Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/6724/15-ц Головуючий у 1-й інст. Загуменнова Н.М.
Категорія 27 Доповідач Жигановська О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Жигановської О.С.

суддів Коломієць О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря судового засідання Добровольської Т.А..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 червня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 червня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить скасувати дану ухвалу та постановити нову - про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідачки ОСОБА_2 у вигляді заборони на вчинення будь-яких дій, пов'язаних із відчуженням чи обтяженням належного майна, а саме: квартири АДРЕСА_1, нежитлового приміщення «Аптека» за адресою м. Коростень, вул. Сосновського, 28.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 у березні 2015 року звернулася із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та подала заяву про забезпечення цього позову (а.с.1-3, 10).

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 червня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви за безпідставністю, оскільки позивачка не надала доказів, що майно, належне відповідачці, може бути відчужене.

У відповідності до ч.1 ст.151 ЦПК суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч.3 ст.151 ЦПК). Згідно вимог ч.1 ст.152 ЦПК позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.152 ЦПК).

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення арешту на нерухоме майно відповідачки, суд 1-ї інстанції виходив з того, що заявницею не надано доказів вчинення відповідачкою дій по відчуженню майна до розгляду справи по суті.

Погодитись з такими висновками суду неможливо, мотивуючи таким.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п., п. 4, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Із матеріалів справи вбачається, що при розгляді заяви про забезпечення позову в суді першої інстанції поза увагою суду залишилось клопотання ОСОБА_1, в якому вона просила зробити запит до Реєстраційної служби Коростенського МРЮ з метою отримання інформації про наявність нерухомого майна зареєстрованого на праві власності за ОСОБА_2 (а.с.10). Таким чином, не пересвідчившись в тому, що відповідачці належить будь-яке нерухоме майно, не встановивши його дійсну вартість, а відтак і співмірність виду забезпечення позову заявленим вимогам, місцевий суд дійшов передчасного висновку про безпідставність вимог про забезпечення позову.

З огляду на наведене, ухвала суду підлягає скасуванню в порядку п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 червня 2015 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду 1-ї інстанції

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді