АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22ц-791/3029/2015 Головуючий в І інстанції: Кузьміна О.І.
Категорія 27 Доповідач: Полікарпова О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року грудня місяця 02 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_1
СуддівОСОБА_2
ОСОБА_3
За участі секретаряОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 28 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі - ПАТ «ПриватБанк» або банк) звернулося до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 26.02.2010 р. ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 6.5 умов надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 29.06.2015 р. має заборгованість в сумі 29788,23 грн.

Представником позивача було зменшено позовні вимоги, остаточно просила стягнути з ОСОБА_5 заборгованість по відсотках за кредитним договором б/н від 26.02.2010 р., нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту з 15.07.2012 року по 15.07.2015 року в сумі 20384 грн. 99 коп.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 28 вересня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ ПриватБанк, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення суду скасувати і ухвалити нове, про задоволення позовних вимог в повному обємі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як установлено судом першої інстанції та убачається з матеріалів справи, 26.02.2010 року між позивачем та відповідачем було укладеного договір б/н згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Факт отримання кредитних коштів сторонами не оспорюється.

Кредитний договір складається із заяви позичальника, з якої вбачається, що ОСОБА_5 було видано кредитну картку № 4149 4374 0222 5245, а також Умови і Правила надання банківських послуг, які не містять особистого підпису позичальника.

Пунктом 9.12 зазначених умов встановлено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. У разі якщо протягом встановленого строку жодна із сторін договору не проінформує іншу сторону про його припинення, договір автоматично лонгується на той же строк.

Разом з тим у заяві відповідача сторони погодили порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості останнє виконання зобов'язання за договором відповідачем здійснено 21.07.2011 року в розмірі 595 грн. і з цього часу користування карткою припинилося.

За умовами п.п. 3.1.1 Розділу ІІ Умов, строк дії картки зазначений на лицьовій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня указаного місяця.

Таким чином, відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

За висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Згідно з матеріалами справи, а саме копії банківської картки ПАТ «ПриватБанку», строк дії картки вказаний до 05.2012 р., і вона вважається дійсною до останнього календарного дня такого місяця, тобто до 31.05.2012р. (а.с.32).

Викладені докази свідчать про те, що в травні 2015 року строк позовної давності сплинув, а позивач звернувся до суду з позовом 16.07.2015 р., а тому суд приходить до висновку про сплив строку позовної давності щодо сплати кредиту та процентів за його користування.

Відтак судом першої інстанції правильно вирішено питання про застосування статей 256, 257, частин першої та п'ятої статті 261 ЦК України щодо строку позовної давності та обґрунтовано відмовлено у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на наявних у справі доказах та суперечать нормам закону, що регулюють спірні правовідносини.

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування чи зміни рішень.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для його зміни або скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 28 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

З оригіналом згідно:

Копія ухвали оформлена 07 грудня 2015 року

Ухвала набрала законної сили 02 грудня 2015 року

Суддя О.М. Полікарпова

Секретар

судового засідання ОСОБА_4