Справа № 594/1370/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2015 року

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючої судді Губіш О.А.

при секретарі Окулянко У.Г.

з участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення,

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 15 грудня 2014 року, ухваленому у справі за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз», в інтересах Борщівського управління з експлуатації газового господарства публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, позов задоволено та постановлено стягнути з ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» та зарахувати на розрахунковий рахунок Борщівського УЕГГ ПАТ «Тернопільгаз» (р/р 1664, МФО 338545 в ПАТ «Державний ощадний банк України», код ЄДРПО 34905521) суму заборгованості за спожитий природний в розмірі 3559 (три тисячі п»ятсот п»ятдесят дев»ять) грн. 84 коп. та судові витрати в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що не був присутній в судовому засіданні з поважних причин в силу своєї роботи вимушений був поїхати на Закарпаття, де, через непередбачувані обставини вимушений був затриматись і повернувся додому лише 16 грудня 2014р., а не 14 грудня 2014р. як планував, що може підтвердити ОСОБА_2, який був разом з ним.

Крім того, зазначив, що копії позовної заяви та доданих до неї матеріалів не отримував. Щодо рішення суду не згідний, вважає, що таке підлягає скасуванню, оскільки 23 березня 2009 року газопостачання в будинок по вул. Лісова 1а в м. Борщів було припинено через наявність боргу по оплаті послуг у сумі 4631,99 грн. 23 грудня 2011 року в будинку демонтовано газовий лічильник, і в цей же день встановлено новий з показником 19320. А отже, з 23 березня 2009 року споживачем газу він не являється.

20 серпня 2012 року з ним було укладено договір з газопостачання, який підписав на вимогу працівників Борщівського УЕГГ. При цьому, у примірнику, який отримав в п. 26 не було відображено відомостей про те, що має борг по оплаті таких послуг. Хоча, в примірнику, що є у позивача зазначено, що станом на 20.08.2012р. його борг складає 5301,07 грн.

А тому, посилання позивача на існування боргу на основі договору від 20.08.2012 р. є неправомірним, тому що з моменту укладення такого газом не користувався. В зв»язку з чим, рішення Борщівського районного суду від 15 грудня 2014 р. просив скасувати.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву, з підстав наведених у ній, підтримав повністю. Крім того, суду пояснив, що судову повістку про час та місце розгляду справи отримав особисто на початку грудня 2014 року, приблизно 5 числа. У відрядження виїхав в ніч з 12 на 13 грудня 2014р., тому 15 грудня 2014 р. в суді присутнім не був, причини неявки до суду не повідомляв. Також, показав, що на даний час має борг перед позивачем, який станом на 20.08.2012р. складав 4631,99 грн., з яких сплатив 1600 грн., останній платіж вніс у жовтні 2012 року. Коштів на погашення боргу не має, тому такий з того часу не сплачує. Договір, укладений між сторонами 20.08.2012р. не розірвано, такий є чинним. Про те, що у договрі є відмітка про існування боргу довідався у 2013 року при вирішенні судом питання щодо скасування судового наказу про стягнення боргу на користь позивача.

Представник позивача в судове засідання не з»явився. Від начальника Борщівського УЕГГ ПАТ «Тернопільгаз» до суду надійшла заява, згідно якої через неможливість ПАТ «Тернопільгаз» забезпечити явку представника просив розгляд справи відкласти. Оскільки, поважність причин неявки представника позивача суду стверджена не була, суд дійшов до висновку, про можливість розгляду зави ОСОБА_1 без участі останнього.

Заслухавши думку заявника щодо його вимог про перегляд заочного рішення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.ст. 231, 232 ЦПК України за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку. Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з»явився в судове засідання з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, про розгляд такої, призначений на 15 грудня 2014 року, відповідач ОСОБА_1 був повідомлений шляхом направлення йому судової повістки за місцем проживання рекомендованим листом з повідомленням, яку отримав відповідно 03 грудня 2014р. З поштового повідомлення, пояснень ОСОБА_1, слідує, що відповідач судову повістку отримав особисто. А отже, відповідач мав реальну можливість повідомити суд про свою позицію щодо позову, надати необхідні на його думку докази, або ж повідомити суд про неможливість бути присутнім в судовому засіданні, чи про відкладення розгляду справи.

Проте, ОСОБА_1 свідомо проігнорував виклик до суду, про причини неявки суд не повідомив, що на думку суду свідчить, про зловживанням останнім своїми процесуальними обов»язками та правами.

А тому, доводи відповідача, про те, що такий в судове засідання не з»явився у зв»язку з тим, що перебував у відрядженні, суд не знаходить підставними і розцінює такі як зловживання відповідачем своїми правами, оскільки останнім, доказів, які б стверджували дані факти надано не було.

Відповідач, будучи у встановленому законом порядку заздалегідь повідомленим про час та місце розгляду справи, мав можливість реалізувати свої процесуальні права. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причин ухилення від участі в судовому засіданні, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Крім того, суд не знаходить такими, що мають істотне значення для правильного вирішення справи ті докази, на які ОСОБА_1 посилається, як на підставу своїх вимог. Зокрема, те, що позивач борг нарахував йому за спожитий газ у період з 20.08.2012 року. Так, при постановлені оспорюваного рішення суд керувався умови укладеного між сторонами договору від 20.08.2012р., згідно якого слідує, що на момент укладення такого відповідач мав борг перед позивачем. Згідно наданого розрахунку заборгованості слідує, що за період з 20.08.2012р. відповідачу плата за користування газом не нараховувалася.

При цьому, в ході розгляду справи, ОСОБА_1 визнав, що має борг перед позивачем, частину коштів на оплату якого вніс у жовтні 2012 року. На даний час борг ним повністю не погашено, питання щодо розірвання договору укладеного між сторонами 20.08.2012 р., чи визнання такого недійсним ним не піднімалось, договір на даний час є чинним.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що наведені відповідачем обставини не є підставою для скасування заочного рішення.

Керуючись ст. 231, 232 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення - залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуюча: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Борщівського районного суду О.А.Губіш