Справа № 663/1965/15-ц
Провадження № 2/663/726/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Скадовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючої судді - Ведмідської Н.І.

при секретарі - Пенза Н.І., Кубрик О.А.,

за участю позивачки - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Скадовська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

24.07.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

В судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що з відповідачем перебуває в шлюбі, який зареєстровано 17.01.2002 року Володимирівською сільською радою Скадовського району Херсонської області. Від шлюбу мають чотирьох дітей. Сімя проживала в будинку який належить матері чоловіка, але з червня 2015 року вона з дітьми проживають окремо, вона наймає інше житло. Причиною звернення до суду стало повне нерозуміння з чоловіком, який принижує її ревнощами, тоді як сам не приділяє їй жодної уваги. Між ними часто виникають сварки, чоловік вже після звернення її до суду вдарив її по обличчю. Вважає, що існування між нею та чоловіком формального шлюбу є перешкодою для вжиття стосовно відповідача заходів з боку міліції, яка його поведінку розцінює як дрібні сімейні сварки. Від таких відносин страждають діти, так як стали побоюватися сварок. Через небажання чоловіка розуміти її та змінювати своє відношення, вона втратила до нього почуття поваги. Час який суд надавав для примирення результатів не приніс, отже між ними знову виникали сварки та непорозуміння. Вона стала боятися відповідача, у звязку з чим звернулась до суду про залишення без розгляду її позову про стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Вважає, що сімю поновити неможливо, категорично заперечує проти надання знову строку для примирення та просить її позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, пояснив, що він не розуміє претензій позивачки, не розуміє чого саме вона бажає. Йому у звязку з необхідністю заробляти, бракує часу приділяти увагу позивачці та виконувати роботу яку може виконати вона сама. Він дбає про матеріальне забезпечення сімї. Позивачку він не ображає та бійки не вчиняє. Проти задоволення позову заперечує.

Представник відповідача вважає, що для розірвання шлюбу підстав немає, а посилання позивачки на втрату до чоловіка почуття поваги, доводи позивачки про побоювання чоловіка не заслуговують на увагу. Вважає, що в інтересах сімї та дітей шлюб необхідно зберегти.

Заслухавши доводи позивачки, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ст.24 Сімейного Кодексу України (далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу від 17.01.2002 року виданого Володимирівською сільською радою Скадовського району Херсонської області.

Від шлюбу сторони мають чотирьох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження.

В липні 2015 року звернувшись з позовом про розірвання шлюбу позивачка наполягала на задоволенні її вимог, посилаючись на втрату порозуміння в сімї, почуття поваги до чоловіка, виникнення страху у звязку з його поведінкою щодо неї та дітей.

У звязку зі складністю стосунків сторін, справа розглядатиметься практично пять місяців. За клопотанням відповідача оголошувались тривалі перерви, надаючи можливість сторонам зясувати причини нерозуміння один одного, однак як визнали останні, примирення не відбулось.

Відповідач пояснив, що так й не зрозумів претензій дружини, тоді як позивачка стверджує, що вже під час розгляду справи в суді, відповідач вдався до рукоприкладства та вдарив її в обличчя. Тому вона наполягає на розлученні посилаючись на страх за себе та дітей, на повну втрату поваги до відповідача.

Зясувавши таким чином, обставини справи, стосунки сторін, проаналізувавши їх покази, суд дійшов висновку про недоцільність збереження їх шлюбу шляхом відмови в задоволенні позову як того просить представник відповідача, отже примушування до шлюбу суперечить діючому законодавству та міжнародній юридичній практиці.

Суд вважає, що позивачка в даному випадку не повинна доводити судові негідну на її думку поведінку відповідача про що вона стверджує та надавати докази її побиття чи образи, отже насамперед вирішальним для справи є сформоване її субєктивне ставлення до відповідача. З цього приводу позивачка висловилась категорично, - вона перестала відповідача поважати.

Враховуючи, що повноцінні фактичні шлюбні відносини не можуть існувати у відсутності поваги один до одного, так як в протилежному випадку це будуть формальні відносини та формальний шлюб, суд погоджується з позивачкою про недоцільність його подальшого збереження.

Суд бере до уваги, що складні відносини між сторонами, сварки та непорозуміння, негативно впливають на дітей та не сприяють їх належному розвитку та вихованню, отже збереження такого шлюбу суперечить також інтересам дітей.

Суд не погоджується з доводами представника відповідача, що незважаючи на ставлення позивачки до відповідача з почуттям страху про який вона стверджує, втрату поваги до нього, є необхідність зберігати шлюб, примушувати позивачку перебувати в статусі заміжньої жінки, обмежуючи тим самим її право на особисте життя, отже в рамках загальноприйнятих норм суспільства такий статус покладає на особу певні обовязки поведінки в тому числі в особистому житті.

Враховуючи, що з липня місяця 2015 року, примирення сторін не відбулось, відповідач як пояснив не розумів та не розуміє претензій позивачки, яка категорично наполягає на розірванні шлюбу, беручи до уваги вищевикладене, суд також не вбачає за необхідне надавати сторонам додатковий строк на примирення.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 209, 215-218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрований 17.01.2002 року Володимирівською сільською радою Скадовського району Херсонської області, актовий запис №01 розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище «Чернецька».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Херсонської області через Скадовський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. І. Ведмідська