08.12.2015 Справа № 756/8651/15-ц
унікальний № 756/8651/15-ц
провадження № 2/756/4401/15
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Маринченко М.М.‚
при секретарі Приголовкіну В.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Октава», Київської міської ради, третя особа Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності на квартиру,
ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що з 01 вересня 1984 року перебувала в зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_2, який з 1981 року був членом Житлово-будівельного кооперативу «Октава». На підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради від 27 квітня 1981 року йому було видано ордер від 29 травня 1981 року на квартиру АДРЕСА_1.
10 січня 1992 року, тобто під час перебування у шлюбі з позивачем, ОСОБА_2 сплачено в повному обсязі суму пайового внеску за квартиру, але не оформлено правовстановлюючі документи на квартиру та не зареєстровано право власності на квартиру в БТІ.
Посилаючись на те, що пайовий внесок за квартиру повністю внесено та набуто квартиру у власність чоловіком під час перебування у шлюбі, позивач зазначає, що квартира є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, і у разі її поділу частки майна дружини та чоловіка є рівними.
Після смерті 19 жовтня 2014 року чоловіка, позивач є єдиним його спадкоємцем, оскільки дітей у них не було. У встановлений законом строк позивач звернулася до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру державним нотаріусом ОСОБА_3 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру.
На підставі викладеного, позивач зазначає, що має право власності на ? частину квартири в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя та на ? частину квартири в порядку спадкування після померлого чоловіка ОСОБА_2, у звязку з цим просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача - Київської міської ради в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій просить слухати справу за відсутності представника відповідача та прийняти рішення на підставі поданих позивачем доказів згідно чинного законодавства.
Представник відповідача Житлово-будівельного кооперативу «Октава» в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову.
Представник третьої особи Головного управління юстиції в м. Києві в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій просить слухати справу за відсутності представника третьої особи та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства.
Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ЖБК «Октава», дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-БК № 377750 від 01 вересня 1984 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 одружились 01 вересня 1984 року, дружині надано прізвище ОСОБА_2.
ОСОБА_2 помер 19 жовтня 2014 року у віці 62 роки в м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК № 313787 від 20 жовтня 2014 року.
Таким чином, позивач є дружиною померлого ОСОБА_2
Як вбачається з матеріалів справи, 29 травня 1981 року ОСОБА_2 видано ордер № 926215 серія Ж на квартиру АДРЕСА_1 на сімю з однієї особи: ОСОБА_2
Згідно довідки ЖБК «Октава» №69 від 12 травня 2015 року ОСОБА_2 є членом ЖБК «Октава» на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 27 квітня 1981 року № 670, є власником кооперативної квартири АДРЕСА_1, пайовий внесок за квартиру сплачено 10 лютого 1992 року у повному обсязі.
Відповідно до довідки ЖБК «Октава» від 12 травня 2015 року особистий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 значиться за ОСОБА_2, який помер. На сьогоднішній день в квартирі зареєстрована та проживає ОСОБА_1 з 09 квітня 1985 року.
За даними технічного паспорта на спірну квартиру загальна площа квартири становить 38,8 кв.м, житлова площа - 20,3 кв.м.
Згідно ч.1 ст. 15 Закону України «Про власність», в редакції, чинній на час сплати пайового внеску за квартиру, член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набуває право власності на це майно.
Відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником.
Таким чином померлий ОСОБА_2 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1.
Відповідно до ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.
Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Оскільки квартира набута подружжям за час шлюбу, вона належить позивачу та її померлому чоловікові на праві спільної сумісної власності, а отже позивач має право на визнання за нею права власності на ? частину квартири в порядку поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Як вбачається з матеріалів спадкової справи, позивач у встановлений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка. Заповіт померлий не вчиняв, інших спадкоємців немає.
Таким чином, позивач має право на спадкування ? частини спірної квартири за законом після смерті чоловіка як спадкоємець першої черги.
Відповідно до п. п. 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться лише за заявою власника, який реєструє право власності на своє майно.
Постановою державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 від 21 квітня 2015 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру та державної реєстрації права власності.
На підставі викладеного судом встановлено відсутність умов для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка у нотаріуса, тому його вимоги про визнання за ним в судовому порядку права власності на ? частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка підлягають задоволенню.
За таких обставин позов ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_2 підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 384, 1216, 1222, 1223, 1258, 1261 ЦК України, ст.ст. 60, 70 СК України, ст. 22 КпШС України, ст. 15 Закону України «Про власність», ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України,
Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 38,8 кв.м, жилою площею 20,3 кв.м.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М. Маринченко