Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2694/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія спори, що виникають із договорів про надання послуг
Доповідач Сукач Т. О.
РІШЕННЯ

Іменем України

26.11.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Сукач Т.О.

суддів - Бубличенко В.П.

ОСОБА_2

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за послуги з водопостачання та водовідведення , за апеляційною скаргою обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 вересня 2015 року і

в с т а н о в и л а :

17 квітня 2015 року обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за послуги з водопостачання та водовідведення.

В обґрунтування вимог позивач зазначав, що відповідачі є співвласниками квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, користуються послугами з водопостачання та водовідведення відповідно до відкритого особового рахунку № 162080 на ОСОБА_4 та договору про надання послуг з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення, укладеного 20.05.2010 року. Оплату за послуги підприємства боржники здійснюють не в повному обсязі, тому 11.06.2013 року квартиру було відключено від водопостачання та водовідведення через заборгованість за надані послуги.

Відповідно до розрахунку за період з 01.01.2012 року по 01.04.2015 року заборгованість складає 7 874,8 грн. Також, за вказаний період підлягають нарахуванню інфляційні втрати в сумі 582,31 грн. та 3% річних - 79,30 грн. разом сума боргу становить 8 533,45 грн.

Посилаючись на зазначені обставини та ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги, ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» позивач просив задовольнити його позов.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь позивача борг у розмірі 236 грн. 24 коп. та рівними частками судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

У апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити та стягнути з кожного з відповідачів по 2 446,54 грн. основного боргу, по 26,43 грн. інфляційний нарахувань та 3% річний по 194,11 грн.

Відповідачі в судове засідання апеляційного суду не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені в порядку, визначеному ст.76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками і копією апеляційної скарги, причини неявки не повідомили. Ураховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, колегія суддів вирішила розглядати справу у відсутності відповідачів.

Заслухавши доповідача, пояснення представника обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград», ОСОБА_6, яка підтримувала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду та обґрунтованість доводів апеляційної скарги у встановлених статтю 303 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 13 листопада 1997 року (розпорядження від 13 листопада 1997 року №11495) відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_2 (а.с.77).

20 травня 2010 року між ОСОБА_3 і КП «Олександрія водоканал», правонаступником якого є ОКВП «Дніпро Кіровоград», відповідно до положень Законів України «Про питну воду та питне водопостачання», «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення. Особовий рахунок № 162080 відкритий на імя ОСОБА_4 (а.с.8-10).

Згідно умов договору підприємство зобовязалось надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення за адресою: АДРЕСА_3,а споживач зобовязалась своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором (п.1 договору).

Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються Законами України «Про житлово-комунальні послуги» і «Про питну воду та питне водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та договором, укладеним між сторонами.

Обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг визначені статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Зокрема, обов'язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору.

Згідно зі статтею 32 вказаного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Із змісту договору та матеріалів справи вбачається, що лічильник води в квартирі відповідачів не встановлений. Як свідчить розрахунок, наданий позивачем, нарахування плати за послуги з водопостачання здійснювались з урахуванням тарифів із розрахунку на одну особу, встановлених виконавчим комітетом Олександрійської міської ради (а.с.17-20). Даних про наявність у споживачів пільги у матеріалах справи немає.

Із наданого представником позивача розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01.01.2007 року - дата передання ЖЕКом № 6 мікрорайону Перемога міста Олександрії будинку по вул. Котляревського,6, в якому проживають відповідачі, до Олександрійського ВКГ, правонаступником якого є КП «Олександрія водоканал» та ОКВП «Дніпро-Кіровоград», заборгованість відповідачів за надані послуги складала 1 427,58 грн.

У звязку з неналежним виконанням відповідачами умов договору щодо оплати наданих послуг з водопостачання та водовідведення позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу.

Як пояснила представник позивача, при зверненні із заявою про видачу судового наказу зазначена заборгованість була врахована.

14 листопада 2012 року Олександрійським міськрайонним судом видано судовий наказ про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення станом на 01.08.2012 року в сумі 6 823,97 грн. (а.с.11).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2013 року цей судовий наказ скасовано (а.с.12). Т ому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Заперечуючи проти позову відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 посилались на те, що фактично ОСОБА_5 з липня 1983 року у квартирі не проживає.

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 передбачено, що споживач має право на несплату вартості послуг за час тимчасової відсутності Споживача та членів його сімї за умови відключення Виконавцем питної води і опломбування запірних вентилів на вводі у приватний будинок, та відновлення Послуг шляхом зняття пломб за письмовим зверненням Споживача (пункт 5.3.2), а також на зменшення розміру плати за Послуги у разі тимчасової відсутності Споживача та/або членів його сім'ї на підставі письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання)(пункт 5.3.3 Правил).

Довідку про склад сімї, в якій зазначено, що ОСОБА_5 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 31 липня 1983 року відповідачі надали позивачу лише 03.03.2015 року (а.с.7).Доказів того,що така заява надавалася позивачу раніше, відповідачі не надали.

За таких обставин нарахування заборгованості за надані послуги з розрахунку 3 осіб позивачем зроблений правильно.

До суду першої інстанції відповідачі надали заяву про застосування строку позовної давності, в якій зазначали, що оскільки позивач звернувся до суду у квітні 2015 року, то з урахуванням строку позовної давності, період за який може бути стягнута заборгованість має обраховуватися з квітня 2012 року. А з огляду на відключення квартири від водопостачання з 11.06.2013 року, розмір заборгованості може бути прийнятий до уваги з квітня 2012 року по травень 2013 року (а.с.51)..

Проте з доводами відповідачів у повній мірі погодитися не можна.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 267 ЦК України ).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ч. 3 і ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також, якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Звернення позивача до суду у листопаді 2012 року із заявою про видачу судового наказу є підставою, що свідчить про переривання позовної давності.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що позов ОКВП «Дніпро-Кіровоград» підлягає задоволенню, а заборгованість відповідачів за надані послуги стягненню, починаючи з листопада 2009 року.

Частково задовольняючи позов та стягуючи на користь позивача заборгованість за надані послуги з водопостачання в сумі 236 грн. 24 коп. суд на наведені обставин не звернув уваги, норми матеріального права щодо строків позовної давності застосував неправильно.

Оскільки суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального, дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, рішення суду відповідно до ст.309 ЦПК України підлягає зміні.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції (ст.11 ЦПК України).

У позові позивач просить стягнути заборгованість за надані послуги з трьох власників квартири у рівних частках.

Законами України «Про житлово-комунальні послуги» , «Про питну воду та питне водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення не передбачено можливість стягнення із споживачів заборгованості за надані послуги у солідарному порядку.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання (правова позиція Верховного Суду України № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, яка відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду).

Ураховуючи наведене, з ОСОБА_3, ОСОБА_4та ОСОБА_5підлягає стягненню з кожного на користь ОКВП «Дніпро - Кіровоград» по 1443 грн.76 коп. заборгованості за надані послугу з водопостачання, по 106 грн.78 коп. інфляційних втрат, по 14 грн. 34 коп. - 3% відсотки річних

Згідно п.5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що за подання позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 243 грн.60 коп. та 367 грн.96 коп. за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції. Оскільки позов задоволено частково (55%), то з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 93 грн.79 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст.209,307,309,313,314,316 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» задовольнити частково.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 вересня 2015 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» з кожного по 1443 грн.76 коп. заборгованості за надані послугу з водопостачання, по 106 грн.78 коп. інфляційних втрат, по 14 грн. 34 коп. - 3% відсотки річних та по 93 грн.79 коп. на відшкодування судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді