АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1557/15 Доповідач - Козак І.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Козака І.О.

суддів - Хома М. В., Загорський О. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2 та його представника

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на сина ОСОБА_3, 28.01.2004р.н., щомісячно в твердій грошові сумі по 800 грн., до досягнення ним повноліття.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 03.11.2015р. позов задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20.10.2015р. та до досягнення ним повноліття. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_2 в дохід держави 487,20грн. судового збору.

Звертаючи увагу на порушення судом норм матеріального та процесуального права, з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_2, в якій просить рішення суду від 03.11.2015р. скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково, а саме: стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частин усіх видів його заробітку щомісячно та до досягнення ним повноліття.

Зокрема, апелянт зазначає, що при ухваленні рішення суд не врахував його матеріальне становище, необхідність здійснення догляду за матірю, з якою він проживає. Крім того, ОСОБА_1 не надано доказів, які б свідчили про наявність підстав для стягнення аліментів саме в розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, 10.08.2004р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який було розірвано 23.01.2008 згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-ИД №019239 (а.с.4).

28 січня 2014 року у сторін народився син ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації народжень 19.02.2004р. зроблено актовий запис №05(а.с.5).

Син, ОСОБА_3, 2004р.н., проживає разом з матірю в с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується довідкою №1220 від 07.10.2015р. виданою виконкомом Настасівської сільської ради.

Згідно довідки про доходи №4, виданої ТОВ "Укр-Петроль" 30.09.2015р., ОСОБА_2 працює у ТОВ "Укр-Петроль" на посаді помічника оператора та його дохід за період з 01.06.2015р. по 30.09.2015р. становить 5050 грн. (4593,83 коп. з відрахуванням податку з доходів фізичних осіб) (а.с.9).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено будь-яких доказів про те, що ОСОБА_2 не може надавати утримання своєму неповнолітньому сину.

Проте з таким висновком колегія апеляційного суду погоджується не в повній мірі.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому за змістом ч. 1 ст. 184 СК України визначення судом розміру аліментів у твердій грошовій сумі можливе лише за обставин, які мають істотне значення, зокрема у разі нерегулярного мінливого доходу платника аліментів, отримання ним доходу в натурі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 має постійне місце роботи помічник оператора в ТОВ "Укр-Петроль", із середньомісячною заробітною платою 1262,50 грн.

Згідно довідки №274 від 11.11.2015р., виданої Марянівською сільською радою, ОСОБА_2 проживає із свою матірю ОСОБА_4, 1942р.н. та здійснює за нею догляд (а.с.20).

Водночас, суду не надано жодних доказів матеріального становища дитини, доходів ОСОБА_1

Так як, ОСОБА_2 має стабільну роботу в ТОВ "Укр-Петроль" та регулярний дохід із щомісячною виплатою заробітної плати, обґрунтованим є висновок суду про присудження стягнення аліментів на утримання дитини у частці від заробітку.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, у звязку із застосуванням норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст.182-184 СК України), суд може змінити спосіб присудження аліментів, визначивши розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача (враховуючи правову позицію Верховного суду України у справі №6-143цс13 від 05.02.2014р.).

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи відсутність жодних доказів матеріального становища ОСОБА_1, а відповідно і дитини, яким відповідно також обґрунтовується заявлений в позовних вимогах розмір аліментів, зважаючи на матеріальне становище відповідача платника аліментів, обовязок обох батьків утримувати дитину, колегія суддів приходить до висновку про невідповідність визначеного судом першої інстанції розміру аліментів фактичним обставинам справи.

При цьому, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК., а тому колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити, зменшивши розмір присуджених аліментів з 1/2 частини заробітку, до 1/3 частини усіх видів заробітку.

Згідно ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 листопада 2015 року змінити.

Зменшити розмір стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина та замість 1/2 частини усіх видів заробітку стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2; с. Настасів, Тернопільського району, Тернопільської області) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частин усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із 20 жовтня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5