Справа № 462/7179/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

при секретарі Петришин Г.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 28.09.2015р. звернувся в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 32467 грн. 15 коп. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що згідно договору від 03.07.2007р. ОСОБА_1 було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. П.9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Проте відповідачка зобовязання по погашенню кредиту та сплаті визначених відсотків за користування кредитними коштами не виконує, а тому заборгованість за кредитом станом на 30.06.2015р. становить 48784 грн. 17 коп. Однак, рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 17.12.2010р. стягнуто на користь ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 03.07.2007р. у розмірі 18139, 27 грн., чому позивач, відповідно до умов договору, просить стягнути з відповідачки різницю, яка становить 32467 грн. 15 коп.

Представник позивача в судове засідання не зявився, але подав письмове клопотання, в якому позов підтримав повністю та просить розглядати справу у його відсутності, що суд вважає за можливе.

Представник відповідачки в судове засідання не зявився, але подав заяви, в яких просить відмовити позивачу у позові в звязку із спливом строку позовної давності та розглядати справу у його відсутності, що суд вважає за можливе.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Як встановлено судом, відповідачка 03.07.2007р. отримала в ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. П.9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк, про що сторони уклали заяву від 03.07.2007р. /а.с.12/ та Умови та правила надання банківських послуг /а.с.13-18/, проте ОСОБА_1 порушила взяті на себе, згідно кредитного договору, зобовязання, зокрема з 21.11.2008р. припинила погашення заборгованості за кредитом, а з 13.07.2009р. припинила сплату відсотків за користування кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості /а.с.9-10/.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 17.12.2010р. стягнуто на користь ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 03.07.2007р. у розмірі 18139, 27 грн. /а.с.6-8/.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта від 15.09.2015р. /а.с.11/ вбачається, що строк дії кредитної картки ОСОБА_1 07/09.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ч.3 ЦК України).

Відповідно до ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно Умов та правил надання банківських послуг, наданих позивачем, мінімальний обов'язковий платіж це розмір боргових зобов'язань позичальника, які щомісячно підлягають сплаті позичальником на протязі строку дії картки.

Відповідно до п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 даних Правил встановлено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Зі змісту п.5.4 даних правил вбачається, що строк погашення кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі «місяць».

Відповідно до п.9.4 Умов та правил надання банківських послуг обслуговування вбачається, що у разі наявності перевитрати платіжного ліміту по картці та непогашення його клієнтом на протязі шести місяців, картка закривається.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 258 ЦК України встановлено спеціальну позовну давність і, зокрема, до вимог про стягнення неустойки(штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Із заяви представник відповідачки від 09.11.2015р. вбачається, що він просить застосувати загальний строк позовної давності, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом пропустив такий /а.с.38/.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 р. у справі №6-14цс 14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього місяця дії картки.

Згідно із ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Загальна позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Із розрахунку заборгованості за договором від 03.07.2007р. вбачається, що останній платіж відповідачка здійснила у 2009р., а тому про невиконання відповідачкою договірних зобовязань ПАТ КБ «Приватбанк» стало відомо ще у 2009 р., тобто після несплати ОСОБА_1 чергового місячного платежу, і саме з цього часу почався перебіг строку позовної давності для звернення позивача за захистом порушеного права.

Крім того, матеріали справи не містять доказів про продовження строку дії кредитного договору, а також доказів того, що після закінчення строку дії платіжної картки відповідачка продовжувала нею користуватися або вона отримала у ПАТ КБ «Приватбанк» нову кредитну картку.

З даним позовом ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося лише 28.09.2015 року, тобто після спливу строку позовної давності.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до задоволення не підлягає за пропуском строку позовної давності, так як будь-яких поважних причин пропущення строку позовної давності позивачем не зазначається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України, ст.ст.11, 256, 257, 261, 267, 509, 526, 1054 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій цього рішення.

Суддя: