Справа № 303/3106/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

04 грудня 2015 року м. Ужгород

Колегіясуддівсудовоїпалати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатськоїобласті в складі:

головуючої Готра Т.Ю.,

суддів Леска В.В., Кожух О.А.

при секретарі Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах ОСОБА_2, на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції, 3-х осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на автомобіль та звільнення його з-під арешту,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, в інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30 вересня 2015 року, яким у позові ОСОБА_2 до МВ ДВС Мукачівського МРУЮ, 3-х осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на автомобіль та звільнення його з-під арешту - відмовлено.

У апеляційній скарзі просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, і ухвалити нове, яким його позов задовольнити.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль марки Volkswagen Transporter, 1999 року випуску, білого кольору, кузов/шасі № WV1ZZZ70ZYH024501, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований Мукачівським РЕП Мукачівського МРВ ДАІ УМВС України в Закарпатській області, належить на праві власності ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № АОС006259(а.с.32).

16.01.2007 року ОСОБА_4 видав на імя ОСОБА_3 і ОСОБА_5 довіреність на керування та розпорядження належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АОС 006259, автомобілем марки Volkswagen Transporter, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Довіреність видана без визначення строку її дії та дійсна до її припинення, з правом виїзду за кордон України і правом передоручення повноважень третім особам (а.с.33). В свою чергу ОСОБА_3, відповідно до довіреності від 06.02.2013 року, уповноважив ОСОБА_2 і ОСОБА_6 розпоряджатися від його імені транспортним засобом марки Volkswagen Transporter, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.34).

Постановою старшого державного виконавця МВ ДВС Мукачівського МРУЮ від 17.08.2015 року з примусового виконання виконавчого листа №2/707/2321/11, виданого Мукачівським міськрайонним судом 10.12.2013 року про стягнення солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість в розмірі 461105,98 грн., - накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_4С.(а.с.75).

Позивач ОСОБА_2 посилаючись на укладення письмового договору купівлі-продажу автомобіля між ним і ОСОБА_3, якому він сплатив 30000 грн., вважає, що вказаний автомобіль належить йому на праві власності. Однак, у звязку з накладенням державним виконавцем арешту на цей автомобіль порушується його право власності на користування та розпорядження належним йому майном, право власності на яке не визнається, тому просив визнати за ним право власності на вказаний автомобіль та зняти арешт з автомобіля, виключивши його з-під опису та арешту.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив із того, що не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на автомобіль з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. ст.638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За змістом ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Чинним законодавством не встановлено, що договори купівлі-продажу автомобіля підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню.

Як на доказ укладення між ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 і ОСОБА_2 договору в суді апеляційної інстанції представником ОСОБА_2 - ОСОБА_1 був наданий письмовий договір купівлі-продажу автомобіля від 06 лютого 2013 року, згідно якого продавець ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 передав у власність, а покупець ОСОБА_2 прийняв автомобіль марки Volkswagen Transporter, 1999 року випуску, білого кольору, кузов/шасі № WV1ZZZ70ZYH024501, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що перебуває на обліку в Мукачівському МРВ.

За домовленістю сторін, враховуючи технічний стан автомобіля, сторони погодили, що ціна цього автомобіля складає 30000 (тридцять тисяч) гривень, та стверджується розпискою. Оригінал розписки додано до договору, згідно якої ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 кошти за вказаний автомобіль в сумі 30000 гривень, в чому і розписався.

Однак, відповідно до п.п.7, 8 постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» (в редакції чинній на час розгляду справи судом першої інстанції та ухвалення рішення), - власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобовязані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою : довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана субєктом господарювання, діяльність якого повязана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби.

Однак, в порушення вимог зазначеної постанови позивачем ОСОБА_2 вказаний автомобіль зареєстрований не був. А укладений між ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 і ОСОБА_2 договір купівлі-продажу автомобіля від 06 лютого 2013 року не відповідає формі, встановленій для таких договорів наведеною постановою Кабінету Міністрів України від 7.09.1998 року №1388, а тому не може створювати у його сторін будь-яких прав і обовязків, в тому числі бути підставою для набуття позивачем права власності на вказаний транспортний засіб.

Оскільки позовна вимога ОСОБА_2 про зняття арешту з автомобіля, накладеного МВ ДВС Мукачівського МРУЮ по виконавчому провадженню відносно ОСОБА_4, і виключення його з-під опису та арешту є похідною від вимоги про визнання права власності на автомобіль, яка не підлягає задоволенню, тому суд першої інстанції правильно відмовив у її задоволенні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст. 308 ЦПК України підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга ОСОБА_2 відхиленню, оскільки суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Мукачівськогоміськрайонного суду від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча

Судді