Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Прокуратури Одеської області про відшкодування шкоди, спричиненої органами державної влади, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з Держави Україна, в особі Управління Державної казначейської служби України в Одеській області, на свою користь шкоду, завдану Прокуратурою Одеської області в особі ОСОБА_2, в сумі 1577000,00 грн. та стягнути судові витрати.

При цьому позивач посилається на те, що під час представництва інтересів недієздатної особи - ОСОБА_3 у апеляційному суді Одеської області по справі №22-ц/786/6668/14 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.05.2014 р. про витребування майна ОСОБА_4 з незаконного володіння ОСОБА_3 та ОСОБА_1, представником прокуратури, а саме заступником начальника відділу забезпечення участі у судах управління представництва, захисту інтересів громадян і держави в суді ОСОБА_2, всупереч інтересам ОСОБА_3 було підтримано позовні вимоги ОСОБА_4, що призвело до неможливості виконання ОСОБА_3 зобовязань перед ОСОБА_1 за договором грошової позики №Д-0106 від 17.01.2006 р. за рахунок свого майна. У звязку з зазначеним позивачка вважає, що їй було завдано прокуратурою Одеської області в особі посадової особи ОСОБА_2 майнову шкоду, у розмірі зобовязання ОСОБА_3 перед ОСОБА_1В, а саме суми еквівалентної 100000 (ста тисячам) доларів США, яку вона просить відшкодувати шляхом стягнення коштів з Держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби в Одеській області.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник прокуратури Одеської області у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання сповіщений належним чином, про поважні причини неявки у судове засідання суд не сповістив, в матеріалах справи містяться письмові заперечення.

Вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.01.2006 р. між позивачкою та ОСОБА_3 було укладено договір грошової позики №Д-0106, згідно якого позивачка передала ОСОБА_3 у борг суму у розмірі 505000 грн., еквівалентну 100000 доларам США, а ОСОБА_3 взяв на себе зобовязання повернути суму боргу в повному обсязі до 17.07.2006 р.

Для забезпечення виконання своїх зобовязань по поверненню грошових коштів, згідно умов договору позики, ОСОБА_3 передав у заставу, належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

Оскільки ОСОБА_3 своїх зобовязань по поверненню суми позики належним чином не виконав, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11.12.2009 року за позивачкою було визнано права власності на квартиру АДРЕСА_1, яке було зареєстровано за нею 23.03.2010 р.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеса від 25.11.2011 р. по справі №1519/2о-166/2011, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, було визнано недієздатним.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 28.01.2013 р. (номер провадження 22-ц/785/1489/13) рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 25.11.2011 р. по справі №1519/2о-166/2011 було змінено. Апеляційним судом вирішено: встановити над недієздатним ОСОБА_3 опіку; в іншій частині рішення залишено без змін.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.05.2014 р. по справі №522/23066/12 було задоволено позов ОСОБА_4, з володіння ОСОБА_3 та ОСОБА_1 витребуване нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1.

На вищезазначене рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.05.2014 р. по справі №522/23066/12, представником ОСОБА_1 ОСОБА_5 була подана апеляційна скарга.

Оскільки на час розгляду в суді першої інстанції справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, зобовязання повернути власність після скасування попереднього рішення у звязку з нововиявленими обставинами, так і при розгляді даної справи в суді апеляційної інстанції були відсутні відомості про призначення опікуна ОСОБА_3, апеляційний суд Одеської області своєю ухвалою від 16.09.2014 р. (номер провадження 22-ц/785/6668/14) залучив до участі у справі прокуратуру Одеської області для захисту інтересів недієздатного ОСОБА_3 та вирішення питання про призначення опікуна.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 02.12.2014 року (номер провадження 22-ц/785/6668/14) вищезазначене рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.05.2014 р. по справі №522/23066/12 в частині витребування майна ОСОБА_4, а саме: квартири АДРЕСА_1, із чужого незаконного володіння ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було залишено без змін.

Згідно 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній чи юридичній особі внаслідок іншої, ніж передбачено в частинах 1-5 цієї статті, незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачено ст. 1166 ЦК України, відповідно до ч.1 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

З аналізу вказаних норм вбачається, що матеріальна шкода відшкодовується при наявності складу цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, противоправна поведінка та причинний зв'язок між шкодою і противоправною поведінкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що твердження сторони позивача про те, що дії представника прокуратури Одеської області не відповідали вимогам законодавства, були спрямовані всупереч інтересам недієздатного ОСОБА_3 та в порушення майнових прав позивачки, не підтверджено належними та допустимими доказами. Противоправність дій заступника начальника відділу забезпечення участі у судах управління представництва, захисту інтересів громадян і держави в суді ОСОБА_2, яка представляла інтереси недієздатного ОСОБА_3 при розгляді апеляційної скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.05.2014 р. по справі №522/23066/12 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, зобовязання повернути власність після скасування попереднього рішення у звязку з нововиявленими обставинами, не встановлено у передбаченому законодавством порядку.

Крім того необхідно зазначити, що оскільки позивачка посилається також на ст. 1184 ЦК України, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог суд повинен зазначити про таке.

Згідно ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Якщо від часу виникнення недієздатності залежить визнання недійсним шлюбу, договору або іншого правочину, суд з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи та інших доказів щодо психічного стану особи може визначити у своєму рішенні день, з якого вона визнається недієздатною.

ОСОБА_3 визнано недієздатним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.11.2011 р. з час набрання цим рішенням законної сили. Рішення суду в цій частині залишено без змін рішенням апеляційного суду Одеської області від 28.01.2013 р.

Таким чином, оскільки договір грошової позики №Д-0106 був укладений позивачкою з ОСОБА_3 17.01.2006 р., тобто до визнання його недієздатним, відповідальність за невиконання зобовязань або заподіяної шкоди вказаним правочином згідно ст. 1184 ЦК України не виникає.

З урахуванням вищевикладеного, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, спричиненої органами державної влади, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, є безпідставними та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40, 41, 625, 1046, 1172-1176, 1184 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Прокуратури Одеської області про відшкодування шкоди, спричиненої органами державної влади - відмовити.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

01.10.2015