Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №812/4683/14ц
Провадження №22ц/778/6112/15 Головуючий у 1 інстанції: Стоматов Е.Г.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді: Гончар М.С.

суддів: Стрелець Л.Г.

ОСОБА_1

при секретарі: Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 жовтня 2014 року у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Комунаровець-8» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за утримання та обслуговування будинку, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ЖБК «Комунаровець-8» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за утримання та обслуговування будинку.

В позові зазначав, що відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_1, однак не вносять плату за поточний та капітальний ремонт будинку, експлуатаційні витрати на утримання будинку і прибудинкової території, у звязку з чим виникла заборгованість за період з 01.08.2011 року по 01.06.2014 року в розмірі 2449,26 грн. Уточнивши позовні вимоги, зазначав, що станом на 01.09.2014 року заборгованість відповідачів становить 2668,11 грн.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд стягнути з відповідачів суму боргу у розмірі 2668,11 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 550 грн та судовий збір 243,60грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість за утримання, обслуговування житлового будинку та прибудинкової території на користь ЖБК «Комунаровець-8» у розмірі 2668,11 грн. Вирішено питання судових витрат. У стягненні витрат на правову допомогу відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 01 квітня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено. Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 жовтня 2014 року скасовано в частині задоволення позовних вимог та ухвалено нове, яким у задоволенні цих вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року рішення апеляційного суду Запорізької області від 01 квітня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційного суду.

Апеляційне провадження відкрито за скаргою відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 У скарзі апелянти посилаються, на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості у розмірі 2668,11грн. та судових витрат є незаконним у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідністю висновків суду обставинам справи; неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права. Просять скасувати в оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду оскаржується в частині задоволення позовних вимог та стягнення судових витрат, апелянти погоджуються з рішенням суду в частині відмови у задоволенні вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 550грн, тому у відповідності до вимог ч.2 ст.303 ЦПК України колегією суддів в цій частині рішення суду не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін апеляційного провадження, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходив з їх доведеності, обґрунтовуючи свої висновки тим, що позивачем, як балансоутримувачем, надаються комунальні послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, у якому заходиться квартира, яка є власністю відповідачів, останні мають заборгованість за спожиті послуги за період з 01.08.2011 року по 01.09.2014 року у розмірі 2668,11грн.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є вірними, такими що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобовязує.

Згідно із ст. ст. 360, 382 ЦК України кожний учасник спільної часткової власності відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території.

Статтею 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання ;здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572).

Статтями 20, 21 цього Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_2. Вказаний будинок знаходиться на балансі ЖБК «Комунаровець-8».

Відповідно до п. п. 2.1.3, 2.1.4 статуту ЖБК «Комунаровець-8», затвердженого рішенням Запорізької міської ради народних депутатів від 3жовтня 1968 року № 463, експлуатація та ремонт житлового будинку ЖБК і утримання прибудинкової території здійснюється на засадах самообслуговування. ЖБК має право передати будинок на обслуговування в державну організацію або організовувати його обслуговування своїми силами, для чого він може найняти в установленому порядку робітників, необхідних для обслуговування будинку.

Внески на поточний ремонт будинку встановлюються у розмірі 2 % річних, а на капітальний ремонт 0,5 % річних від балансової вартості будинку. Внески на експлуатацію будинку і утримання території біля будинку встановлюється у розмірі, необхідному для покриття фактичних витрат на ці потреби, виходячи із загальної площі квартири (п. п. 2.2.3, 2.2.4 статуту) (т.1, а.с.174-175).

Згідно витягу з протоколу № 63 загальних зборів членів ЖБК «Комунаровець-8» від 27 лютого 2010 року тариф за технічне обслуговування будинку і прибудинкової території з 1 січня 2010 року становить 1 грн 55 коп. з 1 кв. м (т.1, а с.201), а згідно витягу з протоколу № 69 загальних зборів ЖБК«Комунаровець-8» від 8 квітня 2012 року тариф на утримання, експлуатацію та обслуговування будинку з 1 квітня 2014 року встановлено у розмірі 1 грн 80 коп. за 1 кв. м при загальній сумі місячних витрат 7972 грн (т.1, а.с.202).

Вказані рішення загальних зборів відповідачами не оспорювались, твердження апелянтів про те, що встановлені тарифи не мають економічного обґрунтування та якась частина є зайвою ґрунтується на припущеннях, тому у відповідності до п. 4 ст. 60 ЦПК України не може бути взято до уваги колегією суддів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем щорічно з врахуванням вимог Постанови Кабінету Міністрів України "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» №869 від 01.04.2011 року формується кошторис на послуги з утримання будинку та прибудинкової території, який забезпечує належне утримання будинку, виходячи з витрат кооперативу по укладених договорах з виробниками та виконавцями послуг та фактичних витрат кооперативу (т.1, а.с.192 196).

Судом встановлено, що позивач здійснює обслуговування вказаного житлового будинку та прибудинкової території шляхом укладання договорів з відповідними організаціями, серед яких: ТОВ «Ремондіс Запоріжжя» (договір від 01.12.2008 року №1021 на вивіз сміття згідно норм накопичення, збирання та захоронення твердих побутових відходів; Концерн «Міські теплові мережі» (договір від 01.09.2007 року №1082/1 зі змінами та доповненнями); КП «Водоканал» (договір від 01.01.1998 року №316 зі зміни та доповненнями); ВАТ «Запоріжжяобленерго» (договір №987 від 05.08.2014 року) та іншими.

Перевіряючи твердження апелянтів про те, що вони погоджуються сплатити лише належним чином підтверджений розмір витрат на утримання будинку та прибудинкової території, колегією суддів вивчено виписку з особистого рахунку №601130108 на імя ОСОБА_2 , яка містить калькуляцію вартості 1 кв.м. у розмірі 1,80грн., із зазначенням витрат, з яких цей тариф складається, а саме: 1) прибирання прибудинкової території 0,38грн., 2) вивезення побутових відходів 0, 105 грн., 3) прибирання підвалу та покрівлі 0,16грн., 4) технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем 0,28грн, 5) дератизацію 0,007 грн, 6) дезінфекцію - 0,006 грн., 7) обслуговування димовентиляційних каналів 0, 17грн., 8) поточний ремонт конструктивних елементів внутрішньо будинкових систем 0,25грн., 9) освітлення місць загального користування 0,27грн., 10) періодичні перевірки засобів обліку теплової енергії 0, 18грн. (т.1, а.с.197). Виходячи із загальної площі квартири, що належать відповідачам та затвердженого загальними зборами від 8 квітня 2012 року тарифу 1, 80грн ( 0,38грн. + 0, 105 грн. + 0,16грн. + 0,28грн. + 0, 007 грн. + 0, 006 грн. + 0, 17грн. + 0,25грн. + 0,27грн. + 0, 18грн.) щомісячний платіж на утримання будинку та прибудинкової території з 01. 04.2012 року дорівнює 72 грн.95 коп. (т.1, а.с.197). Відповідачами суду не надано спростовування вказаної калькуляції.

У відповідності до приписів ч.4 ст.338 ЦПК України висновки і мотиви касаційної інстанції, з яких скасовано рішення є обовязковими для суду апеляційної інстанції при новому розглядові справи.

Скасовуючи рішення апеляційного суду про відмову у задоволенні позову у цій справі, суд касаційної інстанції не погоджуючись із висновком суду апеляційної інстанції про неправильне нарахування позивачем заборгованості, зауважив про те, що необхідно зясувати співмірність розміру тарифів затверджених органами виконавчої влади тарифам застосованих позивачем на підставі рішень загальних зборів.

Колегією суддів досліджено для порівняння тарифи, які діють з 2008 року по сьогоднішній день, що затверджені рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №375 від 28.08.2008 року «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території по житловому фонду комунальної власності м.Запоріжжя», які в середньому дорівнюють для мешканців вище 2 поверху пятиповерхового будинку 1,88 грн ((0,9512 грн. +2,8141 грн. ) : 2). Таким чином, тарифи, за якими позивач обраховував заборгованість відповідачів за надані послуги у вигляді утримання будинку та прибудинкової території є майже однакові, навіть застосовані позивачем тарифи є нижчими за аналогічні послуги, ніж в середньому були встановлені для власників квартир, що знаходяться у будинках комунальної власності з аналогічною етажністю.

Посилання апелянтів на те, що вони не являються членами ЖБК, не укладали письмового договору про надання цих послуг та фактично не мешкають за адресою квартири, яка находиться у їх власності, не звільняє їх від обовязку передбаченого ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо сплати наданих позивачем послуг, передбачених ст.13 цього Закону.

Крім того, заборгованість за аналогічні комунальні послуги станом на 01.08.2011 року у розмірі 3208, 69грн. була стягнута на користь ЖБК «Комунаровець-8» з ОСОБА_2, ОСОБА_3 рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя, яке в цій частині залишено без змін рішенням апеляційного суду Запорізької області від 15 березня 2012 року (т.1, а.с.13-19). Цими рішеннями встановлені обставини належності позивача у розумінні вимог ст. 13, 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до особи, яка має право на стягнення послуг з утримання і обслуговування будинку та прибудинкової території та наявності підстав для стягнення з відповідачів заборгованості, як споживачів цих послуг, які не є членами ЖБК, не укладали письмового договору про надання цих послуг та фактично не мешкають за адресою квартири, яка находиться у їх власності.

Таким чином, встановивши, що відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, як власниками квартири АДРЕСА_1, за період з 01.08.2011 року по 01.09.2014 року не сплачувались послуги з утримання і обслуговування будинку та прибудинкової території у розмірі 2668,11 грн., суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідачів вказаний розмір заборгованості в солідарному порядку на користь ЖБК «Комунаровець-8».

Судом першої інстанції повно і всебічно зясовані обставини справи, що мають для неї значення, висновки суду відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами судом визначений правильно, норми матеріального і процесуального законів при розгляді справи судом не порушені і застосовані вірно.

За таких обставин судова колегія вважає, що по справі постановлено законне і обгрунтоване рішення, тому підстав для його скасування або зміни в оскаржуваній частині не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 жовтня 2014 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Дата документу Справа №