Справа № 580/2092/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2015 року м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого Бакланова Р. В. при секретаріЗаяц Ю. О., за участю: представника позивача - ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваше авто" про визнання правочину недійсним;

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 серпня 2015 року позивач замовник бланк договору № 000064, відповідно до якого, як йому було пояснено, він повинен сплати 160000 грн. і отримати трактор "Беларус 892" 2014 року випуску синього кольору. Потім були надані реквізити для сплати передоплати в розмірі 50000 грн., а решту - 110000 грн. він буде сплачувати протягом наступних 5 років. Працівником компанії, відповідача повідомлено, що в договорі зазначена інша сума, однак позивач не повинен звертати уваги, ця сума зазначена для звіту. Коли позивач поїхав, за вказівкою представника компанії відповідача, до місця стоянки, де він мав намір забрати трактор, виявилося, що стоянка там відсутня. На телефонний дзвінок позивача, представник компанії відповідача повідомив, що він отримає трактор лише тоді, коли сплатить зазначену в договорі суму, а саме - 2042553 доларів США. На звернення позивача про розірвання договору в односторонньому порядку та повернення коштів, відповідач не отримав відповіді, тому звернувся до суду та просить визнати правочин недійсним, таким, що вчинений під впливом обману, зобов'язати відповідача повернути збитки в подвійному розмірі, а саме - 100000 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, проте надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності проти позову заперечив в повному обсязі та надіслав свої заперечення.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, в частині визнання договору недійсним та стягнення авансового платежу з наступних підстав.

12 серпня 2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ "Лізингова компанія "Ваш авто" укладений договір фінансового лізингу (а.с.11-16), згідно умов якого відповідач зобов'язався придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування позивача трактор МТЗ Білорус 892, а позивач зобов'язалася прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами договору.

П. 1.1 вказаного договору визначено, що предметом вказаного договору є транспортний засіб зазначений у даній статті та у специфікації - додаток №2.

П. 1.2 вказаного договору визначено, що вартість предмета лізингу на момент укладення договору зазначається у даному договорі, розмір авансового платежу вказується у даному договорі та Додатку№1 до даного договору, який є невід'ємною частиною.

П. 8.5 Договору передбачено, що всі платежі, які визначаються у додатку № 1 та додатку № 3 до даного договору сплачуються лізингоодержувачем згідно вказаних додатків на підставі рахунків виставлених лізингодавцем.

Разом з цим, як встановлено судом, додатки № 1 та 2 до даного договору, які є невід'ємною частиною договору фінансового лізингу та містить істотні умови договору, які підлягають обов'язковому погодженню сторонами, підписано не було.

Відповідно до п. 1.7 даного договору, предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця авансового платежу та комісії за передачу предмета лізингу.

Відповідно до п. 8.5 договору, складові лізингових платежів, їх суми та дати платежів, визначені в графіку лізингових платежів у додатках № 1 та № 3 до цього договору, які є його невід'ємною частиною.

Згідно з п. 9.1 договору фінансового лізингу, авансовий платіж складає частину від вартості предмета лізингу в розмірі 50 % від вартості предмета лізингу, зазначеного у даному договорі та у специфікації.

Судом встановлено, що на виконання умов договору фінансового лізингу ОСОБА_2 12 серпня 2015 року згідно квитанції № 0.0.420597945.1 від 12 серпня 2015 року (а.с.17) сплатив авансовий платіж в розмірі 50000 грн.

Згідно п. 10.1 розмір щомісячних лізингових платежів розраховується наступним чином: вартість предмета лізингу помножена на коефіцієнт.

Згідно п. 10.3 на момент укладання договору сторонами визначено розмір щомісячного платежу, що складає 317,98 доларів США, що складає 7474,53 грн.

Також, вказаним пунктом договору передбачено, що у випадку залишення вартості предмета лізингу на рівні, який було визначено на момент підписання даного договору, та до передачі предмета лізингу лізингоодержувачу сторони зобов'язані підписати Додаток № 3 до даного договору, що встановлює графік сплати лізингових платежів або план відшкодування.

Згідно вимог ч.1 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Частиною 1 статті 807 ЦК України передбачено, що предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

За змістом ч.1 ст. 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, заміни, безоплатного усунення недоліків, монтажу та запуску в експлуатацію тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець (постачальник) та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

За приписами ст. 6 даного закону, договір лізингу має бути укладений у письмовій формі.

Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.

Стаття 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» надає право лізингоодержувачу: 1) обирати предмет лізингу та продавця або встановити специфікацію предмета лізингу і доручити вибір лізингодавцю; 2) відмовитися від прийняття предмета лізингу, який не відповідає його призначенню та/або мовам договору, специфікаціям; 3) вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках; 4) вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов договору лізингу.

У випадку якщо у речі, яка була передана наймачеві з гарантією якості, виявляться недоліки, що перешкоджають її використанню відповідно до договору, наймач має право за своїм вибором вимагати: 1) заміни речі, якщо це можливо; 2) відповідного зменшення розміру плати за користування річчю; 3) безоплатного усунення недоліків речі або відшкодування витрат на їх усунення; 4) розірвання договору і відшкодування збитків, які були йому завдані (ч.2 ст.768 ЦК України).

Положеннями статті 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Погоджені сторонами платежі, які входять до складу лізингового платежу, відповідають вимогам статті 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», оскільки нормами вказаної статті передбачено оплату не лише вартості предмета лізингу, а й інших витрат лізингодавця, пов'язаних з виконанням умов договору.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» права позивача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. В ст.18 цього Закону наведено перелік несправедливих умов у договорах із споживачами, який не є вичерпним та визначено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Згідно з п. 12.1 договору фінансового лізингу передбачено, що лізингоодержувач, який сплатив адміністративний платіж та повністю або частково сплатив авансовий платіж та не отримав транспортний засіб має право розірвати даний договір, однак в цьому випадку лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання в розмірі 40% від сплаченої суми авансового платежу. В такому випадку адміністративний платіж за договором лізингоодержувачу не повертається. Однак, вказана стаття договору суперечить положенням п.4 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням договору суд вважає несправедливою умовою договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що в договорі фінансового лізингу укладеному між ОСОБА_2 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» 12 серпня 2015 року, обмежені права позивача, як споживача, передбачені Законами України «Про захист прав споживача», «Про фінансовий лізинг» та ЦК України, не відповідають принципу добросовісності та рівності сторін у договорі, його положення в цілому містять істотний дисбаланс прав та обов'язків сторін договору на шкоду споживача, є несправедливими і порушують вимоги чинного законодавства.

Крім того, додатки № 1,2,3 до даного договору, який є невід'ємною частиною договору фінансового лізингу та містить істотні умови договору, які підлягають обов'язковому погодженню сторонами, сторонами підписано не було, а тому суд приходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого авансового платежу в сумі 50000 грн. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У стягнення подвійного розміру авансового платежу суд вважає за необхідне відмовити у зв'язку з необгрунтованістю.

Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір сплачений при зверненні до суду у розмірі 487 грн. 20 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 224-226 ЦПК ст.ст. 215, 216, 600, 627, 806, ЦК України; ст.ст. 18, 19, 21, Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 10, 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваше авто" про визнання правочину недійсним, задовольнити частково.

Визнати недійсним договір фінансового лізингу № 00064 від 12 серпня 2015 року, укладений між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш Авто".

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш Авто" на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, що проживає АДРЕСА_1 50000 гривень сплачених як адміністративний платіж по договору фінансового лізингу № 00064 від 12 серпня 2015 року.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш Авто", ідентифікаційний код юридичної особи 39733392 місце знаходження - м. Київ, вул. Шовковична, 42-44 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, що проживає АДРЕСА_1 судові витрати у справі - судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Лебединський районний суд Сумської області шляхом подачі в 10 -денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Бакланов Р. В.