ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року

Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Чернишової Є.Ю.,

за участі секретаря Соловей Ж.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1 до Червономотовилівської сільської ради про визнання права власності на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою до Червономотовилівської сільської ради про визнання права власності на спадщину, мотивуючи вимоги тим, що 23 серпня 2014 року померла їхня мати ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина на будинок 37а з надвірними будівлями по вул..Поповича в селі Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області та земельну ділянку площею 0, 2495 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і споруд (присадибна ділянка). У встановлений законом термін позивачі звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак державним нотаріусом Фастівської районної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок з надвірними будівлями та спорудами, у звязку з тим, що право власності на будинок не зареєстровано та реєстрація права власності на земельну ділянку відбулась після смерті ОСОБА_4

Через наведені підстави позивачі позбавлені можливості реалізувати своє право власності, тому просять визнати за ними право забудовника по ? частині недобудованого будинку №7а з відповідною частиною надвірних будівель по вул. Поповича в селі Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області та право власності по ? частині земельної ділянки розміром 0, 2495 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, особистого підсобного господарства будинку №7 по вул.Поповича с.Червона Мотовилівк Фастівського району Київської області.

Позивачі та їх представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду надав заяву в якій повідомляє, що заперечень по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не має, просить розглядати справу без участі представника.

Частина 4 статті 174 ЦПК України встановлює, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно зясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-БК №326868, виданого ОСОБА_5 с/ЗАГС Фастівського району Київської області 16.05.1974 року, ОСОБА_4 є матірю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.5).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БК №270415, виданого 17.06.1995 року Ч-Мотовилівською с/радою, ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7, після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_7 (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-БК №303721 виданого ОСОБА_5 с/радою Фастівського району Київської області 05.07.1978 року, ОСОБА_4 є матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.7).

З наведеного виходить, що позивач ОСОБА_3 є донькою, а позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4.

23 серпня 2014 року померла ОСОБА_4, про що 26.08.2014 року виконавчим комітетом Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області видано свідоцтво про смерть серії І-ОК №313141 ( а.с.4).

Позивачі звернулись до Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області з вимогами щодо оформлення свідоцтва про право на спадщину, однак листом від 11.03.2015 року за №148/02-м їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документа, а також відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у звязку з тим, що свідоцтво про право власності видане вже після смерті спадкодавця. Позивачам рекомендовано звернутись до суду для підтвердження права власності на таке майно в порядку спадкування (а.с.8).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

Обєктами права власності є будь-які речі (майно).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки (ст.179 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Враховуючи те, що спадкодавець ОСОБА_4 набула майнове право на земельну ділянку, оскільки за її життя було прийнято рішення компетентним органом про передачу земельної ділянки їй у власність, однак не набула права власності, оскільки не отримала свідоцтво про право власності та не провела його державної реєстрації, то, відповідно, і спадкоємці позивачі у справі набули майнові права в порядку спадкування на дану земельну ділянку.

Згідно з п. 1 ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки спадкодавець за життя своє право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку не оформила, документ, який підтверджує зареєстроване право власності (свідоцтво про право власності на право власності на земельну ділянку) не отримала, однак такий документ оформлений та виданий після її смерті, що посвідчує її право власності на земельну ділянку.

Крім того, виходячи зі змісту частин першої, другої статті 331 ЦК, частини першої статті 182 ЦК та пункту 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

Отже, право власності на новостворене нерухоме майно виникає лише після прийняття його в експлуатацію та реєстрації права власності на це майно. До цього моменту нерухомого майна юридично не існує, а згідно з ч.3 ст. 331 Цивільного кодексу України забудовник вважається лише власником матеріалів та обладнання, які були використані в процесі такого будівництва (створення майна).

Спадкодавець ОСОБА_4, в звязку зі смертю, не здав будинок з господарськими будівлями та спорудами в експлуатацію та не отримав свідоцтва про право власності на нього, а отже не набув права власності на ці обєкти нерухомості. Разом з тим, як забудовник, вона мала право вчиняти ці дії, а тому такі його права входять до складу спадщини, як такі що не є нерозривно повязані з особою спадкодавця і можуть спадкуватися.

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини.

12.06.2014 Фастівським БТІ виготовлено технічний паспорт на будинок №7а по вул..Поповича в с.Червона Мотовилівка Фастівського району на імя ОСОБА_4 (а.с.11-14).

Оскільки будівництво житлового будинку №7а по вул..Поповича в с.Червона Мотовилівка Фастівського району здійснювалось спадкодавцем згідно із законом і на момент звернення до суду є завершеним, що вбачається з технічної документації, однак за життя спадкодавець не набув у встановленому порядку право власності на створений ним обєкт будівництва саме як на обєкт нерухомого майна, що підтверджується довідкою Фастівського МБТІ № 253 від 11.03.2015 року, а тому після її смерті до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обовязки, а саме:

-право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва;

-право завершити будівництвом обєкт (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник);

-право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом обєкт;

-право одержати на своє імя свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності.

Зважаючи на те, що будівництво здійснювалося згідно із законом, на підставі належних документів, будівництво не є самочинним, а тому спадкоємці покійного мають права на здачу його в експлуатацію та отримання правовстановлюючих документів у разі переходу на них прав забудовника, що належали спадкодавцю.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням відсутності заперечень зі сторони відповідача щодо позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись, ст. 11, 60, 62, 81, 88, 130, 174, 214, 215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 328, 392, 1218 Цивільного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3, ОСОБА_1 до Червономотовилівської сільської ради про визнання права власності на спадщину задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 право забудовника на ? частину будинку, господарських будівель та споруд за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Червона Мотовилівка, вул. Поповича, буд.7а, які складаються з:

житлового будинку житловою площею 81,0 кв.м., загальною площею 111,8 кв.м. позначеного в технічному паспорті як літ. «А»;

сараю, позначений в технічному паспорті як літ. «В»;

погріб з шийкою, позначений в технічному паспорті як літ. «Б»;

убиральня, позначена в технічному паспорті як літ. «Г»;

ганок з козирком, позначений в технічному паспорті як літ. «а»;

колодязь питний, позначений в технічному паспорті як літ. «К»;

ворота, позначена в технічному паспорті як літ. «№1»;

огорожа, позначена в технічному паспорті як літ. «№2».

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? земельної ділянки площею 0,2495 га, розташованої за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Червона Мотовилівка, вул. Поповича, буд.7а, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:001:0631, що належала ОСОБА_4, яка померла 23.08.2014 року.

Визнати за ОСОБА_1 право забудовника на ? частину будинку, господарських будівель та споруд за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Червона Мотовилівка, вул. Поповича, буд.7а, які складаються з:

житлового будинку житловою площею 81,0 кв.м., загальною площею 111,8 кв.м. позначеного в технічному паспорті як літ. «А»;

сараю, позначений в технічному паспорті як літ. «В»;

погріб з шийкою, позначений в технічному паспорті як літ. «Б»;

убиральня, позначена в технічному паспорті як літ. «Г»;

ганок з козирком, позначений в технічному паспорті як літ. «а»;

колодязь питний, позначений в технічному паспорті як літ. «К»;

ворота, позначена в технічному паспорті як літ. «№1»;

огорожа, позначена в технічному паспорті як літ. «№2».

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? земельної ділянки площею 0,2495 га, розташованої за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Червона Мотовилівка, вул. Поповича, буд.7а, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:001:0631, що належала ОСОБА_4, яка померла 23.08.2014 року.

Повний текст рішення виготовлений 27 листопада 2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя