Ухвала

іменем україни

2 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 9 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня

2015 року,

встановила:

У жовтні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами договору від

7 червня 2006 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та

ОСОБА_3, останній отримав кредит у розмірі 2 900 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Неналежне виконання ОСОБА_3 зобов'язань за договором призвело до утворення заборгованості, яка станом на 31 серпня 2014 року склала 16 704,81 грн та добровільно сплачена не була.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 9 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня

2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 16 704, 81 грн та 243,60 грн судового збору

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_3 неналежно виконував взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту і сплати процентів. Зазначав, що позивачем строк позовної давності банком не було пропущено, оскільки він перервався погашенням відповідачем заборгованості по кредиту 28 липня 2012 року, що свідчить про визнання ним свого боргу.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

Установлено, що 7 червня 2006 року ОСОБА_3 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач не виконав своїх зобов'язань за вказаним договором, унаслідок чого в нього перед Банком виникла заборгованість.

Судом установлено, що кредитний договір складають заява, яка підписана боржником, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи Банку.

Погоджуючись з наданим позивачем розрахунком, суд вважав його вірним, так як відбулось збільшення кредитного ліміту з 2 900 грн до

12 500 грн, нарахування процентів за ставкою 72 % річних відповідає

п. 5.5.1 Умов та правил, а розмір нарахованих штрафних санкцій не суперечить п. 8.6 вказаних Умов.

Щодо зміни кредитного ліміту, суд вказував, що Банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшиш або збільшити) кредитний ліміт.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Встановивши, що Умови та правила надання банківських послуг регулюють порядок зміни кредитного ліміту, встановлення відповідальності для боржника у вигляді підвищення відсоткової ставки, сплати штрафу, суди не врахували, що вони не містять підпису відповідача, у заяві позичальника від 7 червня 2006 року домовленості сторін щодо зміни кредитного ліміту та встановлення відповідальності немає.

Суди, погоджуючись із доводами позивача щодо розміру виниклої заборгованості, не встановили наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме з наданими Банком Умовами та правилами надання банківських послуг погодився відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили порядок зміни кредитного ліміту та встановлення відповідальності в момент підписання заяви позичальника.

Крім того, суди не дали належної оцінки тому, що матеріали справи містять дві редакції Умов та правил надання банківських послуг, зміст яких різниться між собою.

Викладене свідчить, що при вирішенні спору судами неповно встановлено фактичні обставин справи, не дано юридичної оцінки наданим сторонами доказам, що в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених у справі у справі судових рішень з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 9 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.М. Колодійчук

Судді:В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська