провадження № 2-з/756/268/15
УХВАЛА

09 грудня 2015 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Маринченко М.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2, треті особи Головне управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_3, про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті його двоюрідної бабусі ОСОБА_4

Ухвалою суду від 07 вересня 2015 року відкрито провадження у справі.

08 грудня 2015 року позивач подав заяву, в якій просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2

В обґрунтування вказаних вимог позивач посилається на те, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва 19 лютого 2010 року розірвано договір довічного утримання від 14.08.2000 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, визнано за ОСОБА_4 право власності на спірну квартиру. Проте 14 грудня 2010 року ОСОБА_4 померла, не встигши здійснити за собою державну реєстрацію права власності за вказаним рішенням суду, у звязку з чим право власності на спірну квартиру досі обліковується за відповідачем, який володіє оригіналом договору довічного утримання. Позивач вказує, що за таких обставин він не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2012 року його визнано спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_4 Враховуючи, що відповідач має реальну можливість відчужити зареєстровану за ним спірну квартиру, що унеможливить виконання рішення суду, позивач просив накласти арешт на спірну квартиру.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд вважає за необхідне накласти арешт на спірну квартиру АДРЕСА_1, оскільки невжиття вказаного заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до ч. 9 та ч. 10 ст. 153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя М.М.Маринченко