АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-3960/10Головуючий у 1-й інстанції Процько
Провадження № 22ц-1429/10 Доповідач - Демкович Ю.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Ходоровський М. В., Демкович Ю. Й.,

при секретарі - Саланда О.М.

з участю апелянта ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представників позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополя цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 13 травня 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_5

до ОСОБА_1, третьої особи - Тернопільської районної державної нотаріальної контори /надалі «Нотконтора»/

про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, вважаючи, що воно постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове, яким відмовити позивачу в задоволенні її вимог.

В обґрунтування скарги посилається на те, що судом дана неправильна оцінка причинам пропуску строку прийняття спадщини. Вважає, що зазначені ОСОБА_5 обставини пропуску строку не є поважними, а тому немає підстав для визначення їй додаткового строку.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 13.05.10 вимоги ОСОБА_5 задоволено, визначено позивачу додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_6, який помер 12.05.08, строком у три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні апелянт та його представник підтримали вимоги скарги, пославшись на доводи, викладені в ній.

Представники позивача заперечили щодо задоволення скарги.

Заслухавши учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Аналізуючи мотиви задоволення позову, колегія суддів встановила, що суд першої інстанції дав вірний аналіз встановленим обставинам.

Так, суд виходив із того, що позивачка, як спадкоємець за законом першої черги, пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини за померлим ОСОБА_6 з поважних причин, оскільки в період із 1998 року по даний час перебуває за межами України у зв'язку із скрутним матеріальним становищем, що в свою чергу перешкодило їй своєчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини.

ОСОБА_4 таким висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

06.04.10 ОСОБА_5 звернулась із вимогами до суду про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після спадкодавця ОСОБА_6, який помер 12.05.08.

До складку спадщини увійшло будинковолодіння у с. Біла Тернопільського району по вул. Січових Стрільців, 17.

Позивачка, як і відповідач, є спадкоємцем за законом першої черги, так як спадкодавець приходився їм батьком.

16.06.04 спадкодавцем на її ім'я складено заповіт.

ОСОБА_4 заявою про прийняття спадщини у нотконтору ОСОБА_5 не звернулася.

Позов до суду про продовження строку поступив 06.04.10

Пропущений строк становить один рік чотири місяці та двадцять днів.

Згідно із ч. З ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Колегія суддів приходить до висновку, що відсутність позивача в Україні є поважною підставою для визначення додатково строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

При цьому, враховувалася та обставина, що відповідачем у суді першої інстанції визнано позов.

У силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У даному випадку визнання відповідачем позову не порушувало його прав та законних інтересів.

Судова колегія не приймає до уваги доводів апелянта щодо недоведеності факту перебування позивача за межами України у зв'язку з скрутним матеріальним становищем, яке виникло внаслідок знищення пожежею її будинку, та обізнаність останньої про наявність заповіту, оскільки вони є безпідставними й спростовуються доказами.

Так, про перебування позивача у США свідчать доручення на представництво її інтересів у суді. Окрім цього, сам відповідач в судовому засіданні ствердив, що ОСОБА_5 з моменту смерті батька по даний час в Україну не поверталася.

Усі решта доводів не стосуються предмету спору.

Враховуючи наведене, апеляційна інстанція вважає, що вимоги апелянта є безпідставними і в їх задоволенні слід відмовити, а рішення суду - залити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 13 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_7