АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 666/2674/15-ц
Номер провадження:22-ц/791/3173/15
Головуючий в І інстанції Стамбула М.І.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
за участю секретаря ОСОБА_4В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 22.10.2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про зміну черговості одержання права на спадкування,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 22.10.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено у звязку з необґрунтованістю позовних вимог.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що матеріалами справи встановлено та підтверджено факт наявності у спадкодавця тяжкої хвороби, в результаті якої він потребував постійного догляду та опіки, а також підтверджено, що ОСОБА_5 на протязі тривалого часу доглядав та опікувався ОСОБА_7, надавав кошти на лікування, був занепокоєний станом його здоровя, та навідував його у лікарні, тобто своїми діями проявляв турботу про свого брата. Таким чином, встановлено сукупність всіх необхідних обставин для задоволення позову, однак суд, не надав необхідну оцінку обставинам на які посилається позивач із врахуванням всіх досліджених у судовому засіданні доказів, та безпідставно відмовив в задоволенні позову. Також при вирішенні справи по суті суд першої інстанції помилково застосував норму матеріального права щодо усунення від права на спадкування, що міститься у ст. 1224 ЦК України. Так, суд першої інстанції, свій висновок по справі обґрунтовує недоведеною обставиною, щодо підтвердження факту винної поведінки та свідомого невиконання ОСОБА_6 свого обовязку по утриманню спадкодавця свого батька ОСОБА_7 Однак, дане питання не є предметом позову, а вказані обставини не підлягають доведенню в рамках даної справи, оскільки, із обставин на які посилався позивач випливають правовідносини повязані зі зміною черговості наслідування які регулюються ст.1259 ЦК України. На підставі чого, просив рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове,яким позовні вимоги задовольнити повністю.

У письмових запереченнях на апеляцію ОСОБА_6 зазначає, що доводи апеляції є необгрунтованими та є навмисним перекручуванням фактичних обставин справи. Апелянтом підміняються фактичні обставини, своїми власними неогрунтованими міркуваннями з метою введення суду в оману.

Представник ОСОБА_5 ОСОБА_8, у судовому засіданні на задоволенні апеляції наполягав, з підстав зазначених у скарзі.

Представниця ОСОБА_6 ОСОБА_9, у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до суду не зявилися, про причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали. За таких обставин, колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які зявилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у визначених цивільно- процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_10, яка є матір'ю позивача та померлого ОСОБА_7 належала квартира № 21, яка розташована у м. Херсоні по вул. Чорноморській,16, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради 02.04.2012 року (а.с.6).

Згідно свідоцтва про смерть серії І КГ № 165182 від 03.06.2013 року ОСОБА_10 01.06.2013 року померла (а.с.12).Після її смерті відкрилась спадщина, що складається із квартири № 21 по вул. Чорноморській в будинку № 16 в місті Херсоні.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_10 стали її сини ОСОБА_7 та ОСОБА_5, які прийняли спадщину у встановленому законом порядку.

Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 23.05.2014 року ОСОБА_5 є власником ? частини квартири АДРЕСА_1.

Іншу частину спадкового майна успадкував його брат ОСОБА_7, однак відповідно до свідоцтва про право на спадщину він не отримав, оскільки помер 10.11.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні від 11.11.2013 року серія І-КГ №171590.

За змістом ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Так, після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на ? частину квартири АДРЕСА_2, а єдиною спадкоємницею першої черги за законом стала його донька ОСОБА_6

Відповідно до довідки, яка міститься в матеріалах справи ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні у Херсонській обласній психіатричній лікарні з 03 червня 2013 року з діагнозом: органічне враження ЦНС (хронічний церебральний арахноітид) зі слабоумством, та перебував у зазначеному медичному закладі до моменту своєї смерті 10.11.2013 року (а.с. 20-22).

Згідно відповіді КЗ «Херсонської обласної психіатричної лікарні» № 4114 від 03.10.2014 року ОСОБА_5, за час перебування ОСОБА_7 у лікарні регулярно відвідував його, передавав гроші на придбання медикаментів та приносив медичні препарати. Вартість придбаних препаратів становила 1193,92 грн.(а.с.30).

Як пояснила у судовому засіданні представниця відповідачки ОСОБА_6 - ОСОБА_9, яка є колишньою дружиною померлого ОСОБА_7, останній після розірвання шлюбу із нею постійно проживав із своєю матір'ю ОСОБА_10 у її квартирі АДРЕСА_3. Приблизно у 2007 році під час роботи він отримав травму голови, внаслідок чого у нього періодично ставались епілептичні напади. Проте, хвороба дозволяла ОСОБА_7 працювати та дбати про себе та матір. Померлий сам себе обходив аж до червня 2013 року, коли померла його матір. Після чого, він потрапив у лікарню, де і помер через 5 місяців. Ці пояснення спростовані не були.

Як вбачається з посвідчення № 159719 28.08.2008 року ОСОБА_7 була оформлена інвалідність 3 групи загального захворювання (а.с.19). З довідки до ОСОБА_1 огляду МСЕК від 20.12.2011 року ОСОБА_7 було встановлено 2 групу інвалідності. З черговим переоглядом у грудні 2013 року. А 29.10.2013 року встановлено першу А групу інвалідності безстроково із зазначенням про потребу постійного стороннього догляду (а.с.20).

Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Колегія суддів вважає, що обовязковою умовою для застосування норми ч.2 ст.1259 ЦК України, разом із іншими фактами, зазначеними у названій нормі, є встановлення судом факту надання допомоги спадкодавцю спадкоємцем іншої черги саме протягом тривалого часу. З огляду на те, що з матеріалів справи вбачається, що спадкодавець ОСОБА_7 перебував у безпорадному стані з червня по листопад 2013 року, колегія суддів вважає, що цей час не може бути розцінений як тривалий. Окрім цього сукупність інших обставин, встановлених судом не дає можливості для одержання позивачем права на спадкування разом із дочкою померлого, яка є спадкоємицею першої черги. Тому колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 та відмову у їх задоволенні.

Доводи апелянта про те, що суд, відмовляючи у задоволенні позову виходив із обставин, які передбачені ст.1224 ЦК України колегія суддів бере до уваги, однак відзначає, що це не вплинуло на законний висновок суду про необґрунтованість вимог позивача, а відтак відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України це порушення не може слугувати підставою для скасування чи зміни рішення суду.

Зважаючи на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, а відтак і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 22.10.2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий А.Г.Колісниченко

Судді: Л.І.Вербицька

ОСОБА_3