Справа № 471/1462/15-ц
Провадження №2/471/662/15
Номер рядка звіту 57
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Братський районний суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді Губанової В.М.
при секретарі- Тягнирядно І.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Братське цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту,
Позивач звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту.
1) Постановою Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.08.2010р. (витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна додається).
Вищезазначені обтяження підтверджуються витягом з державного реєстру обтяжень рухомого майна, який додається до справи.
Крім того, Банку надано всі повноваження, необхідні для здійснення продажу предмету застави, згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.04.2013 р. (копія додається до позову).
Отже, відділ державної виконавчої служби не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувача, який не є заставодержателем.
ПРИВАТБАНК має намір звернути стягнення на заставне майно в порядку визначеному вищевказаним рішенням суду, але, оскільки у відношенні заставного майна існує арешт в базах даних ОСОБА_2 УМВС України РЕЗУЛЬТАТИ ЗВІРЕННЯ ПО ВСІХ БАЗАХ НА АМТ знаходиться запис за системою ЗААРЕШТОВАНИЙ АМТ та оголошено в розшук, ПРИВАТБАНК не може скористуватися своїм правом Заставодержателя - звернути стягнення на заставлений автомобіль шляхом його реалізації.
Крім того, згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вищий пріоритет на заставлене майно має ПриватБанк (копія витягу додається).
Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями.
До початку судового засідання представник позивача звернувся із заявою, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному об'ємі.
Відповідач, який був повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив.
1) Постановою Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.08.2010р. (витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна додається).
Вищезазначені обтяження підтверджуються витягом з державного реєстру обтяжень рухомого майна, який додається до справи.
Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р. та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі:
- виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;
- коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.
Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави.
Крім того, Банку надано всі повноваження, необхідні для здійснення продажу предмету застави, згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.04.2013 р. (копія додається до позову).
Отже, відділ державної виконавчої служби не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувача, який не є заставодержателем.
Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з під арешту.
Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з під арешту.
ПРИВАТБАНК має намір звернути стягнення на заставне майно в порядку визначеному вищевказаним рішенням суду, але, оскільки у відношенні заставного майна існує арешт в базах даних ОСОБА_2 УМВС України РЕЗУЛЬТАТИ ЗВІРЕННЯ ПО ВСІХ БАЗАХ НА АМТ знаходиться запис за системою ЗААРЕШТОВАНИЙ АМТ та оголошено в розшук, ПРИВАТБАНК не може скористуватися своїм правом Заставодержателя - звернути стягнення на заставлений автомобіль шляхом його реалізації.
Крім того, згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вищий пріоритет на заставлене майно має ПриватБанк (копія витягу додається).
Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями.
Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з під арешту.
Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з під арешту.
У відповідності до ч.2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або його частини.
В силу ч. 2 ст. 114 Цивільного процесуального кодексу України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини, отже судовий захист прав та законних інтересів, підлягає вирішенню у Заводському районному суді м. Миколаєва за місцем знаходження заставленого майна, яке знаходиться на автостоянці за адресою: Миколаївська обл., смт. Братське, вул. Вороніна, 20-А, що підтверджується Актом.
У відповідності з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, оскільки позивач в заяві не просить стягнути судовий збір з відповідача на його користь, тому суд залишає судові витрати за позивачем.
Керуючись ст.ст.10, 209, 210 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту, - задовольнити в повному обємі.
1) Постановою Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.08.2010р.
Судові витрати залишити за позивачем.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого цим Кодексом, тобто протягом десяти днів з дня проголошення або отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Суддя Губанова В. М.,