Справа № 363/2611/15-ц Головуючий у І інстанції Рудюк О.Д.
Провадження № 22-ц/780/6155/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 08.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Гуля В.В., Касьяненко Л.І.

при секретарі - Ярун Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 01 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просив стягнути з відповідачів на свою користь суму основного боргу за договором позики від 18 лютого 2014 року в розмірі 973 787,75 грн., проценти за користування грошовими коштами 22 490,50 грн., пеню 296 378,30 грн. та понесенні витрати по сплаті судового збору.

Одночасно позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності відповідачці ОСОБА_4, а саме житловий будинок загальною площею 469,8 кв.м, що розташований по вул. Київська, 33 в с. Осещина Вишгородського району Київської області, та заборони здійснювати зміни до відповідного реєстру.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову через ймовірність вільної реалізації відповідачами належного їм нерухомого майна на користь третіх осіб з метою уникнення повернення боргу за договором позики.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 4 серпня 2015 року заяву задоволено. Накладено арешт на житловий будинок загальною площею 469,8 кв.м, що розташований по вул. Київська, 33 в с. Осещина Вишгородського району Київської області (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 20705678). Заборонено Державній реєстраційній службі України, реєстраційній службі Вишгородського РУЮ Київської області та іншим органам і особам, які наділені повноваження щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно, здійснювати зміни до відповідного реєстру щодо вищевказаного житлового будинку.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15.09.2015 року апеляційні скарги ОСОБА_4 та ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково.

Ухвалу Вишгородського районного суду від 04.08.2015 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 01 жовтня 2015 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та постановити нову про задоволення його заяви про забезпечення позову. Апелянт вважає, що реалізація своїх прав Банком шляхом зняття заборони на відчуження та продажу іпотечного майна за більшу суму коштів, ніж боржник повинен банку, дозволить відповідачці втекти від виконання зобовязань перед апелянтом.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви позивача про накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності відповідачці ОСОБА_4, послався на те, що на це нерухоме майно вже накладено заборону вчиняти дії щодо внесення змін до відповідного реєстру, на підставі договору іпотеки № 79726/6169 від 21.03.2008 року перебуває у іпотеці ПАТ «УкрСиббанк» в рахунок забезпечення виконання зобовязання ОСОБА_4 за договором про надання споживчого кредиту № 0, тому забезпечивши позов шляхом накладання арешту на вищезазначену житлову будівлю, та забороняти здійснювати зміни до відповідного реєстру порушить права та інтереси банку як іпотека держателя на першочергове задоволення своїх вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з наступних підстав.

За правилами ст. 151 ЦПК України заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчиться, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи викладене, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують законності постановленої судом першої інстанції ухвали.

Апелянт не зазначив і не надав відповідних доказів, які обставини свідчать про те, що відмова у накладенні арешту на майно ОСОБА_4, яка не була стороною договору позики, може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення по справі.

Таким чином, на думку колегії суддів висновки суду є правильними та відповідають обставинам справи і вимогам закону, підстави для скасування ухвали суду відповідно до ст. 312 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 303,312,315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 01 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :