АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9110/15 Справа № 206/2870/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.,

суддів Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психітарична лікарня» Дніпропетровської обласної ради про визнання акту судово-медичної експертизи недійсним,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради про визнання акта судово-медичної експертизи недійсним, в якому просив визнати незаконним акт №5 від 22 січня 2015 року судово-психіатричної експертизи Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради та скасувати цей акт.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, вказуючи на те, що рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі постанови Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 жовтня 2014 року було проведено судово-посмертну експертизу та згідно цього висновку експертизи № 5 від 22 січня 2015 року, встановлено, що ОСОБА_3 в період часу, який цікавить суд, тобто на момент складання заповіту 14 квітня 2005 року, будь яким психічним станом не страждав, та по психічному стану в той момент часу міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, вказана експертиза була проведена в рамках розгляду цивільних справ за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним за №№266/15/14-ц та 266/2785/14-ц (а.с. 6-12).

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодекам, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а ч.1 ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений нормами України.

Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи до: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Крім того, статтею 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування мольної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач ОСОБА_2 звертаючись до суду із вказаним позовом зазначив, що спірний висновок експертизи не відповідає вимогам закону, а тому порушені його права, а тому й просив його визнати недійсним та скасувати, проте відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних обєктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства, а ст. 4 цього Закону передбачено, що незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються: процесуальним порядком призначення судового експерта; забороною під загрозою передбаченої законом відповідальності втручатися будь-кому в проведення судової експертизи; існуванням установ судових експертиз, незалежних від органів дізнання, досудового та судового слідства; створенням необхідних умов для діяльності судового експерта, його матеріальним і соціальним забезпеченням; кримінальною відповідальністю судового експерта за дачу свідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків; можливістю призначення повторної судової експертизи; присутністю учасників процесу в передбачених законом випадках під час проведення судової експертизи.

Тобто такого способу захисту цивільного права, як визнання недійсним та скасування висновку судової експертизи в судовому порядку діючим законодавством не передбачено, у звязку з чим суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2М про те, що судом порушено його право на судовий захист та обгрунтованість його позовних вимог, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки такого способу захисту який визначений позивачем не передбаченно діючим законодавством.

Інші доводи апеляційної скарги не спортовують висновків суду, а тому не можуть бути підставою для скасування правильного рішення суду

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, судом першої інстанції були виконані всі вимоги процесуального закону, всебічно перевірено обставини, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними. Отже апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2015 року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді