Справа №647/1907/15-ц
Провадження № 2/647/670/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2015 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Волошина Р.Р.,

за участю секретаря Коваленко (Дзежик) Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Бериславі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 10.05.2011 року відповідач ОСОБА_1 уклав з ним кредитний договір № б/н і отримав кредит у сумі 11000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. Відповідач в свою чергу прийняв вищевказані грошові кошти та зобов'язався повертати кредитні кошти та сплачувати відсотки за користування кредитом. Однак відповідач умови договору не виконав, в результаті чого станом на 30.06.2015 року за відповідачем перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 30138 гривень 38 копійок, з яких: 10579 гривень 25 копійок - заборгованість за кредитом; 17647 гривень 78 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг договору кредиту 500 гривень - штраф (фіксована частина) та 1411 гривень 35 копійок - штраф (процентна складова).

У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 30138 гривень 38 копійок та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов з підстав, зазначених у позовній заяві. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності надав письмові пояснення, згідно яких вказав, що строк позовної давності не пропущено, оскільки строк дії картки відповідає строку дії договору, а відповідачеві видавалася кредитна картка з строком дії до березня 2016 року.

Відповідач у судовому засідання заперечував проти задоволення позову. Просив застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Пояснив, що 08.05.2012 року невідомі особи, застосовуючи до нього фізичне насильство, заволоділи його кредитною картою та номером пін-коду, зняли кошти в сумі 10250 гривень. Він звернувся до міліції про порушення кримінальної справи по даному факту. Також подав заяву про блокування картки банком. Оскільки грошових коштів він не знімав не користувався ними, вважає, що відповідати за повернення цих коштів повинні особи, які їх знали з рахунку. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши відповідача, дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Судом встановлено, що 10.05.2011 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № б/н, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі у вигляді встановленого кредитного ліміту, який з часом було збільшено до 11000 гривень, на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки. Кредитний договір складається із заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг (а.с.6-32).

Згідно наданого позивачем розрахунку, відповідач ОСОБА_1 умови договору не виконав належним чином, в результаті чого станом на 30.06.2015 року за договором від 10.05.2011 року виникла заборгованість у розмірі 30138 гривень 38 копійок, з яких: 10579 гривень 25 копійок - заборгованість за кредитом; 17647 гривень 78 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг договору кредиту 500 гривень - штраф (фіксована частина) та 1411 гривень 35 копійок - штраф (процентна складова) (а.с.4-5).

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.6 Умов і правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Під час розгляду справи представник позивача надав суду відомості про перевипуск кредитних карток відповідача, строк дії останньої картки по березень 2016 року (а.с. 126).

Таким чином, підстави для застосування до даних правовідносин наслідків спливу позовної давності відсутні, оскільки підписуючи заяву на відкриття кредитної карти від 10.05.2011 року відповідач підтвердив те, що він ознайомлений та згодний з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку, висловив свою згоду на те, що дана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Судом встановлено, що мав місце пере випуск кредитної картки, а отже, строк виконання зобов'язань боржника - березень 2016 року. За таких обставин, при зверненні банку до суду за захистом свого порушеного права у серпні 2015 року трирічний строк не закінчився.

Судом досліджені докази відповідача, а саме:

листування з банком (а.с. 55-58); епікріз (а.с.59); постанови працівників міліції (а.с.60, 61, 72); виписку з рахунку про рух коштів (а.с.85); фотознімки (а.с. 62, 86, 87).

Вказані докази підтверджують пояснення відповідача про те, що невідомі особи, застосовуючи до нього фізичне насильство, заволоділи його кредитною карткою НОМЕР_1 та номером пін-коду, зняли кошти в банкоматі у сумі 10250 гривень. За заявою відповідача порушена кримінальна справа, яка зупинена до встановлення винних осіб. Банк заблокував 10.05.2012 року викрадену кредитну картку НОМЕР_1 (а.с.104).

Згідно п. 1.1.5.13 Умов та правил надання банківських клієнт несе відповідальність в повному обсязі за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви клієнта про блокування карти/рахунку на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг.

Відповідно до ч.2 ст.1071 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Згідно п. 2.1.1.12.3 Умов та правил надання банківських послуг погашення кредиту - поповнення картрахунку держателя, здійснюється шляхом внесення коштів в готівковому чи безготівковому порядку і зарахування їх банком на картрахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору.

Тому посилання відповідача про застосування позовної давності на підставі того, що картка була заблокована 10.05.2012 року і саме з цього моменту обчислюється строк позовної давності, судом не приймаються, так як згідно розрахунку заборгованості на підставі п. 2.1.1.12.3 та враховуючи вимоги ст.1071 ч.2 ЦПК України, на погашення заборгованості по кредиту від 10.05.2011 року 30.01.2013 року було списано 12 гривень 53 копійки, 26.02.2013 року списано 0 гривень 85 копійок. Тому суд вважає, що позов було подано в межах строку позовної давності.

Враховуючи вимоги п. 1.1.5.13, п.1.1.5.28, п.1.1.5.29 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт (в даному випадку відповідач ОСОБА_1.) несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією картки, правильним введенням ПІНа, до моменту письмової заяви клієнта про блокування картина рух коштів. У зв'язку з цим суд вважає безпідставними твердження відповідача про те, що відповідати за користування кредитними коштами у сумі 10250 гривень повинні винні особи, а не він.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову.

Таким чином, за одне й теж порушення зобов'язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. У статті 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж саме правопорушення.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу в сумі 1411 гривень 35 копійок не підлягають задоволенню.

В інший частині вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору становлять 301 гривня 88 копійок.

У зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог, на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у сумі 287 гривень 28 копійок.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 28727 гривень 53 копійки, а також 287 гривень 28 копійок в рахунок відшкодування судових витрат.

Підстав для відмови у задоволенні позову у суду немає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення боргу за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.05.2011 року станом на 30.06.2015 року у розмірі 28727 гривень 53 копійки, а також 287 гривень 28 копійок в рахунок відшкодування судових витрат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Р.Р. Волошин