Справа № 486/992/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
09.12.2015 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі : головуючого судді Кологривої Т.М.
за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення, скасування свідоцтва про придбання майна з публічних торгів, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, стягнення компенсації за користування майном та моральної шкоди
У червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування житлом шляхом виселення відповідача та членів його родини.
Ухвалою суду від 5 листопада 2015 року в якості співвідповідачів по справі було залучено ОСОБА_3, ОСОБА_4.
У судовому засіданні позивач підтримав остаточно заявлені позовні вимоги та прохав суд їх задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином за місцем реєстрації та не подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, суд приходить до наступного.
Позивач ОСОБА_1 є власником квартири №4 у будинку № 23, розташованому по вул. Набережній Енергетиків у м.Южноукраїнську Миколаївської області на підставі договору купівлі-продажу від 10 вересня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_5
Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28 квітня 2012 року його було визнано винним та засуджено до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Цим же вироком було задоволено цивільний позов публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово -інестиційний банк» про стягнення з ОСОБА_1 та інших осіб у солідарному порядку 464386 грн. 48 к. та 505202 грн. 07 к.

У ході виконання вказаного вироку суду у частині конфіскації та задоволення цивільного позову квартира, належна ОСОБА_1, була реалізована у процесі публічних торгів відділом державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції ОСОБА_2, про що було складено відповідні документи, в т.ч. 28 травня 2013 року видано свідоцтво про право власності на квартиру ОСОБА_2 приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_5

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 15 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції, товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг групп» та ОСОБА_2 про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна визнано недійсним протокол № 15-0153/13(Н)-1 про проведення прилюдних торгів по реалізації майна, яке належить ОСОБА_1: квартири №4 у будинку № 23, розташованому по вул. Набережній Енергетиків у м.Южноукраїнську Миколаївської області, затверджений 13 травня 2013 року директором Миколаївської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг групп», визнаний недійсним акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки: квартири №4 у будинку № 23, розташованому по вул. Набережній Енергетиків у м.Южноукраїнську Миколаївської області, затверджений 23 травня 2013 року начальником відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції; визнано недійсним свідоцтво про належність ОСОБА_2 на праві власності квартири №4 у будинку № 23, розташованому по вул. Набережній Енергетиків у м.Южноукраїнську Миколаївської області.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В силу положень п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суд захищає порушені, невизнані або оспорювані права та інтереси. Згідно з вимогами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про виселення.

Оскільки підставою виникнення у відповідача ОСОБА_2 права власності на квартиру №4 у будинку № 23, розташованому по вул. Набережній Енергетиків у м.Южноукраїнську Миколаївської області стали документи, які в судовому порядку визнані недійсними та скасовані, а також визнано недійсними прилюдні торги, через які реалізовано спірну квартиру, відпали законні підстави набуття відповідачем ОСОБА_2 права власності на спірне нерухоме майно.

Отже, останнього не можна вважати власником цієї квартири, а тому вимоги позивача про виселення відповідачів з спірної квартири підлягають задоволенню.

Разом з тим не підлягає задоволенню вимога щодо скасування свідоцтва про придбання квартири з публічних торгів, видане приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_5 28 травня 2015 року за реєстровим № 1011, оскільки вона не відповідає положенням ЦК України щодо можливих способів захисту прав та інтересів особи в порядку цивільного судочинства.

З листа приватного нотаріуса Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_5 від 19 листопада 2015 року № 371/01-16 вбачається, що ОСОБА_2 відмовлено у скасуванні державної реєстрації права власності на спірну квартиру у звязку з відсутністю рішення суду про скасування рішення державного реєстратора.

Відповідно до абзацу другого ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 9, ч. 2 ст. 30 цього ж Закону державний реєстратор є державним службовцем, а його дії або бездіяльність можуть бути оскаржені до суду в порядку, встановленому законом.

Разом з тим, з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачаться, що державним реєстратором при виконанні запису про право власності на квартиру на імя ОСОБА_2 28 травня 2013 року виступила приватний нотаріус Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_5, яка до участі у даній справі в якості відповідача не притягувалась, тому у задоволенні вимог щодо скасування державної реєстрації права власності на спірну квартиру має бути відмовлено.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Наведені обставини свідчать, що внаслідок порушення відповідачами прав позивача, як власника спірної квартири, останньому була заподіяна моральна шкода, яка виразилася у переживаннях, повязаних з неможливістю користуватися спірною квартирою, вимушеністю звернення до міліції та суду для поновлення своїх прав.

Частиною третьою ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При зазначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи обставини даної справи, факт психічних страждань позивача, який є інвалідом 3 групи, вважає, що на користь останнього із відповідачів слід стягнути 1 500 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів компенсації за користування майном у розмірі по 10000 грн. з кожного, то ці вимоги не підлягають задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до положень ст.ст.1166, 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування особою, яка їх завдала. Такими збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Зазначені положення передбачають відповідальність особи лише при доведеності всіх умов цивільно-правової відповідальності, а саме: наявність шкоди для позивача; протиправність поведінки відповідача; безпосередній причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою; вина сторін.

Наполягаючи на стягненні матеріальних збитків в вигляді упущеної вигоди за період з 15 травня 2015 року по день виселення з квартири з розрахунку 2500 грн. на місяць, позивач у судовому засіданні посилався на те, що такі збитки йому спричинені внаслідок неправомірного зайняття відповідачами вказаної квартири, у зв'язку з чим він був позбавлений можливості здавати квартиру в оренду та отримувати прибуток.

Проте позивач не надав достовірних доказів, як це передбачено ч. 3 ст. 10 ЦПК України на підтвердження реального одержання за звичайних обставин доходів (упущеної вигоди) від надання послуг з оренди нерухомого майна.

За наведених обставин суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення не одержаних доходів.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 59, 209, 212-215, 226-229 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення, скасування свідоцтва про придбання майна з публічних торгів, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, стягнення компенсації за користування майном та моральної шкоди задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні квартирою №4 у будинку № 23, розташованому по вул. Набережній Енергетиків у м.Южноукраїнську Миколаївської області, належної на праві власності ОСОБА_1 шляхом виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі по 750(сімсот пятдесят) грн. з кожного.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору у розмірі 243(двісті сорок три) грн. 60 к.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору у розмірі 243(двісті сорок три) грн. 60 к.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.М.Кологрива