. На його переконання факт недійсності договору буде підтверджено експертною установою. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, суду пояснила, що позивач мотивує свій позов тим, що вона не підписувала договір оренди з ТОВ «Згода». Однак договір, який був укладений, відповідає всім вимогам типового договор,у передбаченого законами України, також договір містить всі істотні умови визначені ЗУ «Про оренду землі». 14 листопада 2012 року даний договір було зареєстровано у відділі держкомзему у Вільшанському районі та його умови виконуються відповідно до укладеного договору. Вимоги позивача вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України. Стверджує, що особисто була присутня при укладенні договору та бачила як позивач його підписала. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог відділ Держгеокадастру у Вільшанському району та реєстраційна служба Вільшанського районного управління юстиції у Кіровоградської області належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з»явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Суд, заслухавши доводи сторін, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 13 Закону України Про оренду землі, який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних правовідносин, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 1 ст.14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч.1ст.16 цього ж Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до ст.93 Земельного Кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 203 ЦК України визначено, що особа яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Випадки недійсності правочинів встановлені ст. 215 ЦК України, згідно якої підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України). Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Пленум Верховного Суду України в п. 8 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. В судовому засіданні встановлено, що позивач на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 кадастровий номер №:02:000:0644 є власником земельної ділянки №644 площею 6.04 га, розташованої на території Добрянської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області. Відповідно до договору оренди землі від 14 листопада 2011 року, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Вільшанському районі Кіровоградської області за №00126, на земельну ділянку площею 6.04 га., укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ "Згода", остання передала товариству в строкове платне користування, терміном на 10 років, зазначену земельну ділянку. За користування земельною ділянкою встановлена орендна плата в розмірі 5% від грошової оцінки землі, яку орендар має сплачувати щорічно в період з 01 серпня по 31 грудня ( а.с. 6) . На підставі договору оренди земелі складено акт прийому-передачі земельної ділянки від 30 липня 2011 року. Ухвалою Вільшанського районного суду від 25 серпня 2015 року за клопотанням позивача у справі призначено судово-почеркознавчу експертизу. Згідно висновку № 1632 судово-почеркознавчої експертизи від 02 листопада 2015 року, проведеної Кіровоградським відділенням Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, встановлено, що підпис у договору оренди землі від 30 липня 2011 року, укладеного між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Згода», зареєстрований у відділі Держкомзему у Вільшанському районі 14 листопада 2011 року за №00126, у графі «Орендодавець» у (двох екземплярах) виконані самою ОСОБА_1. Підпис позивача у оригіналі зазначеного договору оренди землі був предметом дослідження експертизи. При порівнянні досліджуваних підписів, експертом досліджено вільні зразки почерку та підпису, а також експериментальні зразки почерку та підпису позивача. При дослідженні підписів позивача встановлені збіжні ознаки, які є стійкі, істотні та у своїй індивідуальній сукупності достатні для категоричного висновку про те, що досліджувані підписи виконані самою ОСОБА_1. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що восени 2011 року вона особисто разом із представниками ТОВ «Згода» приїжджали до позивача, на подвірї якої була ще якась жінка, де позивач виявила бажання продовжити договір оренди землі та особисто його підписала. Було підписано 3 екземпляри договору оренди землі. У договорі, що укладався було зазначено реквізити сторін, де й поставила підпис позивач. Всі екземпляри договорів вони забрали для реєстрації. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що у 2011 році вона була у позивача вдома коли приїжджали ОСОБА_5 з двома жінками, які запропонували укласти з ними договір оренди землі та обіцяли, що вони будуть платити по 3000 грн. орендної плати. ОСОБА_1 винесла з будинку документи на землю свого онука, вони їх подивилися і сказали, що заплатять 6000 грн. і все, з ними позивач договір не укладала і потім вони поїхали. При підписанні договору була присутня у дворі, а поряд з ними не стояла. Їй відомо, що позивач договір не укладала. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 дійсно було укладено договір оренди землі від 30 липня 2011 року з товариством з обмеженою відповідальністю «Згода», який особисто нею був підписаний. В цьому договорі позивач своїм підписом підтвердила бажання на укладення договору. Крім того, підпис позивача у акті приймання-передачі земельної ділянки від 30 липня 2011 року, який нею не оспорений, свідчить про обізнаність позивачки із умовами договору і наявність її волевиявлення на передання земельної ділянки відповідачеві. Таким чином, будь-яких інших переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом пов»язувались матеріально-правові вимоги, позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач посилалася та покази свідка ОСОБА_4, які суд визнає неналежним доказом та не приймає до уваги, спростовані висновком судово-почеркознавчої експертизи. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки. Але оскільки позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона не підписувала спірний договір оренди та у встановленому порядку такий факт не довела - відсутні підстави для визнання спірного договору оренди землі недійсним у порядку, визначеному частиною третьою статті 203 та частиною першою статті 215 ЦК України, а тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на те, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до положень ч.5 ст.88 ЦПК України у зв'язку з відмовою у задоволенні позову, не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 202, 203, 207, 215, 792 ЦК України, ст.ст. 14, 16 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 217-218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» про визнання договору оренди землі недійсним, скасування державної реєстрації договору оренди землі та зобов"язання повернути земельну ділянку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Вільшанський районний суд Кіровоградської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Сорокіна