Справа № 199/4992/15-ц
02 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
Головуючий-суддя Богун О.О.
При секретарі Хлус Ю.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в обґрунтування своїх вимог зазначивши, що з 4 грудня 1992 року вона перебувала у з відповідачем ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі.
До січня 2007 року вони з ОСОБА_2 проживали разом, вели спільне господарство. У січні 2007 року відповідач виявив намір залишити її. У зв'язку з тим, що їхня сім'я розпалася, вони з відповідачем за взаємною згодою продали належний їм будинок №263-б по вул. Житомірській у м. Дніпропетровську. На свою частку грошей згідно договору купівлі- продажу від 18 липня 2007 року, посвідченого ОСОБА_3 нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, купила собі і сину 28/100 частини домоволодіння за № 63 по вул. Красносельській у м. Дніпропетровську.
У серпні 2007 року відповідач повернувся до неї і запропонував поновити їхні сімейні стосунки і попросив зареєструвати його у її будинку. На що вона і зареєструвала його в належній їй частині житлового будинку № 63 по вул. Красносельській у м. Дніпропетровську, де він і зареєстрований до цього часу. Сімейне життя з відповідачем знову не склалося.
У березні 2010 року ОСОБА_2 залишив сім»ю, забравщи усі належні йому речі і до теперішнього часу у її будинку не проживає.
29 жовтня 2013 року їхній шлюб розірвано.
З березня 2010 року по теперішній час відповідач жодного дня у будинку не проживав, повернутися не намагався, речей його у будинку нема, участі в утриманні і ремонті будинку не приймає. Вона ніколи не чинила перешкод у поверненні і проживанні відповідача в ньому. При цьому з 2010 року вимушена оплачувати комунальні послуги за відповідача,що для неї важко.
Таким чином, залишивши у добровільному порядку жилу площу у будинку № 63 по вул. Красносельській у м. Дніпропетровську, і не проживаючи в ньому без поважних причин 5 років, відповідач ОСОБА_2, втратив право користування даною житловою площею і тому,згідно ст. 405 ЦК України повинен бути визнаний таким, що втратив право користування житлом, про що і просить суд постановити рішення.
У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала.
Відповідач належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.
За ухвалою суду справа розглянута за відсутності відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України заочно за наявних в справі доказів.
Дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку № 63 по вул. Красносельській у м. Дніпропетровську, що підтверджується договором купівлі-продажу від 18 липня 2007 року, посвідченого нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3.
Зі згоди позивача в будинку в 2007 році було прописано відповідача ОСОБА_2. На час реєстрації відповідача у вказаному будинку сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. На даний момент, та починаючи з 2010 року в даному житлі відповідач фактично не проживає, що підтверджується складним 21 червня 2015 року актом про те, що ОСОБА_4 в спірному житлі не проживає з березня 2010 року, затвердженого головою квартального комітету №29.
Таким чином судом встановлено, що відповідач з березня 2010 року у спірному будинку не проживає. Перешкод відповідачу для проживання за вказаною адресою ніхто не чинить. На даний час речей, які належать відповідачу, в будинку немає.
Судом також встановлено, що відповідач не несе жодних зобовязань щодо оплати житла та комунальних послуг. Не приймає участі в поточному ремонті жилого приміщення.
Таким чином, відсутність відповідача в спірному житловому приміщенні постійний характер, а підстав для визнання причин його відсутності поважними немає.
Згідно зі ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається право користування жилим приміщенням протягом шести місяців.
Згідно зі ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Суд, оцінюючи усі зібрані по вищевказаній справі докази вважає доведеним факт не проживання відповідача у вищевказаному будинку понад шість місяців, тому вважає можливим задовольнити позов та винести рішення, яким визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку №63 по вулиці Красносельській в м. Дніпропетровську.
Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України ст...ст.10, 11, 60, 88, 169, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України суд, -
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку №63 по вулиці Красносельській в м. Дніпропетровську.
На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Відповідач, який не зявився у судове засідання, може подати до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.