АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів: Невідомої Т.О., Поливач Л.Д.

при секретарі - Бугай О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інтербанк» про визнання правовідносин та зобов'язань за кредитним договором припиненими за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою її представником ОСОБА_2, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до кредитного договору №70/07-1 від 17 грудня 2007 року їй було надано кредит в сумі 23 0000 доларів США строком до 16 грудня 2022 року зі сплатою 12,5 % річних. Позивач зазначає, що у зв'язку з порушенням ним своїх зобов'язань відповідач 15 жовтня 2009 року направив їй вимогу про дострокове повернення усієї суми кредиту, і тим самим в односторонньому порядку змінив строк виконання зобов'язань визначивши такою датою 29 жовтня 2009 року. Враховуючи, що встановлений законом строк позовної давності за вимогами про повернення кредиту за договором станом на день подання позову минув, і банк не скористався своїм правом звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості, позивач вважає, що правовідносини за зазначеним кредитним договором слід визнати припиненими.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача - ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. При цьому зазначає, що судом не враховано, що відповідно п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідач порушує право позивача на припинення правовідношення за кредитним договором у зв'язку із закінченням трирічного строку позовної давності.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник відповідача - Колосюк В.А. заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Просив її відхилити.

Заслухавши доповідь судді та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що сплив позовної давності не припинив зобов'язань за кредитним договором, оскільки він є лише підставою для відмови у задоволенні позову кредитора і лише за наявності двох умов: наявності заяви божника про застосування позовної давності та відсутності поважних причин пропуску кредитором такого строку.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах та відповідають вимогам чинного законодавства.

Судом встановлено, що 17 грудня 2007 року між ВАТ КБ «Інтербанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Інтербанк», та ОСОБА_1, укладено кредитний договір, за умовами якого останній надано кредит на суму в розмірі 230 000 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту до 16 грудня 2022 року зі сплатою 12,5 % річних за весь строк фактичного користування кредитом.

15 жовтня 2009 року відповідачем направлено на адресу ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення протягом десяти днів (до 26 жовтня 2009 року) кредиту з нарахованими процентами у повному обсязі у зв'язку з порушенням останньою своїх зобов'язань з повернення кредиту, а відтак - шляхом направлення зазначеного листа відповідач в односторонньому порядку змінив строк виконання основного зобов'язання з повернення кредиту.

Згідно зі ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Главою 50 Кодексу визначені випадки припинення зобов'язань згідно із законом. При цьому сплив позовної давності серед таких випадків не зазначений.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 267 Кодексу передбачені наслідки спливу позовної давності. Так, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18 квітня 2013 року позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інтербанк» до залишено без розгляду.

Встановивши, що ПАТ «Комерційний банк «Інтербанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, але ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18 квітня 2013 року даний позов залишено без розгляду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що відповідно п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув є безпідставними, оскільки зазначені норми закону підлягають застосуванню у разі пред'явлення кредитодавцем позову про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивачем обрано спосіб захисту непередбаченого законом та передчасно.

Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам, що викладені ним на обґрунтування позовної заяви, вони були предметом розгляду суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини, що мають значення для даної справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану її представником ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до вказаного суду.

Головуючий

Судді