Номер провадження 2/754/4160/15
Справа № 754/9523/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

15 липня 2015 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Бабко В.В. перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування та визнання права користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування та визнання права користування земельною ділянкою.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01.07.2015 року вищезазначену позовну заяву було залишено без руху.

Від позивача до суду надійшли пояснення по зазначеній ухвалі, з посиланнями на Закон Ураїни "Про судовий збір", ч. 2 ст. 80 ЦПК України, разом з квитанцією про сплату судового збору в розмірі 243, 60 грн.

Однак, пред'явлена заява підлягає повторному залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, виходячи з наступного.

Статтею 119 ЦПК України, передбачено, що позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру, крім того до заяви додаються оригінали документів, що підтверджують сплату судових витрат, відповідно до Закону України "Про судовий збір".

Як вбачається з заяви, позивач просить суд визначити розмір судового збору, оскільки на теперішній час йому невідома ціна позову за будинок під АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 81 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна.

Згідно з ч. 2 ст. 81 ЦПК України у разі якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості даного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягнення недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Разом з тим, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю цього майна. При цьому вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач (ст. 60 ЦПК України). В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані договори купівлі-продажу цього майна, відомості про його залишкову балансову вартість, звіт про оцінку майна, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Ціну позову визначає позивач у позовній заяві. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов'язковою вимогою до змісту позовної заяви. Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона покликається.

Оцінка правильності визначення ціни позову здійснюється судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі.

Якщо точну ціну позову встановити неможливо, позивач у позовній заяві повинен обґрунтувати причини, внаслідок яких він не може визначити ціну позову.

Відповідно до 1 ст. 133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору.

Враховуючи вищевикладене, позивачу необхідно обґрунтувати та навести правові підстави та зазначити докази щодо підтверджують неможливість позивача самостійно визначити ціну позову, або зазначити підстави що звільнюють від доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк на усунення недоліків.

Вище викладене дає підстави для висновку, що позовна заява не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку на їх усунення.

Керуючись ст. 119-121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування та визнання права користування земельною ділянкою - залишити без руху, надавши позивачу повторний строк для усунення недоліку у вигляді трьох днів з моменту отримання ухвали суду.

У разі не виконання ухвали суду в зазначений строк, позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма додатками.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду в порядку встановленому законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Бабко В.В.