Справа № 466/6946/14-ц
УХВАЛА

іменем України

«14» грудня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Кавацюка В.І

при секретарі Семків Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами,

у с т а н о в и в :

У провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходилась цивільна справа №466/6946/14-ц за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про виконання зобовязання за договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20 січня 2015 року первісний позов було задоволено, а в задоволенні зустрічного позову - відмовлено.

Вищевказаним рішенням, зокрема, постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 грошову суму, еквівалентну 36 000,00 доларів США 567 720,00 грн. (пятсот шістдесят сім тисяч сімсот двадцять гривень) та 500,00 грн. (пятсот гривень) витрат по оплаті судового збору, а також судовий збір в доход держави в розмірі 3154,00 грн. (три тисячі сто пятдесят чотири гривні).

Додатковим рішення цього ж суду від 06 липня 2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 2350,00 грн. (дві тисячі триста пятдесят гривень).

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 21 січня 2015 року та додаткове рішення від 06 липня 2015 року набрали законної сили.

Відповідач ОСОБА_1 14 серпня 2015 року звернувся в суд з заявою про перегляд вищевказаного рішення за нововиявленими обставинами посилаючись на наступне.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що 13 листопада 2010 року ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали договір суперфіцію, за яким суперфіціарію (відповідачам) позивачем (суперфіціаром) передається земельна ділянка в смт. Брюховичі м. Львова у користування для здійснення будівництва обєкту нерухомості на один рік. Згідно п. 4.1. договору в рахунок оплати за користування земельною ділянкою та будівлі (16/25 частин будинку, який належить ОСОБА_2І.), яка може бути знесена в майбутньому в разі необхідності, суперфіціарій передає суперфіціару житлову квартиру та виплачує доплату в розмірі грошової суми, що еквівалентна 36000 доларам США.

Як ствердив у судовому засіданні позивач згідно умов договору двокімнатна квартира йому дійсно була передана у власність. Однак, передбачена договором сума доплати в розмірі 36 000 доларів США виплачена не була, що змусило його звертатись в суд за захистом своїх прав.

У звязку з цим, суд задовольнив позов, посилаючись на вимоги ст. 629 ЦК України, відповідно до яких договір є обовязковим для виконання сторонами. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обовязки. Положення ст. 631 ЦК України передбачають строк договору, тобто термін, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати обовязки за договором. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Суд також ствердив те, що договором суперфіцію від 13 листопада 2010 року, укладеного між сторонами, передбачено обовязок суперфіціара ОСОБА_2 надати земельну ділянку в користування суперфіціаріїв, а останні зобовязались здійснити доплату за користування земельною ділянкою в розмірі 36 000 доларів США. З боку суперфіціаріїв відповідачів по справі дане зобовязання не було виконано, а тому суд прийняв рішення про солідарне стягнення з відповідачів 36 000 доларів США.

Однак приймаючи вищезазначене рішення, суд не врахував, що договір суперфіцію, який був укладений між сторонами по справі 13 листопада 2010 року, не був зареєстрований у встановленому законом порядку згідно з вимогами законодавства України станом на час його укладення. З огляду на це такий договір є неукладеним, а тому не настали правові наслідки за цим договором у вигляді передачі позивачу ОСОБА_2 квартири та 36 000 доларів США. Таким чином, така форма захисту прав позивача, як стягнення коштів за договором суперфіцію є безпідставною.

Положеннями п. 5.3. договору суперфіцію передбачено, що в момент передачі земельної ділянки в користування суперфіціарію сторони підписують акт приймання-передачі земельної ділянки. Однак станом на момент розгляду вищевказаної цивільної справи суду не було відомо, що такий акт не підписувався, а відтак і підстав для сплати коштів позивачу ОСОБА_2 у відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не було.

З огляду на такі обставини просить прийняти до провадження заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, скасувати вищевказане рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 січня 2015 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і ОСОБА_1 відмовити повністю.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_5 в підтримання заяви, пояснення представників позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 і ОСОБА_6, які проти задоволення заяви заперечили, зясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що заява про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у звязку з нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

2-1) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Згідно з приписами ст. 362 ЦПК України заяви про перегляд рішення суду у звязку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду.

Строк для подання заяви про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами обчислюється, зокрема, у випадках, встановлених п.1 ч.2 ст. 361 цього Кодексу, - з дня встановлення обставин, що мають істотне значення для справи.

З матеріалів цивільної справи №466/6946/14-ц за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про виконання зобовязання за договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення коштів вбачається, що вказана справа перебувала в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова з вересня 2014 року та в судових засіданнях приймали участь представники позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 і ОСОБА_6, та представники відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5

До матеріалів цієї справи, поряд з іншими доказами, також було долучено копію договору суперфіцію, який був укладений між сторонами по справі 13 листопада 2010 року та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 і зареєстрований реєстрі за №6530.

Відповідно до п.п. 5.2., 5.3., 5.5. вищевказаного договору передача земельної ділянки в користування суперфіціарію здійснюється у 5-денний строк після державної реєстрації цього договору та в момент передачі земельної ділянки суперфіціарію сторони підписують акт приймання-передачі земельної ділянки. Витрати по нотаріальному посвідченню і державній реєстрації вказаного договору суперфіцію несе суперфіціарій, т.б. відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_1

Згідно п.8.4.2. договору суперфіцію суперфіціарій зобовязаний приступити до використання земельної ділянки в строки встановлені цим договором, зареєстрованим в установленому законом порядку та після підписання акту приймання-передачі земельної ділянки.

Постановляючи 20 січня 2015 року рішення про задоволення первісного позову і відмову у задоволенні зустрічного позову, суд виходив, зокрема, з положень ст.ст. 570, 571, 629, 631, 635 ЦК України, які регулюють поняття завдатку, обовязковість договору, строк дії договору та визначають поняття попереднього договору, а також з встановлених судом фактичних обставин, що позивач ОСОБА_2 свої зобовязання за договором суперфіцію виконав повністю, а відповідачі частково. При розгляді даної цивільної справи укладений 13 листопада 2010 року договір суперфіцію сторонами не оспорювався.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про перегляд вищевказаного рішення суду у звязку з нововиявленим обставинами вбачається, що він просить переглянути рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 січня 2015 року з тих підстав, що укладений між сторонами по справі договір суперфіцію від 13 листопада 2010 року не був зареєстрований в установленому порядку, що між сторонами не був підписаний відповідний акт приймання-передачі земельної ділянки по вул. Львівській,27 в смт. Брюховичі м. Львова та ці обставини не були відомі суду, який ухвалив рішення по справі.

У відповідності до положень пунктів 3, 4, 5, 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 23 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 ч.2 ст. 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обовязки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у звязку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не повязані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для предявлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному зясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Враховуючи положення ст. 361 ЦПК України та розяснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які викладені в постанові №4 від 23 березня 2012 року, суд вважає, наведені відповідачем ОСОБА_1 обставини не можуть вважатись нововиявленими та слугувати підставою для перегляду рішення суду, оскільки ОСОБА_1, як сторона договору, не міг не знати, що укладений 13 листопада 2010 року договір суперфіцію не був зареєстрований.

Відповідач ОСОБА_8 в своїй заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами сам зазначив, що наведені ним обставини, які він вважає нововиявленими, були невідомі суду, а не йому, відповідачу.

При розгляді заяви також встановлено, що між сторонами по справі 18 листопада 2010 року був підписаний акт приймання-передачі земельної ділянки по вул. Львівській, 27 в смт. Брюховичі м. Львова, вказана земельна ділянка відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3, як суперфіціарієм, була освоєна та на ній побудований багатоквартирний житловий будинок.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставини є безпідставною та в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 361, 362, 363, 365, 366 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 січня 2015 року в цивільній справі №466/6946/14-ц за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про виконання зобовязання за договором та зустрічними позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення коштів - відмовити у звязку з її безпідставністю.

Поновити виконання на підставі виконавчих листів, виданих Шевченківським районним судом м. Львова у цивільній справі №466/6946/14-ц на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 січня 2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 суми, еквівалентної 36 000 доларам США, яке було зупинено ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 3 858,40 грн. (три тисячі вісімсот пятдесят вісім гривень сорок копійок) витрат за надання правової допомоги адвоката.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з моменту її проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя: ОСОБА_9