У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в :

У травні 2015 року представник ТОВ «Рада» звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідач користується в повному обсязі житлово-комунальними послугами, плату за які не вносить, у зв'язку з чим утворилась заборгованість.

Враховуючи вищевикладене, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 1 544 грн 02 коп. основного боргу, інфляційної складової боргу - 460 грн 64 коп., 3 % річних - 31 грн 59 коп., пені - 1 172 грн 53 коп., судового збору - 243 грн 60 коп.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року скасовано рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року та ухвалено нове про задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Рада» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 548 грн 16 коп.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ТОВ «Рада» просить скасувати рішення суду першої інстанції, рішення апеляційного суду та передати справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного рішення апеляційного суду вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного рішення.

Згідно статті 162 ЖК Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, обов'язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом покладається на власника та наймача (орендаря) квартири, житлового приміщення у гуртожитку.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позовні вимоги, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив із того, що відповідач прострочив виконання зобов'язання по сплаті вартості наданих позивачем та фактично спожитих житлово-комунальних послуг відповідно до укладеного між сторонами договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 14 серпня 2002 року, та керуючись ч. 2 ст. 625 ЦК України, вірно визначив розмір заборгованості, що підлягала стягненню з відповідача на користь позивача.

Ухвалюючи рішення у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Рада» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, за касаційною скаргою на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак