печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Батрин О.В.

при секретарі Козак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», треті особи Національний банк України, Інспекція з питань захисту прав споживачів у м. Києві про захист прав споживачів, повернення депозиту та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», треті особи Національний банк України, Інспекція з питань захисту прав споживачів у м. Києві про захист прав споживачів, повернення депозиту та стягнення моральної шкоди, мотивуючи тим, що 16 січня 2015 року між сторонами укладено договір строкового банківського вкладу № 300937/4673/07-15, відповідно до якого відповідач отримав від позивача кошти на депозит в розмірі 10 248,22 доларів США з виплатою відсотків з 8,20% річних до 10% річних строком до 16 квітня 2015 року. 9 квітня 2015 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1, відповідно до котрої сторони погодили суму вкладу в розмірі 10 248,22 доларів США строком з 10 квітня 2015 року по 9 жовтня 2015 року зі сплатою відсотків в розмірі 7% річних.

20 липня 2015 року позивач звернулась до відповідача із заявою про розірвання договору банківського вкладу та виплату їй суми вкладу з нарахованим відсотками. Оскільки відповідач не виплатив позивачу внесений вклад з нарахованими відсотками, то позивач звернулась до суду з цим позовом, просила стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 10 248,22 доларів США суми вкладу, 302,68 доларів США нарахованих процентів, 13 835,25 доларів США пені відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», 39,03 доларів США - 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України, 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, що проявилась в душевних стражданнях позивача з приводу не повернення в строк, обумовлений договором вкладу, 4 000 грн. - витрат на правову допомогу, 5 615 грн. 39 коп. судового збору.

До судового засідання представник позивача не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність відповідача, а також заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до котрих просила стягнути з відповідача станом на 16 листопада 2015 року грошові кошти у розмірі 10 248,22 доларів США суми вкладу, 361,64 доларів США нарахованих процентів, 34 741,85 доларів США пені відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», 98,54 доларів США - 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України, 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, що проявилась в душевних стражданнях позивача з приводу не повернення в строку, обумовлений договором вкладу, 4 000 грн. - витрат на правову допомогу.

Представники відповідача та третіх осіб до судового засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін та третіх осіб, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Судом встановлено, що 16 січня 2015 року між сторонами ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір строкового банківського вкладу № 300937/4673/07-15, відповідно до якого відповідач отримав від позивача кошти на депозит в розмірі 10 248,22 доларів США з виплатою відсотків з 8,20% річних до 10% річних строком до 16 квітня 2015 року (а.с. 13-15).

Внесення коштів на рахунок позивача підтверджується меморіальним валютним ордером № 15190108 від 16 січня 2015 року (а.с. 16).

9 квітня 2015 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1, відповідно до котрої сторони погодили суму вкладу в розмірі 10 248,22 доларів США строком з 10 квітня 2015 року по 9 жовтня 2015 року зі сплатою відсотків в розмірі 7% річних (а.с. 17).

Відповідно до п. 3 додаткової угоди інші умови договору-заяви, які не врегульовані цією додатковою угодою, залишаються незмінними та сторони підтверджують по ним свої зобов'язання.

Оскільки додатковою угодою не визначений порядок її розірвання, то порядок розірвання договору визначається на підставі п. 6 договору строкового банківського вкладу, зокрема, з підстав, визначених п. 2.6 договору, відповідно до котрого про дострокове розірвання договору клієнт зобов'язаний повідомити банк не менш, ніж за чотири робочих дні до передбачуваної дати розірвання договору.

Відповідно до п. 2.9 сторони домовились, що у випадку дострокового розірвання договору з ініціативи клієнта банк здійснює перерахунок процентів нарахованих за фактичний термін розміщення вкладу до дня, який передує його поверненню клієнту або списанню з рахунка клієнт, за ставкою 1% річних.

Судом встановлено, що до закінчення строку дії договору позивач 20 липня 2015 року звернулась до відповідача із заявою про розірвання договору банківського вкладу та виплату їй суми вкладу з нарахованим відсотками (а.с. 19-23).

Проте, відповідач відмовив у видачі вкладу з відсотками в іноземній валюті на підставі постанови Правління Національного банку України № 354 від 3 червня 2015 року «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», відповідно до котрої банки зобов'язані обмежити видачу готівкових коштів у національній валюті до 150 000 грн. (а.с. 24).

Оскільки позивачем подано до банку заяву про дострокове розірвання договору банківського вкладу 20 липня 2015 року, сторонами не визначено дату розірвання договору то вказаний договір банківського кладу вважається продовженим, а відтак положення п. 2.9 договору щодо перерахунку процентів на суму вкладу з розрахунку 1% річних за фактичний термін розміщення вкладу до дня, який передує його поверненню клієнту або списанню з рахунка клієнт, не застосовується.

Відтак, доводи позивача про повернення процентів на суму вкладу з розміру 7% річних до 9 жовтня 2015 року є обґрунтованими.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача суми вкладу у розмірі 10 248,22 доларів США та проценти на вклад у розмірі 361,64 долари США (10 248,22 доларів США х 7% х 184 (кількість днів з 10 квітня по 9 жовтня 2015 року) / 365).

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки банк не виконав взяті на себе зобов'язання з приводу виплати вкладу та відсотків у строк, обумовлений договорами банківського вкладу, то суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України за період з дня закінчення договору банківського вкладу (10 жовтня 2015 року) по день ухвалення судового рішення (16 листопада 2015 року), що становить 33,14 доларів США ((10 248,22 доларів США + проценти на вклад у розмірі 361,64 долари США) х 3% х 38 / 365).

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

З урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 10 643 доларів США (вклад в розмірі 10 248,22 доларів США + проценти на вклад у розмірі 361,64 долари США + 3% в розмірі 33,14 доларів США), що за курсом Національного банку України станом на 16 листопада 2015 року з розрахунку 2305,9785 грн. за 100 доларів США складає 245 425 грн. 29 коп.

Разом з тим, позовні вимоги про стягнення пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до вказаної норми у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Тобто, зазначені положення Закону застосовуються до правовідносин щодо захисту прав споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг), а не до правовідносини, що виникають з договору банківського вкладу.

А відтак позовні вимоги щодо стягнення пені задоволенню не підлягають.

Також суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки договором банківського вкладу та додатковою угодою не передбачено її стягнення за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з 1 048 072 грн. 99 коп. до 245 425 грн. 29 коп., що становить 23,42 % від суми задоволених позовних вимог, то відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати - витрати на оплату правової допомоги (а.с. 27-31) у розмірі 936,80 грн., та 2 454 грн. 25 коп. сплаченого судового збору, що пропорційно сумі задоволених позовних вимог - 23,42 %.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1058, 1060, 1066, 526, 533 ЦК України, ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», треті особи Національний банк України, Інспекція з питань захисту прав споживачів у м. Києві про захист прав споживачів, повернення депозиту та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 10 643 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 16 листопада 2015 року складає 245 425 грн. 29 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 2 454 грн. 25 коп. судового збору та 954 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В.Батрин