Справа № 442/6414/15 Головуючий у 1 інстанції: Івасівка А.П.
Провадження № 22-ц/783/7294/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Гірник Т.А.

суддів Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

секретар Симець В.І.

з участю представника заявників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 жовтня 2015 року у справі за скаргами ОСОБА_4 Мар"яни Михайлівни, ОСОБА_7, представника заявників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 - ОСОБА_6 про оскарження дій відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, з участю заінтересованої особи ОСОБА_8 про визнання неправомірними та скасування: постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, постанов про залучення працівників органів внутрішніх справ, постанов про залучення працівників КП "ЖЕО", актів державного виконавця про невиконання рішення суду, визнання неправомірними дій державного виконавця щодо звернення із поданням від 14.09.2015 року щодо порушення кримінальної справи, визнання неправомірними дій пов"язаних із виселенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 жовтня 2015 року у задоволенні об»єднаних в одне провадження скарг ОСОБА_4 Мар"яни Михайлівни, ОСОБА_7 представника заявників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 - ОСОБА_6 про визнання незаконними та скасування постанов державного виконавця, визнання незаконними дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області за яусчтю заінтересованої особи стягувача - ОСОБА_8 про визнання неправомірними та скасування: постанови про відкриття виконавчого провадження, постанов про залучення працівників органів внутрішніх справ, постанов про залучення працівників КП "ЖЕО", актів державного виконавця про невиконання рішення суду, визнання неправомірними дій державного виконавця щодо звернення із поданням від 14.09.2015 року щодо порушення кримінальної справи, визнання неправомірними дій пов"язаних із виселенням відмовлено.

Ухвалою суду від 20.10.2015 року, котра не оскаржується учасниками процесу провадження у справі в частині оскарження постанов про визнання неправомірними та скасування постанова державного виконавця ВДВС Дрогобицького МРУЮ Баб»як Л.В. від 04.09.2015 року та від 31.08.2015 року про накладення штрафів в сумі 170 гр. та від 08.09.2015 року від 14.09.2015 року про накладення штрафу за невиконання рішення суду та постанов від 27.08.2015 року та 04.09. 2015 року про стягнення виконавчого збору - закрито і вказана ухвала не оскаржена.

Постановлену ухвалу від 20.10.2015 року про відмову у задоволенні інших вимог скарг оскаржили заявники ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_5 Вважають таку незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що судом не досліджувалось, чи всі необхідні дії проведено та чи всі передбачені законодавством заходи вжито державним виконавцем для своєчасного і повного виконання рішення суду, чи не було допущено державним виконавцем при примусовому виконанні рішення суду порушення прав та законних інтересів фізичних осіб, чи були правомірними дії (бездіяльність) державного виконавця при примусовому виконанні конкретного рішення суду. Без з»ясування цих обставин, судом необґрунтовано вирішено про відмову у задоволенні скарг в зазначеній частині вимог.

Просять зазначену ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою скаргу задоволити повністю. В обґрунтування вимоги посилається на те, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 січня 2015 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 4 серпня 2015 року яким задоволено позов ОСОБА_8 про виселення зареєстрованих за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_9»яни Михайлівни без надання іншого житлового приміщення; виселення незареєстрованих за адресою: м. Дрогобич, вул. Плебанія, 42/1 ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_10 без надання іншого житлового приміщення; про звільнення ОСОБА_3. ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_10 належної ОСОБА_8 квартири АДРЕСА_1 від особистих речей та речей домашнього вжитку.

Постановами державного виконавця Відділу ДВС Дрогобицького МРУЮ у Львівській області відкриті виконавчі провадження. При цьому державним виконавцем в порушення вимог ч.5 ст. 25, ч.1 ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» не доведено до відома боржників про наявність таких, та державним виконавець не надано належних та допустимих доказів повідомлення ОСОБА_4, який по адресі спірної квартири на час винесення такої постанови не проживав і місце його передування не відоме і не встановлене державним виконавцем та не повідомлено ОСОБА_3, ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження у порядку, передбаченому ст. 74 ЦПК України. Відсутні докази умисного неотримання рекомендованих листів боржниками за зазначеною державним виконавцем адресою, звідки особи підлягали виселенню. Судом безпідставно відмовлено представнику боржників у задоволенні клопотання про витребування для огляду журналу вихідної кореспонденції ВДВС Дрогобицького МРУЮ за 2015 рік для підтвердження чи спростування факту скерування державним виконавцем на адресу боржників процесуальних документів, що складались державним виконавцем після винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень, оскільки такі органом ДВС згідно ч.1 ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» надсилаються адресатам із супровідним листом простою кореспонденцією. Зазначає, що про винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень ОСОБА_3 та ОСОБА_2 дізнались усно від державного виконавця 18.09.2015 року в процесі проведення виконавчих дій та копії таких постанов отримали 21.09.2015 року та 28.09.2015 року.

Вказує на те, що державним виконавцем не вживались заходи для встановлення місця проживання (перебування чи місце знаходження) боржника ОСОБА_4 з метою повідомлення його про те, що відкривалось виконавче провадження та повідомлення про день і час виселення.

Висновки суду щодо належного повідомлення боржників про день і час примусового виселення через оголошення у пресі не відповідають вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», «Інструкції про проведення виконавчих дій», «Інструкції з організації примусового виконання рішень», оскільки Законом не передбачено повідомлення боржників про день і час примусового виселення через опублікування оголошення у пресі, а на підставі ч.9, 10 ст. 74 ЦПК України місцевим засобом масової інформації у Львівській області, яким є «Львівська пошта», а не «Галицька зоря», в якій органом ДВС було розміщено оголошення щодо виконання рішення суду про виселення боржників.

При винесені рішення, суд безпідставно не прийняв до уваги доводи представника заявників щодо порушень державного виконавця винесенням постанов про залучення працівників органів внутрішніх справ у виконавчому провадженні та постанов про залучення працівників КП «ЖЕО» у виконавчому провадженні від 14.09.2015 року, оскільки такі постанови не занесені до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

При розгляді справи за апеляційною скаргою апелянт ОСОБА_6 від імені довірителів, якими є усі апелянти доводи такої підтримав.

Інші учасники в судове засідання не з»явились. Судом апеляційної інстанції належно такі повідомлені, наявні у справі докази такого повідомлення узгоджуються з положеннями п.5 ст. 74 та ч.5 ст. 76 ЦПК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу відділу ВДВС Дрогобицького МУЮ Львівської області просить апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовано, додатково скеровано копії матеріалів виконавчого провадження, які наявні у справі та досліджені судом.

За належним повідомленням учасників процесу, колегія суддів вважає можливим продовжувати розгляд справи, що узгоджується з положеннями ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така до задоволення не підлягає з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органі і посадових осіб, визначених цьому законі, що спрямовані на примусове виконання судових рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі рішення).

Згідно ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 20.08.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Баб»як Л.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48506636, стосовно боржника ОСОБА_3 постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48506853 та стягувачем ОСОБА_8 на виконанню рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, за виконавчим листом №442/8415/15-ц, виданим 14.08.2015 року про виселення зареєстрованих за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованиїх за цією адресою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_9 без надання іншого житлового приміщення та виселення, які мешкають без реєстрації місця проживання за цією ж адресою ОСОБА_7, ОСОБА_2 , ОСОБА_10 Надано строк для добровільного виконання рішення суду до 03.09.2015 року.

Згідно абз.2 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові державний виконавець зазначив про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Такі вимоги державним виконавцем дотримано, що убачається з наявного у справі листа від 25.09.2015 року на звернення ВДВС від 23.09.2015 року. За змістом відповіді - 25.08.2015 року на адресу АДРЕСА_2, звідки підлягали виселенню особи за рішенням суду, надійшли рекомендовані листи на ім»я ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_10 Листи цього ж дня надані в доставку. Адресатам по причині відсутності надано повторне повідомлення про прибуття для отримання. По причині неприбуття осіб - повернуті 24.09. 2015 року по спливу терміну збереження/ а.с. 89, 93 том.1/

Боржником ОСОБА_4 іншої адреси для листування державному виконавцю не надано. Інші боржники про таку не повідомили як убачається з пояснень представника апелянтів, такі дані відсутні і на даний час, хоча звернення до суду із скаргою на неправомірні дії державної виконавчої служби мало місце ОСОБА_4 із зазначенням цієї ж адреси.

За таких обставин необґрунтованими є мотиви апеляції про порушення державним виконавцем вимог Закону в зазначеній вище частині щодо скерування рекомендованим листом боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження та надання терміну для добровільного виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Заявниками не було надано суду доказів не виконання вимог закону державним виконавцем в означеній частині та не спростовано доказу виконання таких вимог, державною виконавчою службою.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки державний виконавець дотримався положень ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» та надіслав боржникам за адресою, зазначеною у виконавчому листі (така також зазначена у даній скарзі) копію постанови про відкриття виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що державний виконавець мав всі законні підстави для вчинення подальших виконавчих спрямованих на виконання рішення суду в тому силі стосовно усіх апелянтів.

Суд вірно застосував положення ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження», за якою виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За таких обставин дійшов вірного висновку про законність оскаржуваних постанов державного виконавця щодо залучення певних органів та осіб, в даному випадку правоохоронних та працівників ЖЕО для забезпечення порядку та участі у виконанні рішення суду в межах повноважень цих органів.

Згідно ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Суд обґрунтовано керувався положеннями ст. ст. 4,10,11,60, 61 ЦПК України, за якими суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексту , в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець повинен здійснити заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом.

Колегія суддів вважає, що заявниками не доведено порушення державним виконавцем вимог означеного закону та порушення в зв»зку з цим прав заявників, як боржників виконавчого провадження.

Суд обґрунтовано керувався положеннями ст.14 ЦПК України, за якими - при набранні рішенням законної сили, воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

Слід погодитись з врахуванням судом першої інстанції абзаців 23, 27, 28 п.10 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі», за якими перш за все, при розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця суд має враховувати те, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у статті 14 ЦПК визначені ознаки обов'язковості судових рішень.

Виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод; згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду; отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення сататті 6 Конвенції щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що посилання апелянтів про незаконність постанов про залучення працівників органів внутрішніх справ та працівників КП «ЖЕО» з мотивів не занесення до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, як на одну з підстав для їх скасування, оскільки такі обставини не свідчать про їх незаконність, оскільки за своїм змістом такі є лише способом забезпечення безсторонності виконання рішення суду.

Разом з тим, відповідно до вимог п. 4 ст. 78 ЗУ «Про виконавче провадження» виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі. При проведенні державним виконавцем виконавчих дій з виселення боржників. Виселення проводилось в присутності понятих, представників стягувача та органів внутрішніх справ.

Щодо мотивів апеляційної скарги про відмову у задоволення скарг в частині визнання неправомірним складання державним виконавцем оскаржуваного акту від 04.09.2015 року, 08.09. 2015 року, 14.09.2015 року та від 27.08.2015 року за невиконання рішення суду стосовно боржників у тому числі апелянтів, то слід погодитись з висновками суду про відсутність доказів їх незаконності.

Відповідно до вимог ст.78 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець перевіряє стан виконання рішення про виселення боржника на наступний день після закінчення строку, встановленого ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Державний виконавець зобов»язаний письмово повідомити боржника про день і час примусового виселення. Боржник вважається повідомленим про примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи за іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час виселення, не є перешкодою для виконання рішення про виселення.

Заявники у відповідності до зазначеної норми повідомлені про день і час примусового виселення за адресою, за якою здійснювалось виселення, про що свідчать квитанції про направлення державним виконавцем повідомлення.

Відповідно до вимог ст. 90 зазначеного Закону державний виконавець має право звертатися до правоохоронних органів з поданням ( повідомленням) про притягнення особи до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання протиправними таких дій виконавця, що полягали у зверненні з поданням від 14.09.2015 року на ім»я начальника Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області, про розгляд питання щодо порушення кримінальної справи за невиконання вимог державного виконавця боржниками та рішення суду за ознаками злочину, передбаченого ст. 382 КК України.

Обставини щодо наявності умислу у діях боржників можуть бути встановлені у процесі кримінального провадження з наданням поданню державного виконавця та діям боржників відповідної правової оцінки, однак такі дії державного виконавця узгоджуються з законом. Державний виконавець діяв в межах своїх повноважень.

З дати відкриття виконавчого провадження та до часу розгляду скарги державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції здійснено виконавчі дій для виконання рішення суду від 30 січня 2015 року про виселення у тому числі заявників. Рішення звернуто до примусового виконання після набрання чинності, оскільки боржники добровільно таке не виконали.

Звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця у спосіб оскарження дій відділу ВДВСУ, не є порушеннями норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування по суті правильного рішення суду.

Мотиви апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права при вирішенні заяв, а саме відсутність доказів про повідомлення заявників про розгляд скарг саме 20.10.2015 року не може бути підставою для скасування ухвали суду, виходячи з наступного.

Представник усіх апелянтів ОСОБА_6 будучи присутньою при розгляді апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу на пропозицію суду апеляційної інстанції не надала будь-яких пояснень та доказів, які могли б бути враховані судом першої інстанції у випадку участі її довірителів при розгляді скарг. Тому наведені в цій частині мотиви апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З врахуванням наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі з»ясовано обставини справи, застосовано закон, яким врегульовано правовідносини, що виникли між учасниками виконавчого провадження, обґрунтовано прийшов до висновку, що дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження та вчинення інших оспорюваних дій, як необхідних та спрямованих на примусове виконання судового рішення вчинені відповідно до Закону, в межах повноважень державного виконавця і охоронювані законом права та інтереси заявників такими діями не були порушені.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304 , п.1.ч.2 ст. 307, п.1 ч.1.ст. 312, п.4 ч.1 ст.314 , 315 ,317 , 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя Гірник Т.А.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_12