Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Домніцького В.В.,

при секретарі судового засідання Єфремової М.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, ОСОБА_5 про визнання договору іпотеки припиненим,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеною позовною заявою мотивуючи її тим, що 04.01.2006 року укладено договір майнової поруки між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4, в якості забезпечення виконання боржником ОСОБА_5 умов кредитного договору №35/01/06-Р від 04.01.2006р., за яким майнові поручителі надали іпотекодержателю, АКІБ «УкрСиббанк», предмет іпотеки, квартиру за адресою: АДРЕСА_1, в строк до 04.01.2013 року, та вказують, що в період дії договору, тобто до 04.01.2013 року, та після його закінчення письмових вимог до них не надходило, а тому просять визнати договір майнової поруки-іпотеки припиненим.

Згідно письмових заперечень відповідача ОСОБА_5, останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачі були повідомлені про невиконання боржником умов кредитного договору, та отримували письмові повідомлення про порушення боржником умов кредитного договору із вимогою про виконання кредитного договору.

Також зазначає, що приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 15.06.2011 року було ініційовано виконавчий напис за №787, про звернення стягнення на вищезазначену квартиру, вказуючи, що позивачі оскаржили даний виконавчій напис нотаріуса, та рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 20.11.2012 року, його було визнано таким, що не підлягає виконанню.

У судове засідання представник позивачів, ОСОБА_8, позивачі не зявилися, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, при цьому представник позивачів зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю просить суд їх задовольнити.

У судове засідання, представник відповідача, ОСОБА_9, відповідач ОСОБА_5 не зявились, подавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, враховуючи заперечення, надане до справи.

Представник відповідача, ТОВ «Кей-Колект» будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, не зявився, причини неявки суду не повідомив, а тому суд ухвалив провести розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, заперечення відповідача, суд встановив наступне.

04.01.2006 року між АКІБ «УкрCиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 375/01/06-Р, згідно з яким банк надав ОСОБА_5 кредит в сумі 15000 доларів США, що на дату укладення договору еквівалентно 75750 грн., а ОСОБА_5 прийняв вказану суму коштів та зобовязався, належним чином використовувати і повернути банку кредит у порядку і на умовах, зазначених в договорі.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_5 грошових зобовязань, передбачених кредитним договором між ПАТ «УкрCиббанк»(Іпотекодержатель) та ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (Іпотекодавці) укладено договір іпотеки № 6, за умовами якого Іпотекодавці передали, а Іпотекодержатель отримав в іпотеку нерухоме майно квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

У звязку з неналежним виконанням взятих на себе зобовязань за кредитним договором № 375/01/06-Р, 12.12.2008 року банком строк повернення кредиту, тобто строк виконання зобовязання в повному обсязі, було визнано таким, що настав та надіслано позичальнику, ОСОБА_5, досудову вимогу про погашення заборгованості за вказаним кредитним договором із попередженням про можливі наслідки невиконання договірних зобовязань.

17.05.2011 року ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.01.2011 року за позовною заявою ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_5Ю, ОСОБА_10 про стягнення боргу за кредитним договором № 375/01/06-Р, яким позов було задоволено - залишено без змін.

Повідомлення-вимогу в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку», було направлено позивачам 06 січня 2011 року, відповідно з якою позивачів було повідомлено, про те, що позичальник, ОСОБА_5, порушив умови основного зобовязання, та вимагали від них виконання його зобовязання протягом 30 днів з моменту направлення цієї вимоги.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 20.11.2012 року було визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 15.06.2011 року виданий приватним нотаріусом Мукачівського МНО Закарпатської області ОСОБА_7, на підставі заяви представника ПАТ «УкрСиббанк» та наданих банком документів, зареєстрований в реєстрі за № 787, згідно якого, в якості забезпечення виконання ОСОБА_5 грошових зобовязань, передбачених кредитним договором № 375/01/06-Р від 04.01.2006 року, запропонував звернути стягнення на трьох кімнатну квартиру, загальною площею 70,0 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, яка належить на праві власності ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 16.05.2013 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_6 до ПАТ Укрсиббанк, ОСОБА_5, за участю третіх осіб на боці позивача ОСОБА_1І, ОСОБА_2, ОСОБА_3А, та третіх осіб на боці відповідача Орган опіки та піклування ВК Ужгородської міської ради та приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_11В про визнання правочину недійсним - було відмовлено.

Оцінивши докази, зібрані та досліджені у ході судового розгляду справи, у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою про визнання договору (майнової поруки) іпотеки припиненим, мотивуючи позов тим, що закінчення строку дії кредитного договору є підставою для припинення договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником.

Однак суд піддає критичній оцінці вищенаведені твердження позивачів, виходячи із наступного.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, притриманням, завдатком.

Згідно із частиною 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Частиною 1 статті 554 ЦК України передбачено, що боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобовязання одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до частини 5 статті 3 Закону України Про іпотеку іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Враховуючи зміст абзацу першого ст. 33 Закону України «Про іпотеку», якій містить твердження про те, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Суд приходить до висновку, що іпотека і порука є різними видами забезпечення зобовязань, тому норми, які регулюють поруку не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобовязання винятково в межах вартості предмета іпотеки.

Аналогічну думку висловив Верховний суд України у постанові від 17.09.2014 року по справі 6-109цс14.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає помилковим визначення позивачами договору іпотеки №375/01/06-Р від 04.01.2006 року змішаним договором, тобто врахування у цьому договорі елементів, як договору поруки, так і договору іпотеки як похідного від кредитного договору.

Тому це помилково призвело до твердження, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки не відповідає статті 252 ЦК України.

Виходячи із вищенаведеного, а також із вимог ст. 17 Закону України Про іпотеку суд приходить до висновку, що сам факт закінчення строку дії кредитного договору за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником.

До такої ж правової позиції прийшов Верховний суд України у постанові від 22.10.2014 року по справі № 6-153цс14, а також у постанові від 04.12.2013 року по справі № 6-125цс13.

Суд вважає за необхідне констатувати, що наведене позивачами твердження, що банком не було предявлено вимоги щодо виконання зобовязання спростовується доданими у запереченнях відповідача копіями повідомлень-вимог, а також рішенням суду, за яким з ОСОБА_10 солідарно із боржником було вирішено стягнути заборгованість за кредитним договором, а тому такі не заслуговують на увагу.

Ураховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що заявлені у позовній заяві вимоги є необґрунтованими, а твердження позивача помилковими, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215,217-218, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, ОСОБА_5 про визнання договору іпотеки припиненим відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий В.В. Домніцький