Справа № 750/4380/15-ц Провадження № 22-ц/795/2245/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції - Сапон А. В. Доповідач - Бечко Є. М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представника позивача ОСОБА_5,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

В травні 2015 року ПАТ «ДельтаБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 48605 грн. 65 коп. та судового збору.

Свої вимоги мотивував тим, що в 30 травня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого позичальнику надано кредитні кошти у розмірі 7000 доларів США на строк до повного повернення кредиту. В той же день було укладено договір поруки між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_7

В травні 2013 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «ДельтаБанк» було укладено Договір купівлі-продажу прав на вимоги до боржників.

Оскільки ОСОБА_6 умови кредитного договору не виконувались належним чином, у звязку з чим станом на 06 квітня 2015 року виникла заборгованість в сумі 48605 грн. 65 коп.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 липня 2015 року позов ПАТ «ДельтаБанк» задоволено, стягнуто на користь позивача солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором №49.37.6/67/07-КЕК від 30 травня 2007 року в розмірі 48605 грн. 65 коп., стягнуто судовий збір з відповідачів по 243 грн. 03 коп. з кожного.

Ухвалою від 20.10.2015 року заяву ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне зясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «ДельтаБанк» повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що апелянт звертався до суду першої інстанції з заявою про застосування строку позовної давності до вимог банку, проте в судовому рішенні не обґрунтовано підставу для поновлення строків позовної давності для позивача, не обґрунтовано й підстав для відхилення заяви ОСОБА_6 щодо застосування ст.ст.256, 257, 267 ЦК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_6 умов договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 06 квітня 2015 року утворилась заборгованість по кредиту в розмірі 48605 грн. 65 коп., а відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Однак, з таким висновком не погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Судом встановлено, що 30 травня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №49.37.6/67/07-КЕК, на підставі якого банком було надано позичальникові кредит в сумі 7000 доларів США зі сплатою 22% річних, поверненням коштів згідно графіку погашення, з кінцевим терміном повернення до 29.05.2009 року (а.с.5-8).

Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобовязання своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у визначені договором терміни. Погашення основної суми кредиту та сплата процентів здійснюються у строки та сумах, встановлені для сплати кредитним договором.

В той же день між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_7 було укладено договір поруки №49.37.6/67/07-ПМК, згідно умов якого ОСОБА_7 зобовязався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_6 зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та пені, у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту (а.с.10-11).

ВАТ «Кредитпромбанк» умови кредитного договору виконало належним чином. ОСОБА_6 умови зазначеного кредитного договору виконував неналежним чином, кошти по кредиту своєчасно не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно довідки Тимчасової адміністрації ПАТ «ДельтаБанк», станом на 06 квітня 2015 року склала 48605 грн. 65 коп. (а.с.18).

Між ВАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «ДельтаБанк» 20.05.2013 року було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, у відповідності до умов якого, ПАТ «ДельтаБанк» набуло за кредитними та забезпечувальними договорами ВАТ «Кредитпромбанк», статусу кредитора (а.с.19-21).

У відповідності до вимог ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частина 5 статті 261 ЦК України передбачає, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до норми ст.629 ЦК договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно п.4.4 Кредитного договору №49.37.6/67/07-КЕК від 30 травня 2007 року позичальник зобовязується повністю погасити заборгованість за кредитом та проценти за кредитом не пізніше 29 травня 2009 року готівкою через касу Банку або безготівковим переказом на рахунки Банку, що вказані в пунктах 1.2 та 1.4 цього Договору (а.с.6), тобто перебіг строку позовної давності почався з 29 травня 2009 року, який закінчився після спливу 3 років та останній строк предявлення позову 29 травня 2012 року.

Після відступлення права вимоги за кредитним договором іншому кредитору, новий кредитор продовжує користуватися правами та нести обовязки визначені умовами кредитного договору, а не набуває їх по-новому, а отже, перебіг строку позовної давності розпочався в 2009 році і не припинявся для позивача. Таким чином, з моменту початку перебігу строку позовної давності до моменту подання позову про стягнення боргу до суду, минуло майже 6 років, а отже перебіг строку позовної давності у межах якого позивач міг звернутися до суду, сплив 29 травня 2012 року.

Позивач звернувся до суду з позовом 05 травня 2015 року.

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_6 звертався до суду з заявою про застосування строку позовної давності від 11 червня 2015 року (а.с.41-42).

В судовому рішенні не зазначено, що ОСОБА_6 звертався з відповідною заявою, крім того, не вказано причин поновлення строку позовної давності Банку, тому доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України в справі №6-127цс14 від 22 жовтня 2014 року, яка є обовязковою для всіх судів при прийнятті рішень в аналогічних правовідносинах, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту.

Статтею 267 ЦК України зазначено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. ПАТ «ДельтаБанк» взагалі не порушувало питання щодо відновлення пропущеного строку позовної давності.

Вказані обставини, враховуючи положення ч.1 п.4 ст.309 ЦПК України, дають суду апеляційної інстанції підстави для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.1 п.3,4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 липня 2015 року скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: