Єдиний унікальний номер 227/4117/14-ц Номер провадження 22-ц/775/1007/2015
Головуючий у 1 інстанції Мавроді Р.Ф.
Доповідач Постолова В.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

Головуючого: судді Постолової В.Г.

суддів: Санікової О.С., Канурної О.Д.

за участю секретаря Бондарчуку І.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Добропільської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що з 2000 року мешкає та зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, крім неї у вказаній квартирі зареєстровані і її діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3. Вказана квартира належить відповідачам на підставі договору дарування від 07.04.1995 року. В 2000 році відповідачі вказану квартиру продали їй у розстрочку за 300 доларів США, гроші за квартиру вона сплатила 10.05.2002 року, про що їй була надана відповідна розписка. З 2000 року до теперешнього часу вона добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується вказаною квартирою, постійно там проживає, утримує її, сплачує комунальні послуги. Просила визнати за нею право власності на вказану квартиру за набувальною давністю.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на незаконність рішення, порушення норм чинного законодавства .

Відповідачі, з-я особа не з*явився до суду апеляційної інстанції, , про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до телефонограм, відповідачка ОСОБА_2 просила розглянути справу у її та її представника відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача , пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає , що апеляційна скарга підлягає відхиленню за таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що судом при розгляді справи таких порушень припущено не було, тому підстави для скасування рішення відсутні.

Відмовляючи в задоволені позову, суд виходив з недоведеності позивачкою позовних вимог та з того, що позов про право власності за набувальною давністю не може пред*являти законний володілець, тобто особа , яка володіє майном по волі власника і завжди знає, хто є її власником.

Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам по справі та нормам матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи та які повинен довести саме позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), є: законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння).

Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно.

Позов про право власності за давністю володіння не може пред'явити законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є її власником. Тобто, виключено набуття права власності на майно, яке знаходиться у володінні власника і ніколи не вибувало з його володіння.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року N 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК).

Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_1 була подарована ОСОБА_6 відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування від 7.04.1995 року неповнолітнім на той час відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_3 в рівних частках.

Встановлено, що починаючи з 2000 року по теперешній час позивачка проживає у спірній квартирі зі своїми дітьми: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3 , а з 02.06.2000 року вони зареєстровані в ній, при цьому вона достовірно знала про те, що спірна квартира належала відповідачам на праві власності.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 8.12.2014 року відповідач ОСОБА_3 продав належну йому ? частку спірної квартири відповідачці сестрі ОСОБА_2

Позивачкою не доведено наявності сукупності умов для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України.

За вказаних обставин суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволені позову.

Доводи скарги були предметом дослідження суду першої інстанції і не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст. ст.303,307,308,314-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: