АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Качана В.Я., Музичко С.Г.

при секретарі Кропивній К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 серпня 2015р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Добробут» про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг, трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційного збільшеня суми боргу,

встановила:

у грудні 2009р. позивач звернувся до суду з позовом, який неодноразово уточнював і остаточно просив стягнути з відповідача 8 000 000грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 1 516 425грн. та інфляційні втрати у сумі 8 913 324грн. 76коп.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 24 грудня 2007р. уклав з відповідачем договір про надання юридичних послуг, відповідно до якого зобов'язався надати товариству юридичні послуги, вартість яких складала від 8 000 000грн. до 10 000 000грн.

Позивач стверджував, що 9 квітня 2009р. вони з відповідачем склали акт приймання-передачі виконаних робіт, відповідно до якого замовник прийняв юридичні послуги, вартість яких складає 8 000 000грн., проте, відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань по оплаті виконаних робіт.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 серпня 2015р. у позові відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Позивач посилається на неправильно встановлені судом обставини справи та неналежну оцінку наданих доказів.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представників відповідача, які просили залишити рішення суду без змін, опитавши експертів, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем 24 грудня 2007р. укладено договір про надання юридичних послуг, за умовами якого позивач взяв на себе зобов'язання виконувати юридичні послуги для ТОВ фірма «Добробут», а останнє

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/12789/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Кричина А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
зобов'язувалося сплатити вартість наданих послуг, яка згідно пункту 3.8. договору становить

- 2 -

від 8 000 000грн. до 10 000 000грн. і визначається сторонами за фактом їх надання та фіксується в актах про надання послуг.

9 квітня 2009р. сторони уклали акт приймання-передачі юридичних послуг, де визначили вартість наданих юридичних послуг, перелік яких зафіксовано в акті, у сумі 8 000 000грн.

24 листопада 2009р. позивачем на адресу відповідача була направлена претензія з приводу не оплати наданих послуг відповідно до акту від 9 квітня 2009р.

11 грудня 2009р. на претензію позивача відповідач надав відповідь, де підтвердив укладення договору та підписання акта приймання-передачі, а також визнав заборгованість перед позивачем на суму 8 000 000грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем докази містять ознаки фальсифікації та не приймаються судом, як докази підтвердження позовних вимог, оскільки відповідно до висновків технічної експертизи вказані документи підписані одночасно, а печатки на вказаних документах проставлені не пізніше 2008р.

Проте, колегія суддів вважає, що вказані висновки суду не ґрунтуються на матеріалах справи, наданих сторонами доказах та нормах матеріального права.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недійсність договору, який укладено сторонами, прямо не встановлена законом. Отже, заперечуючи проти укладання даного договору, відповідач повинен був надати суду докази його недійсності.

Проте, відповідачем у встановленому законом порядку спірний договір недійсним не визнавався.

Крім того, відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи від 5 січня 2011р. підписи від імені ОСОБА_4, генерального директора ТОВ фірма «Добробут», у договорі про надання юридичних послуг від 24 грудня 2007р., акті приймання-передачі юридичних послуг від 9 квітня 2009р., відповіді на претензію від 24 листопада 2009р. виконані самою ОСОБА_4 (с.с.128-130 т.1).

Згідно частин 2 та 3 статті 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Обґрунтовуючи відмову у задоволенні позову висновком судової технічної експертизи від 22 червня 2015р., суд першої інстанції не звернув увагу на наступні обставини.

Відповідно до висновку судового експерта ОСОБА_5, який викладений у висновку судової технічної експертизи від 22 червня 2015р., досліджені договір про надання юридичних послуг від 24 грудня 2007р., акт приймання-передачі юридичних послуг від 9 квітня 2009р., відповідь на претензію від 24 листопада 2009р. не містять ознак штучного зістарювання.

Даний висновок був підтриманий іншими судовими експертами під час надання пояснень у апеляційному суді.

Також експертом ОСОБА_5 був зроблений висновок, що відтиски печатки ТОВ фірма «Добробут» у договорі про надання юридичних послуг, датованому 24 грудня 2007р., акті приймання-передачі юридичних послуг, датованому 9 квітня 2009р., та відповіді на претензію від 24 листопада 2009р., датованій 11 грудня 2009р., нанесені у один період часу: не раніше 26 березня 2007р. та не пізніше 31 січня 2008р. (згідно датування зразків, наданих на дослідження).

Разом з тим, дослідницька частина висновку технічної експертизи, яка складена експертом ОСОБА_5, у порушення вимог пункту 4.15. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом

- 3 -

Міністерства юстиції України № 53/5 від 8 жовтня 1998р. (у редакції наказу Міністерства юстиції України № 1950/5 від 26 грудня 2012р.) не містить експертну оцінку результатів дослідження печатки ТОВ фірма «Добробут» на зразках, датованих 2009 роком.

Також звертає на себе увагу та обставина, що у зв'язку із недостатністю матеріалів для обґрунтованої відповіді на постановлені перед експертами питаннями, експертами двічі 3 березня 2014р. та 20 травня 2014р., направлялися суду клопотання про надання оригіналів порівняльних зразків відтисків печатки ТОВ фірма «Добробут», що містяться на документах за період з грудня 2007р. по грудень 2009р., а також зразків відтисків цієї печатки у документах, датованих періодом, що передував грудню 2007р.

Проте, судом на клопотання експертів 26 червня 2014р. були направлені документи, які містили відтиски печатки ТОВ фірма «Добробут», які датовані 2001роком та 2008роком.

При проведенні дослідження печатки ТОВ фірма «Добробут» експертом ОСОБА_5 були визначені характерні експлуатуючи ознаки, які містяться на відтиску печатки у договорі про надання юридичних послуг від 24 грудня 2007р., акті приймання-передачі юридичних послуг від 9 квітня 2009р. та відповіді на претензію від 11 грудня 2009р., та які співпадають з ознаками, які містяться на відтисках печатки на зразках, датованих груднем 2007р. та 31 січня 2008р.

Разом з тим, дослідницька частина висновку експерта не містить даних, які саме експлуатаційні ознаки печатки відсутні або з'явилися на зразках печатки, які датовані квітнем-груднем 2009р. Не зроблено експертом і відповідні ілюстрації.

Також дослідницька частина висновку, яка складена експертом ОСОБА_5, не містить інформації, які документи, що містять зразки відтиску печатки ТОВ фірма «Добробут» за 2009рік, у тому числі і за квітень- грудень 2009р., були використані експертом при проведенні даного дослідження та стали підставою для висновку, що відтиски печатки ТОВ фірма «Добробут» на акті, який датований 9 квітня 2009р., та відповіді на претензію, яка датована 11 грудня 2009р., нанесені не пізніше 31 січня 2008р.

Для з'ясування вказаної неповноти висновку експерта та належного обґрунтування висновку, колегією суддів під час апеляційного розгляду була опитана експерт ОСОБА_5, яка не змогла пояснити, які саме документи із зразками печатки ТОВ фірма «Добробут» за 2009р. нею були використані для порівняння і які саме характерні ознаки чи експлуатуючи ознаки печатки не були відображені у зразках печатки за 2009р., однак які містилися у відтиску печатки на акті приймання-передачі юридичних послуг від 9 квітня 2009р. та відповіді від 11 грудня 2009р.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок експерта ОСОБА_5 про те, що відтиск печатки ТОВ фірма «Добробут» на акті, який датований 9 квітня 2009р., та відповіді на претензію, яка датована 11 грудня 2009р., нанесені не пізніше 31 січня 2008р., зроблений на неповно досліджених документах та не може бути беззаперечним доказом у підтвердження висновку суду про те, що вказані документи містять ознаки фальсифікації.

Згідно висновку технічної експертизи від 22 червня 2015р. підписи та записи від імені генерального директора ТОВ фірми «Добробут» ОСОБА_4 у договорі про надання юридичних послуг, датованому 24 грудня 2007р., акті приймання-передачі юридичних послуг, датованому 9 квітня 2009р., та відповіді на претензію від 24 листопада 2009р., датованій 11 грудня 2009р., виконано пастою однієї рецептури у спільний період («одночасно») пізніше грудня 2007р. Встановити більш точну дату виконання цих підписів і записів у досліджених документах, не виявилося можливим із причин відсутності зразків порівняння із штрихами паст такої ж рецептури, як і у цих підписах і записах, виконаних пізніше грудня 2007р.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів були опитані експерти ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які пояснили, що термін «одночасно», який використано у висновку, не є тотожним поняттю, що вказані підписи вчиненні у один день, а свідчить про

- 4 -

те, що підписи на досліджуваних документах вчинялися у період, який був предметом дослідження, а саме з грудня 2007р. по грудень 2009р.

Також експерти пояснили, що висновок про те, що підписи та записи у досліджуваних документах виконані пастою однієї рецептури не є підтвердженням тієї обставини, що вони виконані однією ручкою. Однакова рецептура пасти, якою виконані підписи та записи у досліджуваних документах, можна пояснити тим, що вказані пасти є результатом промислового виробництва, яке використовує однакову рецептуру.

При цьому, експерт ОСОБА_7 підтвердила, що рецептура пасти, якою були здійснені підпис та запис у договорі про надання юридичних послуг від 24 грудня 2007р., співпала із зразком пасти, яким був виконаний підпис на зразку документа, який датований 25 грудня 2007р.

Крім того, експертами були надані роз'яснення, що підставою для висновку про те, що підписи на договорі про надання юридичних послуг від 24 грудня 2007р. виконані пізніше грудня 2007р. стала та обставина, що експертам не були надані відповідні зразки, які датовані до 24 грудня 2007р., а наданий тільки один зразок, який був датований 25 грудня 2007р., рецептура пасти на якому була такою ж, як і на договорі від 24 грудня 2007р.

Експерти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стверджували, що висновок про те, що підписи виконані пізніше грудня 2007р. включає і період 24 грудня 2007р., а експерт ОСОБА_8 пояснив, що це малоймовірно, хоча не виключено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав стверджувати, що договір про надання юридичних послуг, датований 24 грудня 2007р., не був підписаний генеральним директором ТОВ фірма «Добробут» ОСОБА_4 у зазначену дату не має, як відсутні підстави вважати, що акт приймання-передачі юридичних послуг від 9 квітня 2009р. та відповідь на претензію, яка датована 11 грудня 2009р., були виконані в один день, але раніше дат, зазначених в них.

При цьому необхідно враховувати, що спірний договір не був визнаний недійсним у встановленому законом порядку, не порушувалося відповідачем і питання про визнання недійсним акту приймання-передачі юридичних послуг.

Також суду не надано відповідачем належних доказів у підтвердження посилань, що позивач мав вільний доступ до печатки товариства, а генеральним директором ТОВ фірма «Добробут» ОСОБА_4 надавалися позивачу чисті листки паперу, які містили її підписи та печатку товариства.

Доводи представника відповідача про те, що генеральний директор ТОВ фірма «Добробут» не мала повноважень для укладення договору з позивачем, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, так як ТОВ фірма «Добробут» із зазначених підстав не ставилося питання про визнання договору недійсним.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не повно були встановлені обставини справи, надані сторонами докази оцінені з порушенням вимог ст. 212 ЦПК України, неправильно застосовані норми матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати

- 5 -

послугу, яка споживається в процесі виконання певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначені послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором ( ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що договір про надання юридичних послуг, укладений сторонами 24 грудня 2007р., недійсним не визнаний, виконання договору позивачем підтверджено актом приймання-передачі юридичних послуг від 9 квітня 2009р., колегія суддів вважає, що він підлягає виконанню сторонами, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 8 000 000грн., які визначені сторонами у акті приймання-виконання робіт від 9 квітня 2009р., як вартість виконаних робіт.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідачем під час судового розгляду не надавалися докази у спростування доводів позивача про обсяг виконаних робіт та не оспорювалася вартість виконаних робіт.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 3.2. договору про надання юридичних послуг від 24 грудня 2007р. встановлено, що замовник зобов'язаний перерахувати суму зазначену в акті о наданих послугах протягом 10 календарних днів з моменту підписання такого акту на поточний рахунок виконавця.

Відповідач зобов'язання про перерахуванню коштів до 20 квітня 2009р. не виконав, тому позивач має право на отримання суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.

Розмір інфляційних втрат розраховується виходячи із суми заборгованості та враховуючи сукупний індекс інфляції, який за період з 20 квітня 2009р. по 13 серпня 2015р. становить 209,2%, тому інфляційні втрати складають 8 736 000грн.

Три відсотки річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3% х кількість днів прострочення платежу : 365 : 100. Строк прострочки за період з 20 квітня 2009р. по 13 серпня 2015р. становить 2307 днів, тому стягненню підлягає 1 516 931грн. 51коп.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2013р. зазначено, що судами не надано оцінки тій обставині, що позивач здійснював для ТОВ фірма «Добробут» виконання робіт за спірним договором у період перебування його у трудових відносинах з ТОВ фірма «Добробут».

Разом з тим, з наданої суду копії рішення Оболонського районного суду м. Києва від 1 грудня 2011р. вбачається, що позивач був зарахований на посаду заступника генерального директора ТОВ фірма «Добробут» наказом № 32 від 3 липня 2008р., а звільнений із займаної посади у зв'язку із відсутністю фонду заробітної плати наказом № 33 від 21 липня 2008р. (с.с.28-30 т.3).

За таких обставин, зазначена вище обставина не може бути підставою для невиконання відповідачем укладеного з позивачем договору про надання юридичних послуг.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, враховуючи вищезазначені арифметичні розрахунки.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1827грн.

- 6 -

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 серпня 2015р. скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Добробут» на користь ОСОБА_1 8 000 000грн. боргу, 1 480 767грн. 12коп. три відсотка річних, 8 904 000грн. інфляційних втрат та 1827грн. повернення судового збору, а всього 18 386 594грн. 12коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: