Ухвала

іменем україни

04 грудня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» про визнання окремих положень кредитного договору недійсними та зобов'язання повернути сплачені за договором кошти,

в с т а н о в и в:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом до ПАТ «Альфа Банк», в якому просила визнати недійними окремий пункт 2.8 кредитного договору, укладеного між нею та відповідачем, посилаючись на те, що при укладенні договору відповідачем було порушено її права, як споживача.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керуючись положеннями ст.ст. 3, 13, 203, 215, 524, 533, 626, 627, 638, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 11, 15, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вірно виходив із того, що підстави для визнання недійсним пункту 2.8. договору про надання споживчого кредиту відсутні, оскільки позивач підписуючи кредитний договір була ознайомлена з його умовами, зокрема згідно пункту 5 даного договору засвідчила те, що всі умови кредитного договору їй зрозумілі і вона вважає їх справедливими. Згідно графіку платежів та розрахунку сукупної вартості кредиту, із якими позивач була ознайомлена, було передбачено щомісячну сплату грошових коштів за інші послуги банку - 2 300 грн.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» про визнання окремих положень кредитного договору недійсними та зобов'язання повернути сплачені за договором кошти.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О.Кузнєцов

і кримінальних справ