18.12.2015 Єдиний унікальний номер 205/6433/15-ц
Справа № 2/205/2894/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Шавули В.С.

при секретарі Перцевій М.В.

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, третя особа: Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 27 серпня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпропетровської міської ради, третя особа: Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом (а.с.2-5).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його батькам - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1.

За рахунок спільних коштів подружжя повністю виплатили пайовий внесок на квартиру АДРЕСА_1, житлово-будівельного кооперативу №148 «Связист».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину, що відкрилась у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. За життя вона склала заповіт, яким усе своє майно заповіла позивачу, який після її смерті належним чином прийняв спадщину. Звернувшись до нотаріальної контори з приводу одержання свідоцтва про право на спадщину, позивач отримав від нотаріуса відмову, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 70,2 кв.м., житловою площею 44,9 кв.м., яка складається з: 1-коридор, 2-туалет, 3-ванна, 4-кухня, 5,6-кладові, 7,8,9-житлові, І-балкон, ІІ-лоджія, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач в судове засідання не з'явився. До суду надав письмову заяву, у якій не заперечував проти розгляду справи без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.85).

Відповідач в особі свого законного представника, в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить письмова розписка представника в матеріалах справи (а.с.83). Про причини неявки свого представника не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без участі свого представника не надсилав.

Третя особа - Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. До суду надіслала заяву про розгляд справи за відсутності свого представника у зв'язку із виробничою завантаженістю (а.с.80).

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що із 06 листопада 1962 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.7). Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син - ОСОБА_1 (а.с.6,8).

На підставі списку членів Житлово-будівельного кооперативу №148 «Связист», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали право на вселення у квартиру АДРЕСА_1», пайовий внесок за яку виплатили у повному обсязі, що посвідчується довідкою ЖБК №148 «Связист» від 26.02.2011 року (а.с. 8,10).

Згідно ст. 15 Закону України «Про власність» (в редакції 1992 року), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

За змістом ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю та ст. 16 Закону України «Про власність» (в редакції 1992 року), майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Оскільки пай, внесений подружжям ОСОБА_4 в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах, за правилом ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю, їх частки у праві спільної сумісної власності визнаються рівними.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12), спадщину після смерті якого фактично прийняла його дружина - ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла (а.с.11), яка за життя склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 (а.с.13).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як зазначено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За ст. 1233 ЦК України, заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Як вбачається із матеріалів витребуваної судом спадкової справи №641/2012р., ОСОБА_1 вчасно звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті матері. Але, державним нотаріусом Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно (а.с.56-63).

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Згідно п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Встановлено, що свідоцтв про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1, ОСОБА_1 не видавалось, але він вважається таким, що прийняв спадщину у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, законними, в повному обсязі доведеними, а тому за позивачем слід у судовому порядку визнати ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на квартиру АДРЕСА_1

На підставі викладеного та керуючись листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, Законом України «Про нотаріат», ст. 1216, 1217, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 5, 6, 10, 11, 57-60, 197, 209, 212, 213-215, 218, 222 ЦПК України, суд, ?

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, третя особа: Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 70,2 кв.м., житловою площею 44,9 кв.м., яка складається з: 1-коридор, 2-туалет, 3-ванна, 4-кухня, 5,6-кладові, 7,8,9-житлові, І-балкон, ІІ-лоджія.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.С. Шавула