справа № 361/7214/15-ц
провадження № 2/361/3439/15
23 грудня 2015 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого-судді Дутчака І.М.,
при секретарі Павловій О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи зменшення та уточнення позовних вимог, просить визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1
В обґрунтування позову зазначала, що із 2006 року вона проживала однією сім'ю без реєстрації шлюбу з відповідачем ОСОБА_4 у належній їй на праві власності квартирі АДРЕСА_1. 04 грудня 2009 року вона зареєструвала останнього у даній квартирі, де вони разом проживали та вели спільне господарство.
У серпні 2013 року ОСОБА_4 відмовився проживати із нею спільно в подальшому та вибув із належної їй квартири. З того часу відповідач у квартирі не з'являється та не проживає, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 02 жовтня 2015 року, тому згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України він втратив право користування цим жилим приміщенням.
Позивач ОСОБА_3 у суді позов підтримала, дала аналогічні пояснення, просила позовні вимоги задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_4 повторно у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила.
Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Заслухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 03 січня 1997 року позивачу ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності із ОСОБА_5 належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1
Із 2006 року позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу у вказаній вище квартирі та вели спільне господарство. 04 грудня 2009 року у даній квартирі зареєстровано місце проживання відповідача. У серпні 2013 року сторони припинили сумісне проживання та ведення спільного господарства, у зв'язку з чим ОСОБА_4 забрав свої речі та вибув із квартири. З того часу він у квартирі не проживає.
Із акта обстеження житлово-побутових умов, складеного 02 жовтня 2015 року депутатом Броварської міської ради Київської області ОСОБА_6, вбачається, що відповідач ОСОБА_4 зареєстрований у належній позивачу ОСОБА_3 квартирі, проте протягом останніх двох років у даній квартирі він не проживає, відносин із позивачем ОСОБА_3 не підтримує, його особисті речі у цій квартирі відсутні.
Свідок ОСОБА_7 у суді показала, що вона є сусідкою позивача ОСОБА_3, проживає у квартирі АДРЕСА_2 Із кінця 2005 року позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу у належній позивачу квартирі та вели спільне господарство. Із серпня 2013 року сторони спільно не проживають. У лютому 2014 року відповідач забрав усі особисті речі з цієї квартири та переїхав до своїх батьків.
За змістом ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
У ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно із ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Факт непроживання відповідача ОСОБА_4 більше одного року без поважних причин у належній позивачу ОСОБА_3 квартирі АДРЕСА_1 знайшов своє підтвердження в суді, тому позов підлягає задоволенню.
Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.
На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 169, 209, 212 - 215, 224, 226 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд.
Суддя Дутчак І. М.