АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3995/15 Справа № 186/1680/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лисична Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого Лисичної Н.М.

суддів Макарова М.О., Колодяжної Н.Є.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2013 р. по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

30.08.2013 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2013 р. позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 37.329 (тридцять сім тисяч триста двадцять дев'ять) грн. 65 коп.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає необхідним скаргу задовольнити, рішення суду скасувати.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_3 заборгованість по кредитному договору у розмірі 37.329 грн. 65 коп. суд виходив з їх доведеності.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При розгляді справи судом встановлено, що 23 березня 2006 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредит у розмірі 5.000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.9).

Станом на 31.07.2013 р. у відповідача утворилась заборгованість 37.329 грн. 65 коп., яка складається: - заборгованість за кредитом 7969,15 грн.; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом 27.106,71 грн.; - штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; - штраф (відсоткова складова) 1.753,79 грн.

Як вбачається з наданих позивачем відомостей про стан погашення кредиту та відсотків за його користування, то починаючи з 27.12. 2007 р. відповідач перестав проводити погашення по кредиту.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд вважає позовну заяву не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно положень ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події з якої повязано його початок (ст.253 ЦК України).

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) .

Відповідно до положень ч.ч.2,3,4 ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи зазначене, заяву ОСОБА_4 про застосування строку позовної давності (а.с.42), приймаючи судом до уваги, що останній платіж на виконання зобовязань по кредитному договору відповідачем здійснено у грудні 2007 р. і строк позовної давності для позивача сплинув у грудні 2010 р., а до суду Банк звернувся лише у лютому 2015 р. колегія суддів вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, а тому в задоволені позову ПАТ «Укрсоцбанкв слід відмовити.

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2013 р. скасувати.

В задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М.Лисична

Судді М.О.Макаров

ОСОБА_5