АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2982/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 Калашник С. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКорнієнко Н. В.
суддівЮвшина В. І. , Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечній М. М.

з участю: позивача ОСОБА_6,

відповідачки ОСОБА_7,

представника органу опіки та піклування Волоха Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - орган опіки та піклування Чорнобаївської районної державної адміністрації, про усунення перешкод щодо участі у вихованні дітей,

в с т а н о в и л а :

12 серпня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі з жовтня 1996 року до березня 2010 року, від якого мають двох дітей: ОСОБА_9, 1997 року народження та ОСОБА_10, 2009 року народження.

Після розірвання шлюбу діти проживали разом з відповідачкою ОСОБА_7, при цьому остання систематично чинила перешкоди у його участі у вихованні малолітньої ОСОБА_10, зокрема не виконувала розпорядження Чорнобаївської районної державної адміністрації Черкаської області від 17 липня 2014 року № 116 «Про встановлення годин зустрічі з малолітньою дитиною», яким визначено години зустрічі батька з малолітньої дитиною: з п'ятниці до 19 години неділі першого, другого, третього тижня місяця, зобов'язано ОСОБА_7 не перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

Позивач вказує на те, що ОСОБА_7 без його відома та дозволу вивезла малолітню ОСОБА_10 за межі смт. Чорнобай Черкаської області до села Тимченки, Чорнобаївського району, Черкаської області, де проживає її мати - ОСОБА_11, чим позбавила позивача можливості брати участь у вихованні дитини.

Тому просить суд:

1.Зобов'язати ОСОБА_7 усунути перешкоди щодо його участі у вихованні малолітньої ОСОБА_10 шляхом укладення з позивачем письмового договору щодо виховання малолітньої дитини із встановленням годин зустрічі з нею, її подальшим навчанням та оздоровленням.

2.Визначити години зустрічі для нього із малолітньою ОСОБА_10 щоденно з 17 до 20 години та у вихідні дні - з 12 години суботи до 19 години неділі, а також у святкові дні; дозволити на час відпустки забирати дитину до себе з метою організації дозвілля та оздоровлення у санаторіях, будинках відпочинку та інших спеціалізованих закладах як на території України так і поза її межами.

3.Зобов'язати ОСОБА_7 погоджувати з ним всі дії, пов'язані з вихованням малолітньої дитини та її місцезнаходження; заборонити ОСОБА_7 вивозити малолітню дитину за межі смт.Чорнобай Черкаської області без його згоди; зобов'язати ОСОБА_7 дотримуватися встановленого графіка зустрічей з малолітньою ОСОБА_10

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16 жовтня 2014 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Вирішено зобов'язати ОСОБА_7 не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_6 з дочкою ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, та зобов'язати надавати останньому дитину в визначені судовим рішенням дні.

Визначено наступні способи участі ОСОБА_6 у вихованні дитини:

- періодичні побачення, в буденні дні з 17 до 20 години з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, а щосуботи та святкові дні (Новий рік, різдво, 8 Березня, день народження дитини, великдень і т.д.), з 12 до 19 години також з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька;

- можливість спільного відпочинку ОСОБА_6 з малолітньою ОСОБА_10 протягом літнього періоду з можливістю виїзду до оздоровчо-санаторних закладів України тривалістю 2 тижні, протягом зимових та осінніх канікул по 3 дні.

В інший частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_6, посилаючись на незаконність даного рішення, просить його змінити та визначити додаткові способи його участі у вихованні дочки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме: доповнити встановлений судом спосіб його участі у вихованні дитини періодичними побаченнями з дитиною щосуботи з 12 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. неділі, у випадку коли відповідачка перебуває на роботі (чергування добове) зобов'язати відповідачку надавати дитину йому на виховання, можливістю спільного відпочинку ОСОБА_6 з дочкою протягом літнього періоду з можливістю виїзду до оздоровчо-санаторних закладів України тривалістю чотири тижні, протягом зимових та осінніх канікул - по 7 днів, зобов'язати відповідачку погоджувати всі її дії, щодо місця знаходження дочки, зокрема заборонити відповідачці без його згоди вивозити дочку за межі смт. Чорнобай Черкаської області.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 04 грудня 2014 року рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16 жовтня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково, ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 04 грудня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційного інстанції.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 16 квітня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково, рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16 жовтня 2014 року скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_6 про усунення перешкод щодо участі у вихованні дітей відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 16 квітня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційного інстанції. При цьому суд вказав на невиконання апеляційним судом вказівок суду касаційної інстанції, як це передбачено ч.4 ст.338 ЦПК України, висновки і мотиви якого при скасуванні рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, в частині встановлення певних способів участі ОСОБА_6 у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_12, суд першої інстанції виходив з того, що батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, а також враховував не тільки інтереси батька, але і, в першу чергу, інтереси дитини.

Крім того, суд врахував, що відповідачка чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з дочкою. При цьому суд виходив із відсутності підстав для заборони перебування дитини разом з бабусею, оскільки остання теж має право на спілкування з дитиною, про те не є відповідачем у справі, у зв'язку з чим дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідачки погоджувати всі її дії щодо місця перебування дочки, зокрема заборони без згоди позивача вивозити дочку за межі смт. Чорнобай Черкаської області.

Колегія суддів не повністю погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі з жовтня 1996 року по березень 2010 року, від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 15,16).

Після розірвання шлюбу діти проживали разом з ОСОБА_7, проте між сторонами існує спір щодо участі батьків у вихованні дітей, а на даний час малолітньої ОСОБА_10, у зв'язку з чим батьки неодноразово зверталися до органів опіки та піклування для вирішення вказаного спору.

Останнім розпорядженням Чорнобаївської районної державної адміністрації Черкаської області № 116 від 17 липня 2014 року «Про встановлення годин зустрічі з малолітньою дитиною» встановлено години зустрічі ОСОБА_6 з малолітньою ОСОБА_10 з п'ятниці до 19 години неділі першого, другого, третього тижня місяця. Зобов'язано ОСОБА_7 не перешкоджати ОСОБА_6 спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні (а.с. 28).

Статтею 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкод тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкування з дитиною та її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Оскільки порушення права на спілкування є одним з найбільш значимих особистих немайнових прав фізичної особи, то стаття 159СК встановлює судовий захист прав того з батьків, хто проживає окремо. Позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншому у здійсненні ним свого права.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_6 послався на те, що відповідачка порушувала приписи розпорядження Чорнобаївської райдержадміністрації, без його згоди відвезла малолітню ОСОБА_10 до своєї матері ОСОБА_11 у с. Тимченки, Чорнобаївського району, Черкаської області, де дитина на цей час проживає та відвідує дитячий садок, що підтверджується довідкою № 29 від 12.09.2014 року (а.с. 58).

Перешкоди, які чинить відповідачка позивачеві у спілкуванні з дитиною не забезпечують інтересів дитини та порушують права позивача, які підлягають судовому захисту.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно ст. 15 Закону, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою.

Статтею 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Про те, що ОСОБА_10 проживає в бабусі ОСОБА_11 в с.Тимченки Чорнобаївського району, а не з своєю матір'ю, свідчить також акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 26 вересня 2014 року (а.с.70).

Незважаючи на те, що дитина проживає в задовільних умовах та забезпечена всіма необхідними речами, як зазначено в акті, проживання дитини окремо від матері, яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 та батька, який проживає в АДРЕСА_2 - в бабусі ОСОБА_11 в с.Тимченки, Чорнобаївського району, за декілька десятків кілометрів, не надає можливості безперешкодного спілкування матері, батькові та дитині між собою, оскільки право батьків на таке спілкування законом не обмежене.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, проживає в задовільних умовах і, як зазначено в комісійному акті обстеження житлово-побутових умов від 20.01.2015 року - для розвитку та виховання дитини створені всі умови, тому в позивача є можливість спілкуватися з дитиною у період часу, як визначено розпорядженням, тобто з п'ятниці по неділю, але першого та третього тижня. Передбачених законом підстав для відмови в задоволенні позову в повному об'ємі колегія також не вбачає. (а.с.206).

Між тим, з іншого акту обстеження житлово-побутових умов від 20.01.2015 року проживання дитини ОСОБА_10 в бабусі в с.Тимченки вбачається, що комісія рекомендує мамі забрати дитину для проживання за місцем реєстрації та проживання батьків, що дасть більше можливості на спілкування та виховання дитини не лише батькові, а й матері. Оскільки на даний час дитина навчається в школі, тому, як пояснила відповідачка, дочка проживає разом з матір'ю (а.с.208).

Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Задовольняючи частково позов та визначаючи інший, ніж встановлений органом опіки та піклування і затверджений розпорядженням Чорнобаївської районної державної адміністрації Черкаської області від 17 липня 2014 року № 116, графік зустрічей позивача з дитиною, суд першої інстанції у порушення вищевказаних вимог закону не послався на даний висновок органу опіки та піклування та не вказав мотивів, чому він не бере його до уваги, а по-іншому визначає спосіб і години побачення позивача з дитиною, і у порушення ст. 19 СК України не з'ясував з цього приводу думку органу опіки та піклування, чим, фактично, перейняв на себе повноваження останнього.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позову в частині заборони ОСОБА_7 без згоди ОСОБА_6 вивозити дитину за межі смт. Чорнобай, суд першої інстанції послався на те, що бабуся також має право на побачення та спілкування з дитиною, але при цьому не врахував, що ОСОБА_11 позову щодо участі у вихованні дитини до суду не пред'являла.

Не надавши належної оцінки доводами позивача про те, що малолітня дитина фактично проживає у бабусі, де відвідує місцевий дитячий садок, за межами місця проживання її батька, у зв'язку із чим останній позбавлений можливості брати участь у її вихованні.

Саме на ці обставини вказав суд касаційної інстанції в своїх ухвалах від 25 лютого та від 28 жовтня 2015 року (а.с.149, 237).

Як вбачається з письмового висновку органу опіки та піклування від 01.07.2014 року щодо способу участі одного з батьків у вихованні дитини, місця та час їх спілкування, та розпорядження райдержадміністрації від 17.07.2014 року №116, години зустрічі ОСОБА_6 з малолітньою ОСОБА_10 встановлено з п'ятниці до 19 години неділі першого, другого, третього тижня місяця. Зобов'язано ОСОБА_7 не перешкоджати ОСОБА_6 спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

Такий висновок представник органу опіки та піклування пояснив тим, що при визначені такого способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною враховано вік дитини, прихильність дитини до батька, права та бажання батька підтримувати постійний контакт з малолітньою донькою, бажання та можливість піклування про здоров'я дитини обох батьків і такий порядок не порушує ніяким чином права дитини.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що кількість побачень позивача з дочкою слід розширити також заслуговують на увагу та не заперечуються органом опіки та піклування. Проте, такі вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, оскільки запропонована позивачем періодичність його зустрічей з дитиною і зокрема на всі свята, не сприятиме у повній мірі нормальному розвитку, вихованню дочки і не забезпечить рівності права батьків у її вихованні.

Враховуючи, що позивач терпеливо, без будь-якого примусу і з розумінням відноситься до своєї участі у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_12, а також приймаючи до уваги позитивну характеристику громадянина ОСОБА_6, суд приходить до висновку, що останній негативного впливу на дитину не матиме, при спілкуванні з нею буде приймати участь у її вихованні, буде зустрічатися з урахуванням інтересів дочки, враховуючи її зайнятість, можливе відвідування школи, враховуючи стан здоров'я, самопочуття, можливий виїзд до родичів відповідачки і інші об'єктивні причини.

Отже, судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, мається невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильно застосовано норми матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни оскаржуваного рішення в частині кількості годин і днів побачень позивача з дочкою.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - орган опіки та піклування Чорнобаївської районної державної адміністрації, про усунення перешкод щодо участі у вихованні дітей в частині кількості годин і днів побачень позивача з донькою змінити.

Ухвалити нове рішення.

Встановити порядок спілкування і побачень ОСОБА_6 з дочкою ОСОБА_12 з 18-ої години п'ятниці до 12 години неділі першого та третього тижня місяця без участі громадянки ОСОБА_7 по місцю проживання громадянина ОСОБА_6, а в період шкільних канікул та в літній період при наявності путівки дозволити громадянину ОСОБА_6 оздоровляти дочку ОСОБА_12 з виїздом з нею в зони відпочинку.

Зобов'язати ОСОБА_7 не перешкоджати громадянину ОСОБА_6 спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, а також погоджувати з громадянином ОСОБА_6 питання виховання дочки, її місцеперебування та про можливі виїзди дочки за межі смт.Чорнобай у визначені дні його спілкування і побачень з дочкою.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :