АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 676/2297/14-ц
Провадження № 22-ц/792/298/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Юзюка О.М.,

суддів: Ярмолюка О.І., Власенка О.В.,

при секретарі: Шевчук Ю.Г.,

з участю: представника ТОВ „ОТП „Факторинг Україна,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу №22-ц/792/289/15 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 грудня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, особу, яка зявилась у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ТОВ „ОТП Факторинг Україна звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості вказувало, що 14.08.2008 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір відповідно до умов якого, останньому було надано кредит у розмірі 40000 дол. США на строк до 10.08.2018 року. У забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором, цього ж дня, було укладено договори поруки з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю б/н від 24.12.2010 року ПАТ „ОТП Банк відступило, а ТОВ „ОТП Факторинг Україна прийняло право за вказаними кредитним договором та договорами поруки від 14.08.2008 року. Оскільки умови по кредитному договору відповідачами не виконані, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 41218,99 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становило 480063,39 грн., а також із пені в розмірі 150449,30 дол. США, що за офіційним курсом

______________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_4 Категорія № 19, 27

Доповідач Юзюк О.М.

НБУ становило 1752231,24 грн., тому позивач просив стягнути ці суми солідарно з відповідачів.

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду від 15 грудня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, на користь ТОВ „ОТП Факторинг Україна заборгованість за кредитним договором від 14.08.2008 року в загальній сумі 41218,99 дол. США (яка складається із 36207,34 дол. США заборгованості по кредиту та 5011,65 дол. заборгованості по відсоткам), що по курсу НБУ станом на 14.05.2014 року становило 480063,39 грн., заборгованість по пені 1202541,33 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення просив його скасувати та відмовити в задоволенні позову. Зазначав про безпідставне незастосування судом строку позовної давності щодо платежів, відсутність права у позивача на стягнення боргу який утворивсь перед ПАТ „ОТП Банк, припинення договору поруки.

У засідання апеляційного суду 18.11.2015 року відповідачі, не зважаючи на належне повідомлення під розписку про час і місце розгляду справи, не зявились.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 629 ЦК, передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 526 ЦК, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 554 ЦК України, встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, виключаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Встановлено, що 14 серпня 2008 року між ЗАТ „ОТП Банк, правонаступником якого є ПАТ „ОТП Банк, і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кошти в сумі 40000 дол. США строком до 10 серпня 2018 року. Цього ж дня, між банком і ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір поруки згідно якого останні зобовязались відповідати за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань за кредитним договором (а. с. 5-8, 15, 18).

Згідно ч. ч. 1 і 2 ст. 3601 ЦПК, висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами1 і 2 частини 1 статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

21 березня 2014 року ТОВ „ОТП Факторинг України звернулось до Камянець-Подільського міськрайсуду з позовом до відповідачів про стягнення 41218,99 дол. США та 1202541,33 грн. пені.

Суд задовольняючи позов частково, виходив з того, що заборгованість по кредиту становить 36207,34 дол. США, по відсоткам 5011,65 дол. США, по пені 1202541,33 грн.

Проте з вказаним колегія суддів погодитись не може.

Так, згідно висновку судово-економічної експертизи від 13.10.2015 року, заборгованість на суму 41218,96 дол. США, що складається з 36207,34 дол. по тілу кредиту і 5011,62 дол. по відсоткам підтвердилась, однак заборгованість по пені зменшена з 1202541,33 грн. до 582353,80 грн.

Разом з цим, у правовій позиції постанови Верховного Суду України від 06.11.2013 року (справа №6-116цс/13) передбачено наступне: Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Колегія суддів, враховуючи, що про застосування строку позовної давності заявлено було в суді першої інстанції, а також умови договору якими встановлена періодичність сплати платежів, що видно із змісту п. 1.5.1.1 договору та п. 1.2 додаткового договору, вважає необхідним застосувати строк позовної давності по платежах вимоги про стягнення яких прострочені.

Позивач звернувсь до суду 20.03.2014 року.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, на користь позивача підлягає до стягнення 31681,39 дол. заборгованості по тілу кредиту виходячи з того, що в період між датою останнього платежу, яку ТОВ „ОТП Факторинг вправі вимагати в межах строків позовної давності станом на 20.03.2011 року, боржник зобовязаний був сплатити 13 платежів по 348,15 дол. 13х348,15=4525,95. 36207,34-4525,95=31681,39

Строк позовної давності по стягненню відсотків на суму 5011,62 дол. США також пропущений, оскільки останній раз вони були нараховані 24.12.2010 року у день продажу ТОВ „ОТП Факторинг кредитного портфелю куди увійшла і заборгованість по даному кредиту.

Також пропущено строк позовної давності по нарахованій пені на відсотки, яка, згідно висновку судової експертизи, складала 146211,36 грн.

Пеня по тілу кредиту підлягає зменшенню пропорційно сумі на яку зменшено тіло кредиту, тобто 4525,95 х 1% х 365 (дн.) = 16519,72 дол. По офіційному курсу НБУ станом на 20.05.2014 року за 1 долар рівнявсь 11,646656 грн. (а. с. 156 т. 1) 16519,72х11,646656 грн. = 192399,47 грн.

За підрахунками судово-економічної експертизи заборгованість з пені за несвоєчасне погашення тіла кредиту склала 436142,44 грн.

436142,44-192399,77=243742,97 грн.

Посилання апелянта в скарзі на пропуск строку позовної давності та твердження його про необхідність повної відмови в задоволенні позовних вимог судова колегія відхиляє, оскільки як кредитний договір так і договір поруки укладені до 10.08.2018 року.

Позивач отримав право вимоги у передбаченому законом порядку на підставі чинного на даний час договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 24.12.2010 року.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо припинення договорів поруки в звязку з укладанням додаткової угоди до кредитного договору.

Так, 12.02.2009 року між ОСОБА_1 та ПАТ „ОТП Банк було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору від 14.08.2008 року.

Пункт 2.1.2.1. даного додаткового договору №1 передбачає, що повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватись шляхом сплати позичальником платежів, що зменшується у розмірі, строки та з періодичністю, що визначені у графіку платежів, який є невідємною частиною додаткового договору №1.

Згідно п. 22 постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на предявлення позову про визнання договору поруки припиненим.

В даному випадку, обовязки позичальника, обсяг його відповідальності за кредитним договором від 14.08.2008 року не збільшувались, тому договір поруки є чинним.

Апеляційна скарга, в межах її доводів, не містить підстав для відмови в задоволенні позовних вимог у повному їх обсязі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду від 15 грудня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторинг Україна за кредитним договором від 14 серпня 2008 року заборгованість по тілу кредиту у сумі 31681,39 доларів США та 243742,97 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по тілу кредиту.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторинг Україна витрати по сплаті судового збору по 1218 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: