ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/7032/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ДЕАК Ю.В.

за участю

позивачів не з'явилися;

відповідача не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач 1, ОСОБА_1), ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач 2, ОСОБА_2, а разом позивачі) звернулися до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (далі по тексту - відповідач, ПрАТ «СК «Україна») про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 червня 2014 року водій ОСОБА_4 (далі по тексту - ОСОБА_4) керуючи автомобілем Хюндай, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є сином позивачів, в наслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких помер.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована у ПрАТ «СК «Україна», а страховик виплату страхового відшкодування у визначені законом строки не здійснив, позивачі просять суд визнати відповідача боржником з відшкодування моральної шкоди у розмірі 14 616 грн., а також матеріальної шкоди у вигляді витрат на поховання у сумі 1 985 грн. та пені у розмірі 2 183,20 грн., що фактично є вимогою про відшкодування зазначеної шкоди.

Позивачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак надали заяву в якій позовні вимоги підтримали у повному обсязі, вважали їх обґрунтованими та просили суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у відсутність його представника до суду не надходило.

Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 червня 2014 року водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем Хюндай, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в наслідок чого останній, який є сином позивачів, отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких 13 червня 2014 року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого наявна в матеріалах справи.

Крім того, факт смерті внаслідок даного ДТП, підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть від 14 липня 2014 року та довідкою слідчого ВР ДТП СУ ГУ МВС України в Харківській області, відповідно до якої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер від отримання тяжких тілесних ушкоджень внаслідок наїзду автомобіля Хюндай, державний номерний знак НОМЕР_1.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована у ПрАТ «СК «Україна» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0690169від 14.06.2014 року.

Частиною 3 статті 22 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) передбачено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом ч. 3 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

За змістом ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 27.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

31 січня 2015 року позивачами була надіслана заява до відповідача ПрАТ «СК «Україна» про виплату страхового відшкодування, яка отримана ним згідно зворотнього поштового повідомлення 03 лютого 2015 року, однак до теперішнього часу відповідачем оплата не була проведена.

Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ «СК «Україна», а відповідно до норм цивільного законодавства саме страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату та врахувавши те, що станом на 2014 рік встановлена Законом України «Про державний бюджет на 2014 рік» мінімальна заробітна плата у розмірі 1 218 грн., суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивачів сума страхового відшкодування у розмірі 14 616 грн.

Окрім того, відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Беручи до уваги наведене та перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за період з 04 травня 2015 року по 23 липня 2015 року, суд дійшов висновку про правомірність його складання, а відтак сума пені, яка підлягає стягнення становить 2 183,20 грн.

Водночас, позивачами заявлено вимоги про відшкодування відповідачем матеріальної шкоди у вигляді понесених витрат на поховання у відповідності п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак жодних доказів понесення ними цих витрат до позовної заяви не додано.

При цьому, згідно з приписами ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

А згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на недоведеність вимог позивачів в частині понесення ними витрат на поховання їх сина ОСОБА_5, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись стст. 22, 27.3, 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 9 ЗУ «Про страхування», стст. 22, 988 Цивільного кодексу України, стст. 10, 60, 61, 88, 208, 209, 212, 218 Цивільного процесуального кодексу Украйни, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Ревуцького, 42-Г; ) на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 14 616 грн. та пеню у розмірі 2 183,20 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 217,85 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.