Справа № 376/792/15-ц Головуючий у І інстанції Клочко В. М.
Провадження № 22-ц/780/5815/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 03.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

03 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Фінагєєва В.О.,

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 27 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Селезенівської сільської ради Свирського району Київської області про встановлення факту володіння на праві особистої власності житловим будинком, визнання права власності на житловий будинок, права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітня 2015 року позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивували тим, що 19 квітня 2009 року помер їх батько ОСОБА_5, якому на праві власності належав житловий будинок, що знаходиться за адресою вул. Петровського, 5 с. Селезенівка Сквирського району Київської області та земельна ділянка площею 4,9601 га, що розташована на території Селезенівської сільської ради. Позивачі прийняли спадщину та вчасно у встановленому порядку звернулись до нотаріальної контори з заявою але не отримали свідоцтво про право на спадщину за законом. Нотаріальна контора відмовила їм через ненадання правовстановлюючих документів на вказане майно.

Просили визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок за № 5 по вул. Петровського у с. Селезенівка Сквирського району Київської області. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на ? частини земельної ділянки площею 4,9601 га. за кожним.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 27 травня 2015 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення їхніх позовних вимог.

Посилались на те, що тільки в судовому порядку можна довести, що спадкодавець мав право на майно, а вони не можуть оформити спадщину після смерті батька тому, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Законним і обґрунтованим відповідно до ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України в мотивувальній частині рішення суд має зазначити встановлені судом обставини і визначити відповідно до них правовідносини, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, бере до уваги чи відхиляє докази, застосовує зазначені у рішенні нормативно-правові акти.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі не надали належних та допустимих доказів того, що відповідачем порушені їх права, а позов фактично спрямований на визнання права власності на спадкове майно без додержання встановленої законом процедури.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Статею 3 ЦПК передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК).

Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд, розглядає цивільні спори не інакше як за зверненням юридичних чи фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як встановлено судом 19 квітня 2009 року помер ОСОБА_2 батько позивачів по справі (а.с. 14). Спадкоємцями першої черги за законом є ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які прийняли спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

Позивачі не набули права власності на спірний житловий будинок, надвірні будівлі, господарські споруди та земельну ділянку. Право власності на ці обєкти нерухомого майна ніким не оспорюються.

Право власності на нерухоме майно виникає тільки з моменту його державної реєстрації. Спірний житловий будинок, надвірні будівлі та господарські споруди не було зареєстровано, що підтверджується довідкою КП Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» (а.с.15).

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, який спрямований на визнання права власності на спадкове майно без додержання встановленої законом процедури є законним і обґрунтованим. Судом при цьому повно та всебічно враховано обставини справи. Суд дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Доводи апелянтів про неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи і повністю спростовуються дослідженими матеріалами.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

.

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: