Справа №613/1127/15-ц Провадження № 2/613/457/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року. Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого-судді Уварової Ю.В.

за участі секретаря Христенко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Богодухові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Богодухівська міська рада про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Богодухівська міська рада, в якому просив зобовязати відповідача звільнити та повернути самовільно зайняту частину земельної ділянки по пров. Краснокутському в м.Богодухові до земель загального користування територіальної громади та привести проїзну частину провулку у первісний стан відповідно до технічної документації.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він є власником житлового будинку, розташованого по пров. Краснокутському 5 в м.Богодухові. Власником садиби по пров. Краснокутському 2 є ОСОБА_2 відповідач по справі, який самовільно захватив частину проїзної частини провулку, за рахунок чого провулок значно звузився, проїзд транспорту ускладнено, що порушує законні права позивача. З цього приводу він неодноразово звертався до Богодухівської міської ради та правоохоронних органів, однак до теперішнього часу земельна ділянка не приведена у стан відповідно до первісної технічної документації.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що клумба, влаштована відповідачем безпосереднім чином порушує Конституцію України та його права, так як розташована на вулиці тобто в громадському місці. Встановлений відповідачем паркан також виходить за межі його ділянки. Земля, де розташовані клумба і паркан належать територіальній громаді, тому має бути повернута міськраді.

Зазначив, що приведення самовільно захопленої частини землі в первісний стан можливо шляхом демонтування клумби та забору та просив зобовязати відповідача зробити це.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, пояснив в судовому засіданні, що межі його земельної ділянки повністю відповідають технічній документації. Вважав, що звернення ОСОБА_1 з позовом викликано неприязними стосунками між ними.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4 вважав вимоги позивача надуманими та безпідставними. При цьому просив врахувати всі документи, надані відповідачем та відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, заперечував проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст.60, ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Позивач ОСОБА_1 є власником ? частини домоволодіння по пров. Краснокутському 5 в м.Богодухові /копія витягу з реєстру а.с.3/. Відповідачеві належить будинок №2 по провулку Краснокутському /а.с.30/.

Вважаючи свої права на користування землею порушеними, позивач ОСОБА_1 неодноразово звертався до Богодухівської міської ради з відповідними зверненнями.

Суду надана відповідь Богодухівської міської ради від 11.06.2015 року /а.с.5/, з якої вбачається, що в результаті обстеження проїзної частини по пров. Краснокутському було встановлено, що ОСОБА_2 самовільно облаштував клумбу вздовж свого домоволодіння на землях загального користування, які перебувають у власності територіальної громади. За висновками комісійного обстеження ОСОБА_2 запропоновано знести клумбу та привести ділянку у належний стан.

Однак, суд не може прийняти до уваги як доказ самовільного зайняття відповідачем частини земельної ділянки, яка перебуває у власності територіальної громади та самовільного встановлення на ній клумби, оскільки цей документ не містить належної і достатньої інформації щодо предмета доказування, в ньому відсутні відомості про розмір самовільно зайнятої ОСОБА_2 земельної ділянки, про площу, на яку збільшилась земельна ділянка відповідача за рахунок земель територіальної громади, не зазначено, комісією в якому складі проводилось обстеження, відсутнє посилання на акт самого обстеження та на дату його проведення.

В той же час відповідач надав суду державні акти на право власності на земельні ділянки з планами меж цих ділянок /а.с.74, 75/. Видачі цих актів передували рішення міськради про дозвіл на виготовлення технічної документації /а.с.58/, власне її розробка та виготовлення, під час яких був складений і акт встановлення та погодження меж з суміжними користувачами, в тому числі і з Богодухівською міською радою /а.с.73/, а також рішення про затвердження технічної документації та передачу у власність ОСОБА_2 земельних ділянок для обслуговування жилого будинку та для ведення садівництва, розташованих за адресою пров. Краснокутський 2 /а.с.33/.

На виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, з метою сприяння повному і всебічному зясуванню обставин справи, судом неодноразово розяснювалось право заявити клопотання про призначення у справі технічної експертизи для вирішення питання, чи має місце порушення меж та накладання земельних ділянок, та чи дійсно клумба та паркан розташовані на землях загального користування, але позивач даним правом не скористався, відповідних клопотань не заявив.

Посилання позивача на технічний паспорт на домоволодіння по пров. Краснокутському 2 станом на 2004 рік з планом /схемою/ земельної ділянки, суд не може взяти до уваги, так як цей документ складався у 2004 році до виготовлення та затвердження технічної документації та набуття відповідачем права власності на земельні ділянки, та сам по собі не може свідчити про самовільне захоплення ОСОБА_2 частини земель загального користування.

Згідно з правилами, встановленими ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Суд вважає, що позивачем не доведено факт порушення його прав, так як він неодноразово зазначав в судовому засіданні, що межі земельної ділянки, якою користується він, відповідачем ніяким чином не порушені. А самовільно /на його думку/ зайняту відповідачем частину земельної ділянки просив повернути територіальній громаді. При цьому від самої громади, яка є третьою особою у справі, надійшла заява, з якої вбачається, що землі загального користування у власність ОСОБА_2 не передавались, норми п 3.22 ДБН щодо ширини розїзду на провулку Краснокутському не порушені, скарги від автовласників на адресу міськради не надходили, у звязку з чим Богодухівська міська рада заперечує проти задоволення позову /а.с.23/.

З огляду на вищезазначене, та враховуючи, що належних та допустимих доказів самовільного зайняття відповідачем частини земельної ділянки, що належить територіальній громаді та порушення цивільних прав позивача суду не надано, суд вважає, що підстави для задоволення позову - відсутні.

Судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду з позовом, стягненню також не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 60, 88, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ -