Справа № 446/1322/15 Головуючий у 1 інстанції: Самсін М.Л.
Провадження № 22-ц/783/7350/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Ясиновської Я.М.

з участю: представника ТзОВ «Компанія з управління активами «ІЗІ ЛАЙФ» - ОСОБА_2, представника ТзОВ «Яблуневий дар» -

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ІЗІ ЛАЙФ» на ухвалу Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року відмовлено у задоволенні подання Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про примусове проникнення до володіння особи, у якої знаходиться майно боржника.

Ухвалу суду оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ІЗІ ЛАЙФ».

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала суду є незаконною, постановленою з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права та з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи. Вказує на те, що районний суд, зазначивши в ухвалі, що заявник звертається до Товариства з обмеженою відповідальністю «Галичина нова», вказуючи адресу боржника: 86488, Донецька область, м. Єнакієве, смт. Олександрівське, вул. Лісна,25 та зазначаючи третю особу: Товариство з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар», що розташоване за адресою: Львівська область, м. Городок, вул. Львівська, 274а, 81500, але при цьому не проаналізував та не дослідив місцезнаходження володіння особи (ТОВ «Галичина-Нова»). Крім того, апелянт зазначає, що відповідно до наказу Господарського суду Львівської області № 5015/6582/11 від 15.05.2013 року місцезнаходження рухомого майна, що належить ТзОВ «Галичина-Нова» є Львівська область, Камянка-Бузький район, с. Ременів, вул. Садова, 1. За таких обставин вважає, що керуючись ст.376 ЦПК України, відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області було правомірно направлено подання за територіальною підсудністю до Камянка-Бузького районного суду Львівської області, тобто за місцезнаходженням володіння особи боржника.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити подання Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів(посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно із ст.ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту міститься в ст.16 ЦК України.

Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до володіння особи, у якої знаходиться майно боржника, правовою підставою вказавши ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.376 ЦПК України.

Згідно з ч.1, 2, 3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вжити передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належить боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

В той же час, статтею 30 Конституції України та статтею 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод передбачається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Кожному гарантується недоторканність житла або іншого володіння, проникнення до якого допускається не інакше як за вмотивованим рішенням суду.

У відповідності до п.п.5, 10, 15 ст. 11 Закону України від 21.04.1999 року № 606-ХІУ Про виконавче провадження, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: 5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Аналіз положень Закону України "Про виконавче провадження" та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому, питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

У відповідності до ст. 30 Конституції України (ОСОБА_4 Права , свободи та обовязки людини і громадянина), не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов'язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Відповідно до ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

ОСОБА_4 VI ЦПК України «Процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів(посадових осіб) не передбачено вирішення судами загальної юрисдикції питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника під час виконання судових рішень, постановлених за правилами господарського судочинства.

Враховуючи, що з поданням про примусове проникнення до володіння особи, у якої знаходиться майно боржника, державний виконавець звернувся в межах виконання наказу Господарського суду Львівської області №5015/6582/11 від 15.05.2013 року, виданого на виконання рішення цього суду, постановленого за правилами господарського судочинства, а також враховуючи субєктний склад учасників виконавчого провадження та особи, до володіння якої примусово просив проникнути державний виконавець (усі юридичні особи), колегія суддів приходить до висновку про те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З наведених мотивів ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 205 ч.1 п.1, 303, 304, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ІЗІ ЛАЙФ» задовольнити частково.

Ухвалу Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року скасувати.

Закрити провадження у справі за поданням Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про примусове проникнення до володіння особи, у якої знаходиться майно боржника.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: