Справа № 567/812/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Мельниченко Т.М.

з участю

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 39505 грн. 66 коп. звернулось ПАТ КБ "ПриватБанк".

ПАТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що 18.04.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 6999 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зазначив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами банку складає між нею та банком договір.

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому і друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Зазначив, що відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Вказує, що відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів останній зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та в розмірі 5% від суми позову.

Зазначаючи про те, що відповідач порушив умови договору по поверненню коштів та ст.. 526, 527, 530, 599 ЦК України, позивач просить стягнути з нього заборгованість за кредитом станом на 30.06.2015 року на суму 39505 грн. 66 коп., яка складається: 6991 грн. 13 коп. заборгованість за кредитом; 30157 грн. 12 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1857 грн. 41 коп. штраф (процентна складова).

Незважаючи на визнання судом обов'язковою участі представника позивача в судовому засіданні, він в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві позов підтримав та просив розглянути справу в його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні, не заперечивши існування заборгованості за договором кредиту, подала заяву ОСОБА_2 з проханням застосувати позовну давність до позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк".

Окрім того, підтвердила отримання відповідачем кредиту в розмірі 200 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3% на місяць, не заперечивши збільшення банком кредитного ліміту. Не заперечила подання відповідачем 18.04.2008 року заяви на отримання кредиту і ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку.

Зазначила, що отриманий кредит відповідач погасила в 2008 році та з листопада 2008 року перестала вносити платежі за кредитом. Пояснила, що при укладенні договору відповідач отримала банківську картку і по закінченню терміну дії останньої в квітні 2009 року, відповідачка з заявою про продовження терміну дії картки до банку не зверталась.

Пояснила, що ПАТ КБ "ПриватБанк" за даним кредитним договором вже звертався з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості і в позові було відмовлено, але зазначене рішення було скасовано і в подальшому за заявою банку його позов було залишено без розгляду.

Зазначила, що просить застосувати позовну давність стосовно всіх позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк".

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи вважає, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по договору кредиту задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що 18 квітня 2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено договір на надання кредиту, відповідно до якого банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 200 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць на залишок заборгованості за кредитом (кредитний ліміт та відсоткова ставка визначені в заяві на отримання кредиту), а ОСОБА_2 взяла на себе зобов`язання погашати зазначений кредит, проценти по ньому щомісячними платежами в розмірі 7% від заборгованості до 25 числа місяця, наступного за звітним, що підтверджується довідкою про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду".

З заяви ОСОБА_2 вбачається, що вона була ознайомлена та згідна з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку.

Даний договір відповідає вимогам ст.. 634 ЦК України.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 18.04.2008 року, заборгованість за кредитом станом на 30.06.2015 року становить 39505 грн. 66 коп. та складається: 6991 грн. 13 коп. заборгованість за кредитом; 30157 грн. 12 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1857 грн. 41 коп. штраф (процентна складова). Розмір вказаної заборгованості підтверджується розрахунком суми заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем. Відповідачем вказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків з даного приводу не надано.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором. Оскільки договором про надання кредиту було передбачено повернення коштів щомісячними платежами в розмірі 7% від заборгованості до 25 числа місяця, наступного за звітним, а ОСОБА_2 дані умови порушила, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов договору кредиту заборгованість по кредиту підлягає стягненню з неї.

Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Договором про надання кредиту визначено, що ОСОБА_2 отримала кредит зі сплатою 3 відсотків в місяць на суму заборгованості за кредитом і оскільки борг по процентах станом на 30.06.2015 року становив 30157 грн. 12 коп. і на даний час він не сплачений, банк має право на стягнення вказаних сум з відповідача.

При цьому судом береться до уваги і те, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався.

При укладені договору про надання кредиту від 18.04.2008 року сторони домовились, що за порушення взятих зобов'язань по поверненню коштів по будь-якому з грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів ОСОБА_2 зобов'язалась сплатити на користь банку штраф в фіксованій частині та в розмірі 5% від ціни позову. Зазначене визначено п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Оскільки ОСОБА_2 зобов'язання перед банком порушила, то відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України в ПАТ КБ "ПриватБанк" виникло право на стягнення з неї штрафу.

Відповідно до ст.. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідач просить застосувати позовну давність до всіх позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом.

Згідно п. 1.1 Умов і правил надання банківських послуг, належним чином заповнена заява підписується клієнтом ПАТ КБ "ПриватБанк" і таким чином клієнт виражає свою згоду, що заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами являє собою укладений договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п. 3.1 Умов і правил надання банківських послуг для надання послуг банк відкриває клієнту карткові рахунки, видає карти, їх вид і строк дії визначений у заяві, в пам'ятці клієнта, підписанням яких клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена у розділі заяви "відмітки банку".

Відповідно до пункту 9.12. цих же Умов, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна зі сторін не попередить другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же строк.

Згідно з пп. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою, строк дії картки вказаний на картці (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

У п.5.4 Правил користування платіжною карткою передбачено, що строк погашення кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії) по платіжним карткам без встановленого мінімального платежу у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH).

Зазначені положення свідчать про те, що строк дії договору визначається Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та строком дії кредитної карти.

Із наданих документів про умови договору вбачається, що сторони узгоджували погашення кредиту обов'язковими щомісячними платежами.

Відповідно до наданої відповідачем картки вбачається, що відповідно до відмітки банку термін дії картки зазначено 04/09, тобто строк виконання зобов'язання визначений терміном дії картки, який закінчився 30 квітня 2009 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач вносила платежі лише в 2008 році і останній платіж був здійснений 13.10.2008 року.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України), в даному випадку 30.04.2009 року щодо повернення кредиту в повному обсязі.

З позовом банк звернувся в липні 2015 року, тобто поза межами строку, передбаченого ст.. 257, 258 ЦК України.

При укладенні договору сторони погодили строки виконання боржником окремих зобов'язань (щомісячного внесення платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання, відповідно до ч.3 ст.254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин, початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

При цьому, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи ( ст.. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що позичальник зобов'язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання по перевитраті платіжного ліміту щомісячними платежами в розмірі 7% від заборгованості до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту, відсотків позичальником повинно здійснюватись щомісячно, то початок перебігу строку позовної давності слід обчислювати з 25.10.2008 року, тобто з моменту, коли відповідач припинив виконувати кожне зі своїх зобов'язань.

Така правова позиція викладена й в постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі №6-116 цс 13. Відповідно до ст.. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Виходячи з наведеного, за наявності відповідної заяви відповідача, суд вважає за можливе застосувати щодо вимог позивача про стягнення основного боргу, процентів за користування кредитом позовну давність, а тому в позові в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Правова природа штрафу така, що позовна давність до вимог про його стягнення обчислюється по факту порушення грошового зобов'язання, передбаченого цим договором, більш ніж на 30 днів. Отже, позовна давність по штрафу має обчислюватись з того місяця, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Оскільки останній платіж за договором відповідачем було вчинено 13.10.2008 року, то з врахуванням того, що строк внесення щомісячних платежів між сторонами погоджено 25 числом місяця, наступним за звітним, а п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що за порушення взятих зобов'язань по поверненню коштів більш ніж на 30 днів боржник зобов'язався сплатити на користь банку штраф в фіксованій частині та в розмірі 5% від ціни позову, то в будь-якому разі одразу після 25 листопада 2008 року в позивача виникло право на стягнення з відповідача штрафу.

Оскільки позов було подано тільки в липні 2015 року, то відповідно до ст.267 ЦК України в позові і в цій частині слід відмовити за наслідками спливу позовної давності.

При вирішенні спору суд враховує правові висновки Верховного Суду України про застосування ст.. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.. 261 ЦК України).

Одночасно, при вирішенні спору, суд бере до уваги і те, що 11.11.2013 року позивач вже звертався до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за даним кредитним договором і 21.08.2014 року за заявою позивача його позов було залишено без розгляду.

На підставі ст. 256-258, 264, 267, 549, 1048-1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. 10, 57, 62, 88, 212 ЦПК України, суд

вирішив:

в позові публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення 39505 грн. 66 коп. заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_3