ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 жовтня 2015 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді: Бутенка В.О.,
при секретарі: Литвиненко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків завданих злочином та моральної шкоди,-
15 липня 2015 року до суду звернувся ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної злочином. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, 25.03.2014 року в його будинку, який знаходиться по провулку Пушкіна, 19 у селі М. Офірна Фастівського району, відповідачами було вчинено крадіжку. Під час досудового розслідування відповідачі зізнались у вчиненні злочину та повідомили про відшкодування завданої шкоди. В звязку з чим, 25 грудня 2014 року позивач та відповідачі уклали договори позики, за умовами якого, ОСОБА_2 зобовязався повернути позивачу грошові кошти у розмірі 3350 грн. до 1 травня 2015 року, ОСОБА_4, яка діяла в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 зобовязалась повернути грошові кошти у розмірі 2700 грн., також до 1 травня 2015 року. На вимоги добровільно повернути борг, відповідачі, посилається на відсутність коштів та уникають зустрічі, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Крім цього позивач вважає, що йому завдано моральну шкоду, яку оцінюю в 3700 грн., з кожного з відповідачів, оскільки внаслідок злочинних дій відповідачів він і його родина зазнали значних моральних страждань і хвилювань та втрат немайнового характеру, істотних вимушених змін у своїх життєвих і суспільних стосунках.
Позивач в судове засідання не зявився надіслав заяву в якій просив позов задовольнити, справу розглядати без його участі.
ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, повідомлявся судом належним чином.
ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечувала, повідомила, що не є законним представником неповнолітнього сила ОСОБА_3, тому що останній досяг повнолітнього віку і проживає окремо.
Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано винними у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 289, ч.3 ст. 185 КК України. Потерпілим у даному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_1, якому завдана шкода не відшкодована (а.с.7).
Відповідно до листа МОУ ГВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь» пенсіонер МОУ ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на стаціонарному лікуванні в ГАМКЦ «ГВКУ» МО України з 25.11.2014р. по 05.12.2014 р. (а.с. 3).
Згідно розписок ОСОБА_2 зобовязується відшкодувати ОСОБА_1 за нанесену шкоду його будинку та здоровю, а також моральних збитків в розмірі 3350 гривень до 01 травня 2015 року. ОСОБА_5 відшкодувала збитки частково в розмірі 500 гривень за дії свого сина ОСОБА_3 та зобовязується віддати 2700 гривень до травня 2015 року ОСОБА_1 (а.с. 5,6).
Відповідно до частини третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статей 1166, 1192 Цивільного кодексу України шкода, заподіяна майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, та в розмірі реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Враховуючи, що матеріальні збитки завдані позивачу не відшкодовані, відповідачі вину визнали, але зобовязання про відшкодування шкоди згідно розписок не виконали, тому суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню.
Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно із п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи доведеність вини відповідачів у завданні позивачу шкоди, ступінь страждань ОСОБА_1 та інших негативних явищ, заподіяних позивач, виходячи із засад розумності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди.
Статтею 34 ЦК України визначено, що повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).
Оскільки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, на момент предявлення позову досяг повноліття, тому він особисто несе відповідальність за вчинені ним дії.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1166, 1167, 1177, 1191, 1192 Цивільного кодексу України, Постанова Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст.212-215, 224-226ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків завданих злочином та моральної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 3350 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3700 гривень.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в розмірі 2700 гривень.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у розмірі 3700 шривень.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 судовий збір на користь держави у розмірі 243,60 грн.
Стягнути з ОСОБА_2, 10.09.1995р.н., судовий збір на користь держави у розмірі 243,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя