МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Номер провадження № 2/521/4747/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі

судді Маркарової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Ідкіної Ж.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

14.07.2015 року ОСОБА_2 звернулась із вищезазначеним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що сторони є батьками ОСОБА_4, який народився 05.11.2001 року та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Діти проживають із нею, знаходяться на її утриманні.

Стверджуючи, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку, позивач просила стягнути аліменти у розмірі ? частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття.

В процесі розгляду справи позивач уточнила свої позовні вимоги та визначила аліменти у твердій грошовій сумі по 2500 грн. на кожну дитину щомісяця.

Представник позивача за довіреністю в судовому засіданні таку заяву підтримав.

Представник відповідача позов визнав частково, стверджуючи, що відповідач має стабільний заробіток, від сплати аліментів ніколи не ухилявся та може сплачувати аліменти за рішенням суду у розмірі ? від усіх видів свого доходу, але не менше 30% прожиткового віку для дитини відповідного віку.

Представник відповідача пояснив, що ОСОБА_2 систематично до липня 2015 року перераховував на картку-рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» старшого сина грошові кошти. Так, з 10.02.2014 року він перерахував 275.271 грн. 62 коп. аліментів.

Окрім того, відповідач просив врахувати в рахунок аліментів, які будуть присуджені з нього у разі задоволення позову ще 5.000 грн., сплачені ним в процесі розгляду справи.

Дослідивши обставини справи та наявні докази, на які сторони послались в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Так, судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, 14.04.2009 року (свідоцтвом про народження, зареєстроване Відділом реєстрації актів громадянського стану Малиновського районного управління юстиції м.Одеси від 17.01.2002 року, актовий запис №36, свідоцтво про народження, зареєстроване Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 21.05.2009 року, актовий запис №429).

Рішенням Малиновського районного суду від 21.03.2014 року шлюб між сторонами розірваний.

Договору про сплату аліментів вони не укладали.

На час розгляду справи діти проживають разом із позивачем, знаходяться на її утриманні.

Відповідач від виконання обовязку по утриманню дітей не ухиляється.

Так, за період з 10.02.2014 року по липень 2015 року він перерахував на картку-рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк», оформлену на старшого сина ОСОБА_4 275.271 грн. 62 коп.аліментів.

За час розгляду справи ОСОБА_3 добровільно сплатив позивачеві ще 5.000 грн. на утримання дітей.

Зазначені обставини визнані представником позивача в судовому засіданні та відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Водночас, добровільне виконання відповідачем свого обовязку по утриманню дітей відповідно до Сімейного Кодексу України не позбавляє позивача права на їх стягнення в судовому порядку.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обіймає посаду директора ТОВ «Сторчак» та директора за сумісництвом ТОВ «СТ Кайрос».

Його заробітна плата згідно довідок цих товариств від 5.10.2015 року (вих.2,вих.12) складає 4.437 грн. 26 коп.

Жодних інших доказів на підтвердження позовних вимог в частині майнового стану відповідача, наявності такого та його розміру позивачем в судовому засіданні відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, за якою сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог не надано.

Так, суд не погоджується із доводами ОСОБА_2 про те, що відповідач, має мінливий дохід, отримує додаткові кошти від діяльності вищевказаних товариств, що підтверджується добровільною сплатою ним 275.271 грн. 62 коп. аліментів, які перевищують його заробітну плату на місяць, оскільки:

Докази, тобто будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи мають відповідати принципу належності та допустимості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.57-60 ЦПК України).

Оскільки представник відповідача вказані обставини не визнав, а належних та допустимих доказів ОСОБА_2 не надано, такі твердження є припущенням.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За рішенням суду відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з того, що батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, та нести відповідні витрати в рівних частках, забезпечуючи їм рівень життя виходячи із мінімального прожиткового мінімуму.

При таких обставинах, виходячи з інтересів дітей та наявних у справі доказів майнового стану ОСОБА_3, суд вважає можливим стягнення аліментів у частці від доходу відповідача.

При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, зокрема, матеріальний, сімейний стан сторін, мінімальний розмір аліментів відповідно до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік».

Так, відповідач перебуває у новому шлюбі, від якого має малолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Окрім того, на його утриманні перебувають дружина ОСОБА_7 яка, не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та її неповнолітні діти ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Вказані обставини не заперечувались представником позивача в процесі розгляду справи.

Обставин, які відповідно до вимог Сімейного Кодексу України перешкоджали б відповідачеві виконанню обовязку по утриманню дітей судом не встановлено.

Оскільки аліменти присуджуються рішенням суду на двох дітей, суд вважає необхідним визначити їх розмір та порядок сплати в порядку ст. 183 Сімейного Кодексу України наступним чином: у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_3, але не менш 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 14.07.2015 року до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до 05.10.2019 року, після цього у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менш 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян щомісяця до досягнення ОСОБА_5 повноліття, тобто до 14.04.2033 року.

Суд не погоджується з доводами відповідача про зарахування до визначених судом аліментів 5000 гривень, добровільно сплачених ним в процесі розгляду справи, оскільки зазначене є обовязком державного виконавця при виконанні судового рішеня в порядку Закону України "Про виконавче провадження" та компентенції суду не належить.

Оскільки відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позову про стягнення аліментів позивачі звільнені від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 487,20 грн. підлягає присудженню з ОСОБА_3 в дохід держави в порядку ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 88, 209, 213-215, 218, 293 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки від заробітку ОСОБА_3, але не менш 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 14.07.2015 року до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до 05.10.2019 року, після цього, стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від заробітної плати ОСОБА_3, але не менш 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян щомісяця до досягнення нею повноліття, тобто до 14.04.2033 року.

В решті позову-відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 487, 20 грн.

Розяснити сторонам що, розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом в порядку ст. 192 СК України зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Розяснити ОСОБА_3, що сплачені ним в процесі розгляду справи 5000 грн. на утримання дітей можуть бути враховані при примусовому виконанні судового рішення державним виконавцем.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: С.В. Маркарова