Справа № 642/9131/15-ц
Провадження 2/642/2567/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Пашнєва В.Г.,
при секретарі Балан Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 25.07.1989 року в Палаці одруження «Центральний», запис №1953.
В обґрунтування позову зазначила, що спільне життя з чоловіком не склалося через постійні суперечки, шлюбні відносини припинені з 2002 року. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, збереження шлюбу неможливо, шлюб існує дише формально. Спору щодо поділу спільного майна подружжя немає.
Позивачка до судового засідання не з'явилася, подала заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності та свого представника.
Представник позивачки до судового засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити.
Відповідач до судового засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
За таких обставин, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, та за згодою позивачки, суд вважає за можливе розглянути справу заочно на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про одруження серії III-ВЛ №423117, виданого Палацом одруження «Центральний», 28.07.1989 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено запис №1953. (а.с. 5).
Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Суд виходить з того, що шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді жінки та чоловіка, на почуттях взаємної любові та поваги до прав і людської гідності кожного з подружжя, не суперечити моральним засадам суспільства, а шлюбні відносини між сторонами припинені.
Вказані вище обставини справи та закріплена в ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України добровільність шлюбу, категоричне заперечення позивачки щодо збереження шлюбу свідчать про те, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам ОСОБА_2
За таких обставин, суд вважає, що родина існує формально, розпалася вона остаточно й відновленню не підлягає.
Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 31, 57, 60, 88, 215, 224-226 ЦПК України, ст. 112 Сімейного Кодексу України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 28.07.1989 року Палацом одруження «Центральний», запис №1953.
Після розірвання шлюбу позивачці залишити шлюбне прізвище «Ляшенко».
Заочне рішення суду може бути переглянути судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя В.Г. Пашнєв