провадження № 2/760/7705/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 року м. Київ

Соломянський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

За участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,

За участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Девятої Київської державної нотаріальної контори про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобовязання вчинити дії, ухвалив таке рішення.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

02.10.2015 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 юстиції України, Девятої Київської державної нотаріальної контори, у якому просила визнати незаконною та скасувати постанову державного нотаріуса Девятої Київської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобовязати Девяту Київську державну нотаріальну контору вчинити дії з видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину після померлої 21.09.2014 ОСОБА_4; визнати ОСОБА_1 такою, що є власником земельної ділянки площею 0,0501 га, кадастровий номер :72:519:0037, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ватутіна, 19 у порядку спадкування за померлою 21.09.2014 ОСОБА_4

Суд за клопотанням позивача у порядку статті 33 ЦПК замінив відповідача ОСОБА_3 юстиції України на Головне територіальне управління юстиції у м. Києві.

Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 21.09.2014 померла її мати ОСОБА_4

Позивач, як єдиний спадкоємець, звернулася до Девятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка складається із земельної ділянки площею 0,0501 га, кадастровий номер :72:519:0037, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ватутіна, 19.

Проте, державний нотаріус ОСОБА_5 своєю постановою від 02.10.2015 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що на земельну ділянку накладено арешт.

Позивач вважає зазначену постанову неправомірною, оскільки арешт накладено на іншу земельну ділянку, площею 0,084 га, кадастровий номер :72:329:028, яка знаходиться за адресою: м. Київ, провул. Ватутіна, 19.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, хоча були повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

На підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 033737 від 06.03.2012 ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,0501 га, кадастровий номер :72:519:0037, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ватутіна, 19 (а.с. 9).

21.09.2014 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК № 311932, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с. 8).

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4, що встановлено на підставі свідоцтва про народження серії І-ЯР № 093239 від 29.06.1961, свідоцтва про одруження серії ІІ-ЯР № 0336204 від 23.12.1966, свідоцтва про одруження серії ІІ-ЯК № 0666936 від 20.10.1972 (а.с. 70, 72, 73).

Позивач є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 29.10.1992 державним нотаріусом Девятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 (а.с. 69-70).

ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняла спадщину, подавши відповідну заяву 07.11.2014 до Девятої Київської державної нотаріальної контори (а.с. 67).

02.10.2015 державний нотаріус Девятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 своєю постановою відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться у м. Києві, вул. Ватутіна, 19, та свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що знаходиться у м. Києві, вул. Ватутіна, 19, після смерті її матері ОСОБА_4 (а.с. 62).

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» «Нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності».

Згідно з частиною першою статті 7 цього Закону «нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій».

Одним із видів нотаріальних дій, які вчиняють нотаріуси, є видача свідоцтв про право на спадщину (пункт 3 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Нотаріуси вчиняють нотаріальні дії відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом ОСОБА_3 юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в ОСОБА_3 юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (пункт 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту (пункт 4.17 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

З матеріалів справи випливає, що нотаріус на підставі витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів встановив, що на земельну ділянку по вул. Ватутіна, 19 накладено арешт на підставі постанови слідчого про визнання речовими доказами та накладення арешту від 20.07.2010 (а.с. 84).

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 48697915, зробленою на запит суду із зазначенням у параметрах пошуку кадастрового номеру земельної ділянки: :72:519:0037, у типі обтяження також значиться арешт нерухомого майна (а.с. 87-88).

Встановивши зазначені обставини, державний нотаріус правомірно відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі пункту 1 частини першої статті 49 Закону «Про нотаріат», відповідно до якого нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.

Позивач посилався на лист Слідчого відділу СБУ від 17.09.2015 № 51/12-8537, у якому зазначено, що було накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером: :72:329:0028, площею 0,084 га, яка розташована по провулку Ватутіна, 19 у м. Києві, а земельна ділянка з кадастровим номером: :72:519:0036, площею 0,0502 га, яка розташована по вул. Ватутіна, 19 у м. Києві, не є обєктом злочинних дій, тобто речовим доказом у кримінальних провадженнях, у звязку з чим арешт на неї не накладався (а.с. 11).

Суд не враховує посилання позивача на зазначений лист, оскільки у ньому йдеться про земельну ділянку з кадастровим номером: :72:519:0036, площею 0,0502 га, тоді як предметом розгляду у цій справі є земельна ділянка з кадастровим номером: :72:519:0037, площею 0,0501 га.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК «суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі».

Звертаючись до суду, позивач просив захистити свої права шляхом визнання постанови державного нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом протиправною та зобовязати вчинити дії з видачі свідоцтва.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зазначає, що позивач обрав неправильний спосіб захисту порушеного права, тобто такий, що не відповідає специфіці правовідносин, що виникли. Тому, зясувавши характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача, суд дійшов висновку про неможливість його захисту в обраний позивачем спосіб.

Визнання позивача власником земельної ділянки узагалі не відповідає способам захисту, передбаченим статтею 16 ЦК.

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтею 16 ЦК, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом ОСОБА_3 юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованим в ОСОБА_3 юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Девятої Київської державної нотаріальної контори про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобовязання вчинити дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Соломянський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко