"03" вересня 2015 р.
Справа № 642/4239/15
№2/642/1148/15
Р ІШ Е Н Н Я

Іменем України

3 вересня 2015 року

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Клименко О. І.

при секретарі - Шаповал Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договір недійсним , суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати договір про розірвання договору купівлі - продажу квартири від 27.08.2008 року,укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що зареєстрований в реєстрі під № 4214 та посвідчений приватним нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_3 недійсним. Визнати за ОСОБА_1 право власності на трикімнатну квартиру №441 в будинку №7 по пров.Чередниченківському в м. Харкові, загальною площею 66,4 кв.м., житловою площею 51,8 кв.м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу квартири від 03.08.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 8009, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 та договору про розірвання договору купівлі продажу квартири від 27.08.2008 р., зареєстрованого в реєстрі за № 4214, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 28.07.2006 р. між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладеного договір купівлі - продажу нерухомого майна. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 у власність трикімнатну квартиру № 441 по пров.Чередниченківському,7 в м.Харкові . Вартість квартири за договором складала 303000 грн. 00 коп. Вказану суму, він сплатив в повному обсязі, ще до підписання договору, таким чином виконав усі покладені на нього договором обовязки. 27.08.2008 р. він та ОСОБА_2 уклали договір про розірвання договору купівлі продажу від 28.07.2006 року, за яким вказана квартира повертається у власність ОСОБА_2, а питання стосовно повернення грошових коштів було вирішено у складеній ОСОБА_2 розпискою. Відповідно до якої, ОСОБА_2 зобовязалась повернути ОСОБА_1 повну грошову суму коштів, отриманих нею за договором купівлі- продажу квартири, а саме суму в розмірі 303000 грн. 00 коп., на його вимогу. До моменту доки гроші не будуть повернути ОСОБА_1, він мав право мешкати в даній квартирі. Складання ОСОБА_2 даної розписки, було умовою згоди ОСОБА_1 на розірвання договору купівлі - продажу квартири від 28.07.2006 р. На даний час ОСОБА_1 фактично мешкає в квартирі № 441 по пров.Чередниченківському,7 в м.Харкові та зареєстрований в ній. Однак, відповідач ОСОБА_2 до сьогоднішнього дня не виконала покладені на нею зобов»язання по розписці, а саме не повернула ОСОБА_1 грошові кошти,які ним були сплачені за дану квартиру, при цьому договір про розірвання договору купівлі продажу від 28.07.2006 р. ними підписаний, і зі сторони відповідача ОСОБА_2 вбачаються підстави порушення умов його підписання, а саме не виконання розписки складеної від імені ОСОБА_2. Дії ОСОБА_2 порушують права ОСОБА_1 і він вважає, що з самого початку ОСОБА_2 не мала наміру на повернення сплачених ОСОБА_1 коштів за квартиру,відповідно до умов договору купівлі - продажу від 28.07.2006 року.

Представник позивача в судове засідання з»явилась. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Пояснення надала аналогічно обставинам викладеним в позові.

Представник відповідача в судове засідання з»явився. Проти задоволення позову заперечував в повному обсязі. Посилаючись на той факт , що договір про розірвання договору купівлі- продажу від 27.08.2008 року є дійсним, так як був укладений з дотриманням норм чинного законодавства та за волевиявленням сторін. Проти існування розписки від імені ОСОБА_2 не заперечував, однак пояснив, що на даний час ОСОБА_2 не має можливості виплатити ОСОБА_1 вказану суму грошей. Та зазначив, що до теперішнього час ОСОБА_1М мешкає в квартирі АДРЕСА_1, у звязку з чим будь які порушення його прав відсутні.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивачу ОСОБА_1 необхідно відмовити в повному обсязі, з наступних підстав.

Так, на підставі договору купівлі - продажу від 03.09.2004 року відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1.. Даний факт, вбачається також з витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

В судовому засіданні встановлено, що 28.07.2006 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 уклали договір купівлі - продажу нерухомого майна , відповідно до якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 придбав у власність трикімнатну квартиру № 441 по пров.Чередниченківському,7 в м.Харкові. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округ ОСОБА_3, реєстровий № 1591.

Відповідно до п.3 вказаного договору продаж зазначеної квартири відбувся за домовленістю сторін за 303000 грн.00 коп. , які ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняла , ще до підписання вказаного договору. Своїм підписом в договорі відповідач ОСОБА_2 підтвердила повний розрахунок за продану квартиру і відсутність щодо ОСОБА_1 будь яких претензій.

27.08.2008 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про розірвання договору купівлі - продажу квартири №441 по пров.Чередниченківському,7 в м. Харкові, відповідно до умов якого позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 діючи добровільно без будь якого тиску та примусу, з їх взаємної згоди розірвали договір купівлі - продажу від 28.07.2006 р. квартири № 441 по пров.Чередниченківському,7 в м. Харкові.

В судовому засіданні представник позивача посилався на той факт, що на передодні укладання даного договору про розірвання договору купівлі-продажу від 27.08.2006 року відповідачем ОСОБА_2 було складно розписку, відповідно до якої вона зобовязалась повернути ОСОБА_1 грошові кошти сплачені ним при укладанні договору купівлі - продажу від 28.07.2006 року ,як вартість за продану квартиру. Що і стало підставою для укладання договору про розірвання договору купівлі - продажу від 27.08.2008 р. . У звязку з чим, вважає, що позивач ОСОБА_1 уклав даний договір про розірвання договору купівлі продажу від 27.08.2008 р. маючи помилкове уявлення стосовно прав та обовязків сторін.

Відповідно до вимог ч.1,ч.3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вимогами чинного законодавства передбачено, що недійсність правочину може наступати лише за певні порушення закону. За ступенем недійсності правочину всі правочини поділяються на абсолютно недійсні з моменту їх вчинення (нікчемні) та відносно недійсні (оспорювані), які можуть бути визнані недійсними, але за певних умов.

Правовою підставою недійсності правочину визнається факт недодержання однією стороною чи всіма сторонами вимог, встановлених частинами 3, 5, 6 ст. 203 ЦК, тобто вимог щодо волевиявлення учасника правочину, щодо настання реальних правових наслідків правочину, та інше. Тобто порушення вимог закону, допущені стороною (сторонами) після укладення правочину, не можуть спричиняти його недійсність, а призводять до інших правових наслідків, передбачених законом.

Так, нікчемними, та оспорюваними зокрема, є правочини: укладені з недодержанням обов'язкової письмової форми, якщо недійсність прямо передбачена законом, наприклад, правочини щодо забезпечення виконання зобов'язань (ст. 547); укладені з недодержанням обов'язкової нотаріальної форми (ч. 1 ст. 219); укладені недієздатною фізичною особою (ст. 226); які порушують публічний порядок (ст. 228), вчинені : під впливом помилок (ст. 229); під впливом тяжкої обставини (ст. 233).

В даному випадку договір як купівлі- продажу від 28.07.2006 р. та і договір про розірвання договору купівлі - продажу від 27.08.2008 року укладений дієздатними особами, а саме сторонами по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, у письмовій формі та посвідчений нотаріусом. При цьому, суд звертає свою увагу на той факт, що в договорі про розірвання договору купівлі - продажу від 28.07.2008 року відсутня умова чи посилання на виконання зі сторони відповідача ОСОБА_2 будь-якого зобов»язання, як підстава для укладання даного договору

В судовому засіданні представник позивача, посилається саме на той факт, що даний договір про розірвання договору купівлі - продажу від 27.08.2008 року був укладений під впливом помилок, так як позивач ОСОБА_1 при його укладанні розраховував на повернення йому зі сторони відповідача ОСОБА_2 сплаченої ним вартості квартири при укладанні договору купівлі - продажу від 28.07.2006 р..

Однак, суд ставиться критично до даних пояснень представника позивача, так як президія ВССУ у своїх роз'ясненнях від 12.03.99 р. (з наступними змінами) "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними" фактично схвалили таку помилкову законодавчу позицію і зазначила, що за загальним правилом, невиконання чи неналежне виконання угоди не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання угоди недійсною, але законом можуть передбачатися випадки, коли порушення законодавства, допущені під час виконання договору, є підставою для визнання його недійсним (зокрема, пункт 5 ст. 27 ЗУ "Про приватизацію державного майна").

Як, встановлено в судовому засіданні і даний факт не спростовано сторонами позивач ОСОБА_1 до теперішнього часу мешкає в квартирі № 441 по пров.Чередніченківському,7 в м.Харкові. Зі сторони відповідача ОСОБА_2 будь-який натиск на нього щодо звільнення даної квартири відсутній.

Крім того, в судовому засіданні представником позивача не були зазначені конкретні правові підставі, з посиланням на чинне законодавства, на підставі яких на думку позивача ОСОБА_1 договір про розірвання договору купівлі - продажу від 28.07.2006 року, укладений 28.07.2008 року є недійсним .

На підставі, чого, суд приходить до висновку, що позиція представника позивача не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, посилання представника позивача як на підстави для застосування вимог ст.215 ЦК України не можуть бути прийняті судом до уваги, так як ст.215 ЦК України має вичерпний перелік умов на підставі яких правочину визнаються недійсними. Договір про розірвання договору купівлі - продажу квартири від 28.07.2006 року, укладений 28.07.2008 року був укладений сторонами відповідно до чинного законодавства за їх волевиявленням в письмовий формі та посвідчений нотаріусом, у звязку з чим суд не вбачає підстав для визнання його недійсним.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовна вимога позивача ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на квартиру № 441 по пров.Чередниченківському,7 в м.Харкові також не підлягає задоволенню, у звязку з тим, що відсутні правові підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на вказану квартиру,, так як на даний час договір купівлі-продажу від 28.07.2006 р.,на підставі якого ОСОБА_1 був власником зазначеної квартир розірвано.

На підставі ст.ст. 10, 11, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, ст. 202,203,215,216,229,230,653 ЦК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договір про розірвання договору купівлі - продажу квартири від 27.08.2008 року, який був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований під № 4214, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3 недійсним та визнання за ОСОБА_1 право власності на трикімнатну квартиру № 441 по пров.Чередниченківському,7 в м. Харкові відмовити.

Рішення по справі може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя О. І. Клименко