Справа № 369/6307/15-ц Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/5886/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 30.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

30 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Верланова С.М., Таргоній Д.О.

при секретарі Якимчук Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Абдольмоталеба на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_4 і кредит" про припинення договору поруки та іпотечного договору,-

Встановила :

У червні 2015 позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до "Банк "ОСОБА_4 і кредит" про припинення договору поруки та іпотечного договору, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 11.09.2007 року між ПАТ «Банк «ОСОБА_4 і кредит» та ОСОБА_3 Абдольмоталеб було укладено договір про відкриття кредитної лінії 48-07-Ил/03.

Предметом кредитного договору було надання Банком позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності, кредитних ресурсів в сумі 250000 доларів США з терміном погашення кредитних ресурсів до 09.09.2022 року з платою по процентній ставці 14 % річних.

На забезпечення кредитних зобов»язань позичальника 11.09.2007 року ОСОБА_2 уклала з ПАТ «Банк «ОСОБА_4 і кредит» договір поруки № 48-07-П/02.

Відповідно до п.1.1 договору поруки, поручитель зобовязується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за договором про відкриття кредитної лінії № 48-07-Ил/02 від 11.09. 2007 року укладеним між кредитором та Боржником, відповідно до якого боржникові наданий кредит у розмірі 250 000,00 (двісті пятдесят тисяч) доларів США, зі сплатою 14 (чотирнадцять) % річних.

Згідно п.2.1. договору поруки, у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідні до п.2.3. поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, у т.ч. по основному боргу, сплаті щомісячних процентів і підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки по основному боргу та процентам, а також по відшкодуванню всіх збитків.

Згідно п.4.4 договору поруки внесення змін доповнень у кредитний договір, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя, не допускається без узгодження з поручителем.

Позивачка вказувала на те, що 22.05.2015 року їй стало відомо, що 16.09.2008 року між ПАТ «Банк «ОСОБА_4 і кредит» та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода № 1 до договору про відкриття кредитної лінії 48-07-Ил/02 від 11.09.2007 року. Про існування такої угоди їй раніше відомо не було і вона не надавала своєму чоловікові згоду на її укладення.

Як зазначила позивачка, зі змісту додаткової угоди вбачається, що внаслідок її укладення відповідно збільшилася відповідальність поручителя, а саме відповідно до п.1 додаткової угоди сторони домовились викласти п.2.1 Договору про відкриття кредитної лінії 48-07-Ил/02 в наступній редакції: «п.2.1 ОСОБА_4 відкриває позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності у розмірі 250 000 (двісті пятдесят тисяч) доларів США, зі сплатою 16 (шістнадцять) процентів річних. Відповідно до п.3 Додаткової угоди сторони домовились викласти п.4.1. Договору про відкриття кредитної лінії 48-07-Ил/02 в наступній редакції: «п.4.1. Позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту, по процентній ставці 16,0 процентів річних», що є очевидним щодо збільшення розміру відповідальності поручителя, оскільки збільшують розміри процентної ставки за користування кредитом.

Оскільки збільшення відсоткової ставки за користування кредитом було проведено без її згоди і вона до звернення до суду з даним позовом не була повідомлена про укладання додаткової угоди , позивачка вважала, що договір поруки є припиненим.

Також, на забезпечення виконання обовязків ОСОБА_3 по кредитному договору 48-07-Ил/02, 11.09.2007 року ОСОБА_2 уклала з відповідачем іпотечний договір, за яким передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: домоволодіння номер РПВН 879969, розташоване за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Трояндова, 3, загальною площею 270,4 кв.м., житловою площею 66,8 кв.м. та земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Трояндова, 3, загальною площею 0,0819 га, з кадастровим номером :01:003:0007.

З підстав, викладених вище, позивачка вважала також, що як наслідок, припиненим є і іпотечний договір, який було укладено на забезпечення кредитних зобов»язань ОСОБА_3

На підставі викладеного, позивачка просила визнати договір поруки № 48-07-П/02 від 11.09.2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «ОСОБА_4 і кредит» припиненим з 16.09.2008 року; визнати припиненим іпотечний договір, укладений між ПАТ «Банк «ОСОБА_4 і кредит» та ОСОБА_2 від 11.09.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 1749 з 16.09.2008 року: внести запис до державного реєстру іпотек про припинення іпотечного договору, укладеного між ПАТ «Банк «ОСОБА_4 і кредит» та ОСОБА_2 від 11.09.2007 року, номер 1749, з 16.09.2008 року; вилучити із державного реєстру обтяжень та заборон запис про заборону відчуження домоволодіння номер РПВН 879969, розташоване за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Трояндова, 3, загальною площею 270,4 кв.м., житловою площею 66,8 кв.м., що виник на підставі іпотечного договору, укладеного між ПАТ «Банк «ОСОБА_4 і кредит» та ОСОБА_2 від 11.09.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 1749; вилучити із державного реєстру обтяжень та заборон запис про заборону відчуження земельної ділянки, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Трояндова, 3, загальною площею 0,0819 га, з кадастровим номером :01:003:007, що виник на підставі іпотечного договору, укладеного між ПАТ «Банк «ОСОБА_4 і кредит» та ОСОБА_2 від 11.09.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 1749.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 вересня 2015 у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційних скаргах позивачки та ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення вимог матеріального і процесуального права, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

По справі встановлено, що 11.09.2007 року між ПАТ «Банк «ОСОБА_4 і кредит» та ОСОБА_3 Абдольмоталеб було укладено договір про відкриття кредитної лінії 48-07-Ил/03.

Предметом кредитного договору було надання Банком позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності, кредитних ресурсів в сумі 250000 доларів США з терміном погашення кредитних ресурсів до 09.09.2022 року з платою по процентній ставці 14 % річних.

На забезпечення виконання кредитних зобов»язань ОСОБА_3 по кредитному договору 48-07-Ил/02, 11.09.2007 року ОСОБА_2 уклала з банком договір поруки № 48-07-П/02 та іпотечний договір, за яким передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: домоволодіння номер РПВН 879969, розташоване за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Трояндова, 3, загальною площею 270,4 кв.м., житловою площею 66,8 кв.м. та земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Трояндова, 3, загальною площею 0,0819 га, з кадастровим номером :01:003:0007.

Як видно з матеріалів справи, позичальник порушив свої кредитні зобов»язання та допустив заборгованість по кредитному договору. У зв»язку з чим ПАТ «Банк «ОСОБА_4 і кредит» звернувся до суду з позовом до боржника ОСОБА_3А . та поручителя ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним зобов»язанням.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 20 вересня 2012 року позов банку було задоволено. Стягнуто з відповідачів у солідарному порядку суму заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «Фананси та Кредит» суму 4 456929,89 грн. та судові витрати у сумі 3219 грн. ( т.1 а. 63-64).

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 24 березня 2014 року рішення Києво-Святошинського районного суду від 20 вересня 2012 року в частині стягнення пені змінено, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 пеню за несвоєчасне погашення кредиту, заборгованості по нарахованим відсотках в сумі 1 213 996,30 грн. В решті рішення залищено без змін ( справа № 2-2694/12 а.с. 122-127, 146-147).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30 березня 2012 року при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України "Про заставу" , статей 1, 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки.

Зміна зобов'язання без згоди іпотекодавця у разі збільшення обсягу його відповідальності в силу положень ст.17 Закону України «Про іпотеку» не є підставою припинення договору іпотеки.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачка свої вимоги в частині припинення договору поруки не довела, доказів, на які вона посилалася на підтвердження позову в цій частині, а саме, що між позичальником та Банком була укладена додаткова угода до договору про відкриття кредитної лінії 48-07-Ил/03, умовами якої закріплювалась зміна процентів за користування кредитом, не надала.

Як вбачається з матеріалів справи, дані щодо укладання додаткової угоди, матеріали справи не містять, додаткову угоду від 16 вересня 2008 року, укладену між ПАТ «Банк «ОСОБА_4 і кредит» та ОСОБА_3 до позовної заяви не надала, відсутня така угода була і на час розгляду справи по суті та ухвалення судового рішення (а.с.2-4, 5-21). При цьому, з Журналу судового засідання від 08.09.2015 року та записів технічної фіксації судового засідання вбачається, що у судовому засіданні приймав участь представник позивачки ОСОБА_6, який не заперечував проти заочного розгляду справи, підтвердив можливість слухати справу у відсутність відповідача, підтримував позовні вимоги, давав пояснення по суті позову, приймав участь у дослідженні письмових доказів, вважав можливим закінчити розгляд справи, приймав участь у дебатах. Будь-які дані про те, що представником позивача ставилося питання про витребування інших доказів, які не були надані позивачкою, в матеріалах справи відсутні.

На думку колегії, суд обґрунтовано розглянув справу в цій частині позову по матеріалам, які було надано позивачкою та її представником на підтвердження позовних вимог.

Колегія суддів погоджується також з висновком суду про те, що застосування до правовідносин, що виникли між позивачкою та банком, ст.ст. 533-559 ЦК України про припинення поруки, як на підставу для припинення іпотеки, є безпідставними і такими, що не грунтуються на вимогах закону.

Разом з тим, слід зазначити, що, з метою з»ясування обставин справи, апеляційним судом було витребувано матеріали цивільної справи № 2-2694/12 за позовом ПАТ «ОСОБА_4 та кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

З матеріалів даної справи вбачається, що відповідачі повідомлялися про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ЦПК України. Розгляд справи неодноразово відкладався у зв»язку з неявкою відповідачів в судове засідання. При цьому, матеріали справи містять дані, що, незважаючи на неодноразові повідомлення поштових відділень про необхідність з»явитися за отриманням рекомендованих листів, останні до поштових відділень не з»являлися, рекомендовані листи поверталися до суду ( як першої інстанції, так і апеляційної інстанції) з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

В той же час, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду від 20.09.2012 року, датованої 09 листопада 2013 року, останній наголошував, зокрема, як на підставу для скасування рішення суду на те, що укладений з відповідачкою ОСОБА_2 договір поруки є припиненим ( не повідомлялась про зміни, внесені в договір, пропущено 6-місячний строк з моменту повідомлення поручителя про необхідність погашення боргу ін..), а тому суд необґрунтовано стягнув солідарно заборгованість з останньої. Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження апеляційної інстанції.

З матеріалів справи, а також пояснень представника ОСОБА_2 в апеляційній інстанції у ході розгляду даної справи, встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є подружжям.

У зв»язку з чим, на думку колегії, посилання позивачки ОСОБА_2 про те, що їй до травня 2015 року не було відомо про існування обставин, пов»язаних укладанням та внесенням змін 16.09.2008 року в кредитний договір не є беззаперечними.

Не заслуговую також на увагу і посилання апелянта ОСОБА_3 , щодо даних обставин, викладених ним в апеляційній скарзі, оскільки вони спростовуються викладеними вище обставинами та матеріалами справи.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін , якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

В апеляційній скарзі не приведено доводів, які б спростували висновки суду, викладені в рішенні.

Керуючись ст..ст.307, 308 ЦПК України, колегія

Ухвалила :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Абдольмоталеба відхилити.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді