У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права спільної сумісної власності подружжя на частину будинку з прибудинковою територією та частину нежилого приміщення, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 2 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 26 січня 1985 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 10 квітня 2006 року шлюб між ними було розірвано.

З дати реєстрації шлюбу по дату подання позовної заяви їхня сім'я постійно проживала та проживає по АДРЕСА_1, веде спільний сімейний бюджет та господарство, проводила дії для покращення умов проживання їхньої сім'ї, утримувала та займалася вихованням їхніх дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У період з січня 1985 року проводилася реконструкція будинку АДРЕСА_1, загальною площею 84, 6 кв. м., який було зареєстровано на ОСОБА_7 Реконструкція будинку проводилася за їхні спільні сімейні грошові кошти. Відповідно до звіту від 4 березня 2014 № 21/14 вказаний будинок було добудовано та збільшено на 72/100 ідеальних долей, а саме: 2-й поверх, площею 109, 1 кв. м., вартістю 174 560 грн.; прибудовано приміщення 1-го поверху, площею 39, 5 кв. м, вартістю 63 200 грн.; зведено гараж літ. «Б», вартістю 71 600 грн.; зведено сарай літ. «В», вартістю 48 293 грн.; зведено навіс літ. «Г», вартістю 3 669 грн.; а також зведено огорожу № 1, вартістю 12 435 грн.

З метою поліпшення фінансово-соціального становища сім'ї у 2007 році ними було прийнято рішення про купівлю за спільні сімейні кошти нежилого приміщення у будинку АДРЕСА_2 для влаштування магазину, офісного приміщення для надання послуг різноманітного характеру. Згідно договору купівлі - продажу від 5 вересня 2007 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 придбали у ОСОБА_10 нежиле приміщення у рівних частинах, а саме по Ѕ ідеальній частці, що знаходиться по АДРЕСА_2

Разом з тим, відповідач особисто без його згоди 1 жовтня 2007 року підписала договір відновлювальної кредитної лінії № 58 та 2 жовтня 2007 року разом з ОСОБА_8 уклали іпотечний договір № 58, предметом якого стало вказане нежиле приміщення.

Оскільки особистої згоди на укладення іпотечного договору він не надавав та є реальна загроза відчуження майна, яке нажите за час спільного проживання з ОСОБА_7, позивач просив встановити факт його проживання з відповідачем без реєстрації шлюбу однією сім'єю з квітня 2006 року по квітень 2014 року, а також визнати право спільної сумісної власності на Ѕ частину нежилого приміщення по АДРЕСА_2, загальною площею 215,10 кв. м. та на 72/100 ідеальних долей у будинку по АДРЕСА_1, загальною площею 238,4 кв. м. з належними надвірними спорудами.

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівців від 18 червня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано право спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на 72/100 ідеальних долей у будинку по АДРЕСА_1, загальною площею 238,4 кв. м., з належними надвірними спорудами. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 2 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позову та відмови у встановленні факту проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з квітня 2006 року по квітень 2014 року та відмови у визнанні права спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на Ѕ частину нежилого приміщення, загальною площею 215,10 кв. м. у нежилому приміщенні по АДРЕСА_2 скасовано. Позовну заяву ОСОБА_6 задоволено. Встановлено факт проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з квітня 2006 року по квітень 2014 року. Визнано право спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на Ѕ частину нежилого приміщення по АДРЕСА_2, загальною площею 215,10 кв. м. У решті - рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення апеляційного суду не відповідає цим вимогам.

Так, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції було встановлено, що з 26 січня 1985 року по 10 квітня 2006 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 10 квітня 2006 року шлюб між ними було розірвано.

Рішенням Садгірської районної ради м. Чернівці № 23/2 від 23 березня 2004 року ОСОБА_7 було надано дозвіл на будівництво та реконструкцію будинку АДРЕСА_1

З свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16 липня 2007 року та витягу Чернівецького КОБТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету

Чернівецької міської ради № 459/10 від 12 червня 2007 року власником житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_7 Рішення про реєстрацію права власності прийнято 20 липня 2007 року.

Згідно з договором купівлі-продажу спірну Ѕ частину нежилого приміщення загальною площею 215,10 кв. м, по АДРЕСА_2, загальною площею 215,10 кв. м., було придбано 5 вересня 2007 року - після розірвання шлюбу ОСОБА_6 з ОСОБА_7

1 жовтня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_7 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 58, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 77 000 доларів США.

2 жовтня 2007 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_7, ОСОБА_8 було укладено іпотечний договір № 58, предметом якого є нежиле приміщення загальною площею 215,10 кв. м. по АДРЕСА_2

Разом із цим, показами свідків: ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_11, наданими в суді першої інстанції підтверджено ту обставину, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з квітня 2006 року по квітень 2014 року проживали без реєстрації шлюбу однією сім'єю, вели спільне господарство, сімейний бюджет, виховували дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також виховували рідного племінника позивача ОСОБА_11, який мешкав разом із ними. Встановивши ці обставини у справі та застосувавши до спірних правовідносин положення ст. 74 СК України, апеляційний суд дійшов висновку про встановлення факту проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без реєстрації шлюбу з квітня 2006 року по квітень 2014 року на підставі показів свідків, а також про визнання права спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на Ѕ частину нежилого приміщення по АДРЕСА_2, загальною площею 215,10 кв. м.

Однак з таким висновком суду погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Встановивши, що з квітня 2006 року по квітень 2014 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу та те, що Ѕ частина нежилого приміщення по АДРЕСА_2, загальною площею 215,10 кв. м. була придбана ОСОБА_7 та зареєстрована за нею як фізичною особою - підприємцем, суд передчасно визнав право спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на це майно.

При цьому, апеляційний суд встановивши, що спірне майно, яке складається із Ѕ ідеальної частини в нежилому приміщенні, загальною площею 215,10 кв. м., розташованому по АДРЕСА_2, використовується відповідачем для здійснення нею підприємницької діяльності та те, що остання зареєстрована як фізична особа - підприємець, не прийняв до уваги правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 11 березня 2015 року, у справі № 6-21цс15, в якій зазначено, що визначальним при встановленні чи є дане майно спільною сумісною власністю подружжя, крім встановлення періоду, за який воно було придбано (у шлюбі чи у період перебування у фактичних шлюбних відносинах), є умова, що вказане майно придбано за рахунок належних подружжю спільних коштів.

Отже, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, апеляційний суд не перевіривши за які кошти було придбано спірне майно, обмежився лише часом придбання цього майна - у період коли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу та дійшов до передчасного висновку про задоволення позову щодо поділу спірного нежилого приміщення.

Також у порушення ч. 4 ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України, апеляційний суд не перевірив доводів ПАТ «Укрсоцбанк» про те, що оформляючи іпотечний договір у нотаріуса ОСОБА_7 написала заяву та засвідчила її нотаріально, в якій підтвердила, що на момент придбання нерухомості в зареєстрованому шлюбі та фактичних сімейних відносинах вона не перебувала і на момент укладання іпотечного договору не перебуває, а також зазначила про те, що придбана нею Ѕ частина приміщення належить їй особисто, і кошти на виплату вищезазначеного нерухомого майна витрачені особисті. На підтвердження цих обставин вона надала свідоцтво про розірвання шлюбу, видане 4 вересня 2007 року відділом РАЦСу.

Суд цих обставин належним чином не перевірив, а без оцінки зазначених обставин та встановлення за які кошти було придбано майно, висновок апеляційного суду про те, що майно є спільною сумісною власністю позивача та відповідача є передчасним.

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені апеляційним судом, то рішення цього суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 2 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.Є. Червинська А.О. Леванчук Л.М. Мазур В.А. Нагорняк Т.О. Писана Головуючий Судді: