Справа № 595/1492/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2015

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Пастушаку І.Д.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучач справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та третіх осіб Золотопотіцької селищної ради, ПП «Земельні справи», відділу Держземагенства у Бучацькому районі про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 та третіх осіб Золотопотіцької селищної ради, ПП «Земельні справи», відділу Держземагенства у Бучацькому районі про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, мотивуючи тим, що під час приватизації земельної ділянки відповідакою вона, як суміжний землекористувач не погоджувала межові знаки. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав, суду пояснив, що 22 серпня 1992 року на підставі рішення № 42, одинадцятої сесії Золотопотіцької селищної ради смт.Золотий Потік Бучацького району Тернопільської області відповідачці ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,46 га, та видано державний акт серії ТР № 107 на право приватної власності на вказану земельну ділянку. Однак, під час приватизації земельної ділянки відповідачки, не правильно було обстежено та досліджено межі земельних ділянок. Крім того, позивачка, як суміжний землекористувач не підписувала документи, що погоджують межові знаки. З метою виготовлення технічної документації на право власності на землю його довірителька звернулася в ПП «Земельні справи». За результатами опрацювання геодезичної інформації даним приватним підприємтсвом встановлено невідповідність фактичних меж земельної ділянки ОСОБА_4 межам ділянки зазначеним на державному акті суміжного землекористувача ОСОБА_2 В звязку з чим необхідно визнати недійсним акт серії ТР № 107 , виданий ОСОБА_2 та зобовязати останню не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою позивачки.

Відповідачка та її представники позов заперечили, суду пояснили, що відповідачці на підставі рішення 11 сесії 22 скликання Золотопотіцької селищної ради Бучацького району Тернопільської області від 22.08.1997 року за № 42, було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку та площею 0,31 га для ведення підсобного господарства в смт.Золотий Потік по вул.Гочарна,7. Після прийняття даного рішення була виготовлена технічна документація. Протокол встановлення та погодження меж від 16 грудня 1997 року підписали всі сусіди, в тому числі і позивачка ОСОБА_4 З часу приватизації, а саме 17 років жодних претензій зі сторони сусідів щодо площі її земельної ділянки та її конфігурації не було. Крім того, ОСОБА_4 підписувала протокол встановлення та погодження меж від 16 грудня 1997 року, отже знала про порушення свого права. Однак, позовну заяву до суду подала по спливу більше як пятнадцять років з часу порушення її права. Вважають, що у задоволенні позову слід відмовити, як у звязку із спливом процесуальних строків, так і по суті.

Представник третьої особи Золотопотіцької селищної ради в судовому засіданні пояснив, що позов підтримує в повному обсязі, оскільки раніше державні акти видавалися з порушенням, а тому якщо є спір, то державний акт необхідно скасувати.

Представник третьої особи ПП «Земельні справи» в судовому засіданні пояснив, що позивачка звернулася в ПП «Земельні справи» для виготовлення технічної документації на земельну ділянку для оформлення державного акту на право власності на земельну ділянку. Проте, як було встановлено під час проведення обмірів земельної ділянки має місце накладення на суміжну земельну ділянку відповідачки.

Представник третьої особи відділу Держземагенства в Бучацькому районі в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи в суді.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Згідно рішення № 42 від 22 серпня 1997 року Золотопотіцької селищної ради Бучацького району Тернопільської області ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку та площею 0,31 га для ведення підсобного господарства в смт.Золотий Потік по вул.Гочарна,7.

02 вересня 1998 року відповідачці ОСОБА_2 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ТР № 107, на підставі рішення Золотопотіцької селищної ради Бучацького району від 22.08.1997 року № 42, що знаходиться по вул.Гочарній,7, смт.Золотий Потік, Тернопільської області, площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку та площею 0,31 га для ведення підсобного господарства.

Із протоколу встановлення та погодження границь землеволодіння громадян від 16.12.1997 року вбачається, що позивачка ОСОБА_4 погодилася із границями землеволодіння ОСОБА_2, про що свідчить її підпис.

Посилання представника позивача на схему землекористування земельної ділянки ОСОБА_4 виготовленої ПП «Земельні справи» з якої вбачається порушення меж відповідачкою суд оцінює критично, оскільки, як вбачається із пояснення представника ПП «Земельні справи» наданих в судовому засіданні межі земельної ділянки позивачки встановлювались, та вподальшому були відображені на схемі виключно зі слів самої ОСОБА_4 Тобто, представникам ПП «Земельні справи» не були надані жодні первинні документи для визначення площі та меж земельної ділянки позивачки.

Крім того, суд оцінює критично посилається представника позивача в судовому засіданні на рішення Золотопотіцької селищної ради № 890 від 23.06.2015 року, згідно якого затверджено абриси земельних ділянок ОСОБА_4, та вищезазначені абриси, оскільки позивачем та його представником не надано жодних первинних документів, які б підтверджували розміри, площу та межі земельної ділянки позивачки, тому дані абриси самі по собі не можуть бути доказом порушення меж земельної ділянки позивачки зі сторони відповідачки.

Твердження позивачки щодо права на спірну земельну ділянку за набувальною давністю, передбачено ст.119 ЗК України, є безпідставним, оскільки спірною земельною ділянкою користується відповідач, а не позивачка, що і стало причиною звернення до суду з позов про скасування державного акту на право власності на дану земельну ділянку та усунення перешкод в користуванні спірною земельною ділянкою.

Також, як вбачається з відповіді Золотопотіцької селищної ради на запит представника позивача площа земельної ділянки ОСОБА_2 згідно земельно-кадастрових книг Золотопотіцької селищної ради становить 0,46 га, як і в державному акті на право власності серії ТР № 107, в той час коли площа земельної ділянки ОСОБА_4 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд становить 0,05 га., що не відповідає абрисам земельної ділянки позивача в яких зазначено, що її земельна ділянка має площу 0,0763 га., та схемі землекористування складеної ПП «Земельні справи».

Із змісту статті 129 Конституції України вбачається, що однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, в судовому засіданні позивачем не надано доказів та не доведено, що мало місце порушення меж її земельної ділянки в звязку з видачею відповідачу державного акту на право приватної власності на землю.

Крім того, відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Строк позовної давності розпочинається коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права. В даному випадку позивачка довідалась про можливе порушення свого права в момент коли погоджувала межі земельної ділянки відповідачки, тобто 16.12.1997 року, згідно протоколу встановлення та погодження границь землеволодіння ОСОБА_2, тому строк позовної давності позивачкою пропущено.

Позивач не просить поновити строк для звернення до суду, оскільки вважає, що нею строк не пропущено, так як дізналась про порушення, коли почала оформляти право власності на земельну ділянку.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Приймаючи до уваги, що відповідач в поданому до суду запереченні просить суд застосувати строк позовної давності, в позові слід відмовити внаслідок спливу строку позовної давності.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212,214,215,218 ЦПК України, ст.ст.107, 120 ЗК України, ч.4 257, ст.267, ст.377 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та третіх осіб Золотопотіцької селищної ради, ПП «Земельні справи», відділу Держземагенства у Бучацькому районі про визнання недійсним державного акту серії ТР № 107 на право власності на земельну ділянку та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_5