Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22ц/778/5203/ 2015 р.
Є.У.№318/563/15-ц
Головуючий у 1 інстанції: Васильченко В.В
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.

суддів: Подліянової Г.С.

ОСОБА_2

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 23 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства « Страхова компанія « Оранта Січ» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої в результаті ДТП.

В позові зазначає, що 15.042013 року приблизно о 14.00 годин ОСОБА_3, керуючи автомобілем «ЗАЗ ТF48YP» реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Камянка-Дніпрвська, по вул. Чкалова в районі центрального ринку скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_4, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження середньої ступені тяжкості. Своїми діями ОСОБА_3 порушила пункт 12.3 Правила безпеки дорожнього руху. Вироком Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 02.12.2014 року ОСОБА_3 була визнана винною у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та їй було призначено покарання у виді штрафу в сумі 3400 грн. з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. Протиправними діями ОСОБА_3 позивачу була заподіяна матеріальна шкода на загальну суму 27 745,51 грн. Окрім цього вважала, що протиправними діями відповідача їй була завдана і моральна шкода, яку вона оцінює в 30 000 грн. 15.07.2015 року ОСОБА_4 позовні вимоги уточнила, відмовившись від претензій до страхової компанії, та остаточно просила стягнути з ОСОБА_3 на свою користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 11817 грн. 52 коп. та 29 192 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди..

Ухвалою Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 23 липня 2015 року провадження в частині заявлених позовних вимог ОСОБА_4 до ПАТ « Страхова компанія « Оранта Січ» закрито.

Рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 23 липня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_4, матеріальні збитки в розмірі 2517 грн. 50 коп. та моральну шкоду в розмірі 9 000 грн. 00 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позову у повному обсязі ОСОБА_4 зазначає, що суд безпідставно відмовив їй у відшкодування витрат на лікування, транспортних витрат, страхових внесків та внеску до благодійного фонду, на оплату послуг адвоката, визначений судом розмір моральної шкоди в повній мірі не компенсує їй фізичні і моральні страждання, яких вона зазнала після аварії.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з неї матеріальну і моральну шкоду. Вважає, що обов'язок по її відшкодуванню повинен бути покладений на страхову компанію, оскільки понесені потерпілою збитки не перевищують суми страхового ліміту. З цих підстав просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4Г підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4 і покладаючи обов'язок відшкодувати матеріальну і моральну шкоду, заподіяну здоров'ю потерпілої, на ОСОБА_3П, суд виходив з положень ст.ст.1166, 1167 ЦК України.

Проте повністю з висновками суду не можна погодитися.

Факт заподіяння шкоди здоров'ю ОСОБА_4 у вигляді тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості при дорожньо-транспортній пригоді за викладених у рішенні обставинах не оспорюється сторонами.

Судом встановлено, що 14 квітня 2013 року близько о 08 годині 30 хвилин ОСОБА_3, керуючи автомобілем ЗАЗ ТF48YR реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Чкалова в м. Камянська-Дніпровська, Запорізької області, з боку вул. Смирнова у напрямку вул. Осипенко, діючи в порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_4, в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді пошкодження ПКС, медіального меніска лівого колінного суглоба, хонромаляцію медіального виростка стегна і великогомілкової кістки., які згідно висновку експерта кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

ОСОБА_3 була визнана винною у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та їй було призначено покарання у виді штрафу в сумі 3400 грн. з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

ОСОБА_4 понесла витрати на своє лікування і реабілітацію, які були компенсовані страховою компанією у липні 2015 року на суму 16160.09 грн. та моральної шкоди у розмірі 808.00 грн. ( а.с. 112).

У липні 2015 року позивач уточнила позовні вимоги в якій вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 11817 грн. 52 коп. та моральної шкоди в сумі 29192 грн. предявила тільки до ОСОБА_3 ( а.с. 106-108).

Цивільна відповідальність ОСОБА_3 при експлуатації транспортного засобу марки ЗАЗ АР 5226 СВ , застрахована в ПАТ "СК "Орната-Січ" згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/ 9906281 від 27.12.2012 року

Згідно із ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

За правилами ст. 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 ст.13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

Пунктами 22.1, 22.3 ст. 22 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 23 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана: з лікуванням потерпілого; з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; із стійкою втратою працездатності потерпілим; із смертю потерпілого.

Статтею 24 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до підпункту 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди учасник такої пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2010 року (справа № 6-1ц10), яка є обов'язковою для всіх судів України відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування і виконання чи невиконання нею обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка.

Проте суд, вирішуючи спір і покладаючи обов'язок по відшкодуванню майнової шкоди на ОСОБА_3, яка заперечувала проти позову з підстав того, що її цивільна відповідальність при використанні автомобіля, за участю якого сталося ДТП, застрахована на підставі договору № АВ/9906281 від 27.12.2012 року, укладеного з ПАТ СК "Оранта Січ", не взяв до уваги, що ОСОБА_3 виконала вимоги ст. 33 Закону України "Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та умови договору, повідомила страхову компанію про ДТП в строки, передбачені законом, що не оспорювалося страховою компанією під час слухання справи у суді, яка в ході розгляду справи компенсувала витрати потерпілої на лікування, понесенні нею відповідно до розрахунку, який виконаний на підставі розрахунку директорва департамента мед страхування ОСОБА_5 від 24.06.2015 року розмір матеріальної шкоди у звязку з лікуванням згідно наданих позивачем документів склав 16160.09 грн., та моральна шкода в розмірі 5% від страхового відшкодування виплати за шкоду спричинену здоровю складає 808.00 грн. ( а.с. 118).

Під час ухвалення рішення судом не було враховано, що ліміт страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих відповідно до полісу № АВ/9906281 від 27.12.2012 року становить 100 000 грн. на одного потерпілого.

Отже витрати позивачки на покупку ендопротезу на суму 2500 грн., що не перевищує передбачений договором ліміт відповідальності страхувальника, не можуть бути відшкодовані за рахунок ОСОБА_3 Крім того, в суді апеляційної інстанції представник страхової компанії пояснив, що витрати позивачки на покупку ендопротезу в розмірі 2500 грн. входить в суму страхового відшкодування і були відшкодовані страховою компанією позивачці на підставі платіжного доручення від 08 липня 2015 року , що не заперечувалося ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи зазначене, суд дійшов помилкового висновку про покладення обов'язку з відшкодування завданої шкоди на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки цивільно-правова відповідальність його була застрахована, і відповідач може відповідати за заподіяну ним шкоду тільки у розмірі, який перевищує ліміт відповідальності страховика.

За таких обставин відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 в частині відшкодування витрат на покупку ендопротезу у червні 2013 року у розмірі 2500 грн. Вказані витрати не перевищують страхового ліміту і були добровільно компенсовані страховою компанією в ході розгляду справи судом першої інстанції, а тому в зазначеній частині судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у позові.

Судом обґрунтовано залишені без задоволення вимоги потерпілої до відповідача по відшкодуванню витрат на бензин та автобусні квитки за недоведеністю. Копії фіскальних чеків на підтвердження факту придбанння бензину не свідчать про те, що вказані витрати були понесені потерпілою на транспортування до лікувального закладу. Ні позовна заява, ні апеляційна скарга позивача не містять детального обґрунтованого розрахунку із зазначенням маршруту, його довжини і кількості бензину, необхідного для заправки транспортного засобу, тощо. В засіданні апеляційного суду апелянт також не змогла детально обґрунтувати понесені нею транспортні витрати.

Не ґрунтуються на вимогах закону вимоги потерпілої про відшкодування витрат, понесених нею у зв'язку із укладанням договорів добровільного страхування медико-соціальної допомоги в період знаходження в лікувальних закладах. Страхові внески не являються шкодою в розумінні ст.22 ЦК України і обов'язок по їх відшкодуванню не може бути покладений ні на заподіювача шкоди, ні на його страховика.

Судом також обґрунтовано відмовлено в задоволенні вимоги позивача до відповідача по відшкодуванню витрат на оплату адвоката по кримінальній справі, оскільки вони не можуть відноситись до шкоди, яка завдана злочином в розумінні ст. ст. 23, 1166 ЦК України. Крім того, позивачем не надано належних доказів щодо сплати цих коштів.

Рішення в частині визначення судом моральної шкоди оскаржується як позивачем, так і відповідачем .

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ "Страхова компанія "Оранта-Січ" на відшкодування моральної шкоди в межах страхового ліміту сплатила позивачу 808 грн. (а.с. 118).

Суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 та ч. 2 ст. 1168 ЦК України, що не суперечить ст.1194 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей особи.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 (зі змінами до пункту 9 внесеними постановою від 25.05.2001 р. № 5), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру - немайнових втрат(їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції не в повній мірі врахував перенесені ОСОБА_4 фізичні та душевні страждання, яких вона зазнала через аварію і тілесні ушкодження, наслідки таких ушкоджень, глибину її страждань, тривалість лікування та потребу лікування в подальшому та інші обставини, що не відповідає вимогам ст. ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, роз'ясненням, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Визначений судом першої інстанції розмір морального відшкодування в сумі 9 000 грн., на думку судової колегії, не являється достатньою компенсацією і не відповідає принципу розумності і справедливості. Враховуючи тяжкість травм потерпілої, тривалість її лікування, інші негативні наслідки колегія вважає за необхідне визначити розмір морального відшкодування, який підлягає стягненню з власника джерела підвищеної небезпеки, у сумі 14 000 грн.

За таких обставин оскаржуване судове рішення в частині відшкодування моральної шкоди на підставі ст.309 ЦПК України підлягає скасуваннню, з ОСОБА_3 на користь потерпілої від ДТП ОСОБА_4 підлягає стягненню 14 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В решті рішення суду є законним та обґрунтованим, тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 23 липня 2015 року у цій справі в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 2500 грн. та моральної шкоди в розмірі 9000 грн. скасувати. В цій частині ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 2500 грн. 00 коп. відмовити.

Позов ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 14000 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте воно може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: