Справа № 643/3519/15-ц
Номер провадження 2/643/2247/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2015 року Московський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Славгородської В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним Договір про надання споживчого кредиту № 0 від 12.06.2007 року, укладений між сторонами.

В обґрунтування позову зазначив, що 12.06.2007 року між ним та відповідачем було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0. Зазначений Договір укладений сторонами із визначенням його змісту на основі стандартної норми, запропонованої Банком для будь-яких клієнтів фізичних осіб. Відповідно до умов вказаного Кредитного договору, Банк зобовязався надати Позичальникові кредит в сумі 45000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 227250,00 грн., строком до 12.06.2028 року, а Позичальник зобовязався сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 12,50 % річних. З метою забезпечення виконання боргових зобов'язань за Кредитним договором, між сторонами укладено Договір іпотеки від 12.06.2007 року. Відповідно до умов вказаного Договору іпотеки, Банку в заставу передано нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру № 44, що розташована за адресою: м. Харків, пр. 50 років ВЛКСМ, буд. 70. Єдиним законним засобом платежу, який застосовується при проведенні розрахунків між резидентами на території України щодо сплати кредитних зобовязань, є гривня. Банки мають право здійснювати кредитування резидентів в іноземній валюті виключно за умови отримання банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення валютних операцій, який вважається генеральною ліцензією на здійснення таких операцій. Крім того, операції щодо використання іноземної валюти на території України як засобу платежу потребують також наявності індивідуальної ліцензії. Між тим вказаних вимог законодавства України відповідачем дотримано не було. Крім того, внаслідок істотної зміни курсу валют по відношенню до національної валюти України, розмір зобов'язань позивача перед Банком значно збільшився. Також умови Кредитного договору щодо надання та погашення кредиту і процентів в доларах США, порушують засади справедливості цивільних відносини, свідчать про зловживання Банком своїми правами, наслідком чого є істотний дисбаланс прав та обов'язків на шкоду позивача як споживача кредитних послуг.

Представником позивача ОСОБА_2 заявлено клопотання про призначення по справі судово-економічної експертизи, в якому вона просить поставити на вирішення експертів наступні питання:

1) Чи обґрунтована документально видача кредиту ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 12.06.2007 року, а саме: чи виконав банк всі вимоги нормативно правових актів, а також внутрішніх положень банку щодо кредитування при прийнятті рішення про можливість видачі кредиту, чи могли документи (в тому числі дані про доходи та фінансовий стан, які свідчать про спроможність виплати кредиту), надані ОСОБА_1 до банку, вважатись достатньою підставою для видачі кредиту ?

2) Чи відповідають умови кредитування, сукупної вартості кредиту (про які був повідомлений ОСОБА_1 до укладання кредитного договору), умовам кредитування по договору про надання споживчого кредиту № 0 від 12.06.2007 року ?

3) Яка реальна сукупна вартість кредиту за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12.06.2007 року ?

4) Чи відповідає наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед банком ( по сплаті процентів за користування кредитом та погашення основної суми боргу) умовам укладеного договору про надання споживчого кредиту № 0 від 12.06.2007 року та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим договором про надання споживчого кредиту ?

5) Чи відповідає метод нарахування банком процентів за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12.06.2007 року вимогам положень про кредитування банку та діючим нормативно правовим актом щодо кредитування ?

6) В якій валюті та сумі був реально (фактично) виданий кредит ОСОБА_1 згідно договору про надання споживчого кредиту № 0 від 12.06.2007 року та згідно первинних бухгалтерських документів, що підтверджують перерахування коштів на поточний рахунок позичальника № 3700?

7) Яка реальна (фактична) відсоткова ставка була нарахована ОСОБА_1 та ним сплачена згідно розрахунку банку ?

В обґрунтування клопотання зазначено, що позивач ОСОБА_1 вважає валютою боргових зобовязань гривню та стверджує, що не отримував долари, як зазначено в кредитному договорі, а банк, відповідно, не міг видати йому долари. За таких обставин вбачається економічна невідповідність розрахунку боргу банка з позицією позичальника. Адже, якщо кредитні кошти фактично були видані в гривні, то сума боргу на сьогоднішній день зовсім інша та не відповідає розрахункам банку. Для встановлення певних фактів по справі, необхідні спеціальні знання.

В судовому засіданні представник позивача підтримав клопотання та викладені в ньому доводи. Зазначив, що оскільки позивач в позовній заяві посилався на положення Закону України Про захист прав споживачів, то з'ясуванню підлягають всі обставини справи, що регулюються вказаним законом.

В судовому засіданні представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_3 заперечувала проти призначення експертизи по справі, посилаючись на безпідставність заявленого клопотання.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлене клопотання про призначення судової економічної експертизи не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої ст. 143 Цивільного процесуального кодексу України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

В постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 року зазначено на неприпустимості призначення експертизи у випадках, коли з'ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду.

Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року, під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.06.2009 року, підставою позову є фактичні обставини, що наведені в заяві та якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач в обґрунтування позову не посилався на обставини, для встановлення яких він просить призначити експертизу. Виходячи із змісту позовної заяви та обставин, на які позивач посилався як на підставу визнання правочину недійсним, суд приходить до висновку, що вирішення питання щодо відповідності вчиненого сторонами правочину вимогам закону не потребує спеціальних знань та проведення експертизи.

Крім того, суд враховує наступне.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року, вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Позивачем вимога про застосування наслідків недійсності правочину, не заявлялась.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року, виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

За таких обставин з'ясування обставин щодо виконання оспорюваного договору, зокрема відносно того, чи відповідають умовам договору зобов'язання позивача, які згідно доводів відповідача виникли у нього на підставі зазначеного договору, не відноситься до предмету доказування в даній цивільній справі.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для призначення експертизи в даній цивільній справі.

Керуючись ст. 143,144, 208-210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1, про призначення експертизи відмовити.

Ухвала оскарження не підлягає.

Суддя Д.А. Крівцов