Справа № 612/399/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року. смт. Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області у складі - судді Мороза О.І., при секретарі Коняєвій Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Близнюки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів які стягуються із нього на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, посилаючись на наступне.

Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 29 грудня 2010 року по цивільній справі №2-1795/10 за позовом ОСОБА_4 про стягнення аліментів, з нього як відповідача по справі було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання їх неповнолітньої сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 листопада 2010 року до повноліття дитини.

Після цього його життєві обставини значною мірою погіршилися, а саме, він втратив постійне місце роботи та тривалий час не може офіційно працевлаштуватися. Намагання знайти роботу через центр зайнятості населення не дали жодних позитивних результатів. Окрім того він допомагає своїм батькам, які знаходяться на пенсії та потребують додаткових витрат на ліки.

Зазначає, що відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України (надалі СК України), при визначенні розміру аліментів суд має враховувати стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того вказує, що згідно ст. 183 СК України аліменти, які стягуються на утримання дітей, визначаються у розмірі: на одну дитину -1/4, на двох -1/3, на трьох та більше -1/2 частину заробітку (доходу). Можливість зменшення розміру аліментів передбачена ст. 192 СК України.

Розмір аліментів які за рішенням суду стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_5, просить зменшити з 1/2 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач надав до суду письмову заяву в якій просить розглядати справу без його участі, але за участі його представника адвоката ОСОБА_6, який діє на підставі договору про надання правової допомоги. На задоволенні позову наполягає, вказує, що строк на примирення не потрібний.

У судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_6 на задоволенні позову наполягав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а крім того вказав і на таке. ОСОБА_1 не в змозі сплачувати аліменти, у розмірі встановленому

судом. Це призводить тільки до накопичення боргу. ОСОБА_1 тривалий час не має постійного місця роботи, припинена виплата по безробіттю. Він можливо має якісь тимчасові заробітки. За законом повинен допомагати батькам пенсіонерам. Питання щодо притягнення ОСОБА_1 до участі у додаткових витратах для забезпечення дитини, на що вказує відповідач у письмових запереченнях, має бути предметом іншого позову. Не слід брати до уваги витрати відповідачки для утримання іншої дитини оскільки у цієї дитини є свій батько.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, крім того надала свої письмові заперечення на позов. Заявляючи клопотання про відмову у задоволенні позову повністю, обґрунтовує це наступним.

Позивачем не доведено що погіршився його матеріальний стан. Він є молодою здоровою особою працездатного віку. Може влаштуватися на більш високооплачувану роботу. На обліку в органі зайнятості населення не перебуває. Інших дітей і родини не має. Його батьки є працюючими пенсіонерами, отримують чималу пенсію, а тому можуть себе утримувати самостійно. Заборгованість по аліментах, які він сплачує нерегулярно, складає близько 35000 грн. З цього приводу вона звернулася до правоохоронних органів з метою притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності. ОСОБА_1 працює і живе в Білорусії, приховує свої доходи щоб не платити аліменти, не повідомляє своє точне місце проживання. Дитину бачив за весь час тільки двічі. Позивач не несе додаткових витрат на утримання дитини. Син ОСОБА_3 навчається у другому класі. Відвідує заняття з англійської мови та гурток танців за які відповідно щомісячно сплачується нею 600 та 200 гривень. Крім того щомісячні витрати на одяг, взуття харчування, речі для школи складають 300 гривень. Щорічні витрати щоб зібрати дитину в школу складають більше 10000 гривень. Коштами їй допомагають батьки та батько молодшої дитини. Вона не працює. Доглядає меншу дитину, щомісячна допомога на яку складає 860 гривень. За відсутності власного, орендує житло за 1800 гривень в місяць. Щомісячні витрати на меншу дитину складають 3500 гривень. Сплачує кредит у розмірі 500 гривень щомісячно. Із ОСОБА_1 розлучена. В шлюбі не перебуває.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявилися у судове засідання, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи із наступного.

Судовим розглядом встановлено, що у сторін по справі є неповнолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.6).

Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 29 грудня 2010 року по цивільній справі №2-1795/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на його утримання стягнуто аліменти у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 листопада 2010 року до повноліття дитини. При цьому із рішення вбачається, що ОСОБА_1 проти задоволення позову саме у такому розмірі не заперечував, про що вказав у своїй письмовій заяві (а.с.7).

Позивач має батьків пенсіонерів(а.с.8).

Зазначені обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до ч.1 с. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду

кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ч.2 ст.182 цього ж Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового

мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених статтею 184

цього Кодексу. Зазначений виняток суті спору не стосується, оскільки аліменти визначені не в твердій грошовій сумі.

Спору що мінімального розміру аліментів не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не виникає.

Згідно ст. 192 СК України зміна розміру призначених аліментів можлива. Так ч.1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1,2 ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд має враховувати такі обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Позивач, обґрунтовуючи позов, посилається лише на одну із вказаних обставин - зміну матеріального стану. А саме, що він втратив роботу, на час звернення до суду немає офіційного працевлаштування, допомагає батькам пенсіонерам які потребують додаткових витрат на ліки.

Згідно ч.1 -4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із трудової книжки позивача вбачається, що на час прийняття рішення судом про стягнення аліментів ОСОБА_1 мав постійне місце роботи. З місць роботи звільнявся за власним бажанням. З останнього місця роботи звільнений 11.11.2011 року за згодою сторін (п.1 ст. 36 Кодексу законів про працю України). Перебував на обліку в Словянському міському центрі зайнятості населення. Виплата допомоги по безробіттю припинена 26.07. 2012 року (а.с.9-14). Отже на час звернення до суду він офіційно не працевлаштований. Відповідачем по справі ця обставина не заперечувалася. Разом із тим, представник позивача ОСОБА_6 не виключає, що ОСОБА_7 має тимчасові заробітки за рахунок яких себе і утримує.

Із фотокопії паспорта вбачається, що позивач ОСОБА_1 народився 06.05. 1986 року. Тобто є особою працездатного віку (а.с.4,5). На незадовільний стан свого здоровя позивач не вказує. На це не вказував і його представник.

Із пенсійних посвідчень вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є пенсіонерами за віком по Списку 1. Пенсія призначена довічно. Доказів, що ці особи є батьками позивача, не надано. Проте у судовому засіданні відповідач визнала, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є батьками ОСОБА_1

Розмір пенсій цих осіб вказано в пенсійних посвідченнях станом на 2002 рік. Доказів щодо розміру їх пенсій станом на час звернення до суду позивачем та його представником не надано. Пропозиція відповідача щодо надання таких доказів представником відповідача була відхилена. Відсутні докази і щодо стану здоровя батьків ОСОБА_1

Також не надано суду доказів що батьки позивача потребують, як зазначено в позовній заяві, «додаткових витрат на ліки».

Таким чином при прийнятті рішення суд зважає що позивачем, в обгрунтування своїх позовних вимог, доведено лише те, що він не має постійного місця роботи, виплата допомоги йому по безробіттю не здійснюється, його батьки пенсіонери. На підтвердження відсутності інших доходів позивачем доказів не надано.

Відповідачем свідоцтвом про народження та довідкою Управління праці та соціального захисту населення по м. Лозова доведено, що у неї є інша малолітня дитина - дочка ОСОБА_10, 13.08. ІНФОРМАЦІЯ_2 на яку вона щомісячно отримує державну допомогу у розмірі 860 гривень.

Із довідки Відділу державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області від 17.08. 2015 року вбачається, що розмір заборгованості по аліментах з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, для утримання неповнолітньої дитини, станом на 01.09. 2015 року, складає 33378,42 грн.

Суд погоджується із твердженням представника позивача адвоката ОСОБА_6 що посилання ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_1 не приймає участь у додаткових витратах для утримання дитини не треба приймати до уваги, оскільки стягнення цих витрат та їх врахування не є предметом цього позову. Також приймається до уваги і те, що витрати на утримання другої дитину позивачки, крім неї, має нести батько цієї дитини. Із наданої ОСОБА_2 довідки вбачається, що для утримання цієї дитини вона отримує державну допомогу. Батько цієї дитини надає достатню допомогу, яка навіть частково витрачається і на користь сина сторін ОСОБА_5 як це пояснила сама ОСОБА_2

Сама ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3, як пояснила відповідач, хронічних захворювань не мають.

Суд вважає, що не відповідає вимогам закону твердження позивача, викладене в позовній заяві, про те, що згідно ст. 183 СК України розмір аліментів, які стягуються, зокрема на одну дитину, повинен складати 1/4 частку заробітку (доходу). Так ч.1 ст. 183 СК України (Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини) передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже законодавець не встановив обовязковий розмір цієї частки.

Фотокопії документів, які долучені до справи і на підтвердження яких сторонами не були предявлені їх оригінали, були вивчені сторонами, сумнівів у їх достовірності не викликали і сторони просили суд вважати їх належними доказами. Інші письмові докази були вивчені в оригіналах, їх копії в матеріалах справи.

Про стягнення на свою користь понесених витрат по сплаті судового збору позивачем клопотання не заявлене.

Керуючись ст.ст.10,11,88,209,212,214-215 ЦПК України, ст.180-184,197 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів які стягуються із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_1, ідентифікаційний номер 4, які стягуються з нього за рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 29 грудня 2010 року по цивільній справі №2-1795/10 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним повноліття із 1/2 частки заробітку (доходу) до 2/5 частки заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І. Мороз