Справа № 131/840/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.07.2015

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

Головуючого судді Димбіцького Ю.В.

при секретарі Телевань С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що відповідач ОСОБА_2 є батьком їхнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Наразі син ОСОБА_4 є повнолітнім, він навчається у Вінницькому національному аграрному університеті. Повнолітній син, який продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, самостійно забезпечити її вона не в змозі.

Відповідач є працездатним, має працездатний вік, не є інвалідом., має у власності земельну ділянку (пай) та присадибну земельну ділянку, тому в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Відтак вона просить суд стягнути із ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. на місяць на період його навчання, але не довше, ніж до досягнення сином віку 23 років.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свої вимоги із викладених у позовній заяві підстав, при цьому змінила їх розмір, просить суд стягнути із ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі по 450 грн. на місяць на період його навчання, але не довше, ніж до досягнення сином віку 23 років.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовних вимог ОСОБА_1 не визнав, пояснивши, що вони є безпідставними, оскільки всупереч твердженню позивач він працює, отримує заробітну плату в розмірі по 455 грн. на місяць, інших доходів та вказаної у позовній заяві земельної ділянки (паю) у власності не має, відтак не може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Крім того, відповідач вважає, що ОСОБА_1 безпідставно вимагає стягнути із нього аліменти саме на її користь, оскільки не надала суду жодних доказів утримання нею повнолітнього сина. З огляду цього він просить суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог немає із наступних мотивів.

Правовідносини, що є предметом спору між сторонами у справі, регулюються сімейним законодавством України.

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Лише за наявності усіх передбачених ст.199 СК України умов, суд за приписами ст.ст.200, 182 СК України має визначити розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, при такому визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом на підставі досліджених доказів визнаються встановленими наступні обставини у справі: ОСОБА_3 народився 13 лютого 1995 року, його батьками є сторони у справі ОСОБА_2 і ОСОБА_1 (копії свідоцтва про народження та свідоцтва про встановлення батьківства на а.с.7, 8), наразі ОСОБА_3 є студентом денної форми навчання 3 курсу агрономічного факультету Вінницького національного аграрного університету, навчається за контрактом, термін його навчання із 1 вересня 2014 року по червень 2016 року (довідка навчального закладу на а.с.3), кошти на оплату навчання в липня 2014 року та у березні 2015 року вносились самим ОСОБА_3 (копії квитанцій на а.с.9), ОСОБА_2 наразі працює сезонним робітником в ТОВ «Гренвіс» с.Криштопівка Іллінецького району Вінницької області, розмір його заробітної плати становить 455 грн. 52 коп. на місяць (довідка роботодавця на а.с.20), ОСОБА_2 має у власності присадибну земельну ділянку загальною площею 0,3074 га, розташовану в м.Іллінці Іллінецького району Вінницької області, по вул.Жовтневій, 15 (довідка Іллінецької міської ради на а.с.21).

Оцінюючі такі перелічені вище зясовані в судовому засіданні обставини у справі в контексті наведених вище правових норм регулювання предмету спору, суд доходить наступних висновків.

Зазначені позивачем ОСОБА_1 у позовній заяві обставини відносно того, що відповідач ОСОБА_2 ніде не працює та має у власності земельну ділянку (пай) не підтверджені жодними належними допустимими доказами позивача і водночас спростовані доказами відповідача, відтак суд визнає їх не доведеними.

Офіційна заробітна плата відповідача ОСОБА_2 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Гренвіс» в розмірі 455 грн. 52 коп. на місяць наразі є єдиним достеменно встановленим джерелом його доходів, позаяк жодних доказів щодо будь-яких інших його таких джерел сторони суду не надали. Такий встановлений судом розмір єдиного щомісячного доходу відповідача ОСОБА_2 в сумі 455 грн. 52 коп. підтверджує його доводи на заперечення позовних вимог щодо обєктивної відсутності у нього можливості надавати матеріальну допомогу у виді аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, який продовжує навчання, оскільки він є значно меншим від встановлених у державі мінімального розміру заробітної плати та прожиткового мінімуму для повнолітньої працездатної особи.

Вимога позивача ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, саме на її користь не доведена позивачем жодними належними допустимими доказами на підтвердження фактичного самостійного її матеріального утримання сина.

Таким чином суд визнає встановленою обставину доводів відповідача на заперечення ним позовних вимог щодо відсутності у нього обєктивної змоги надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Оскільки така спроможність за приписом ст.199 СК України є обовязковою умовою для покладення на батька обовязку утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, її відсутність зумовлює висновок суду про необхідність відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, за безпідставністю позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.199 СК України, ст.209, 212 -215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Іллінецький районний суд.

Суддя Ю.В. Димбіцький