Справа № 289/1387/13-ц
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2015 року м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі :

головуючого судді Сіренко Н.С.,

при секретарі Галькевич Ю.В.,

за участі позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за зобовязанням, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача стягнення боргу за зобовязанням посилаючись на те, що 4 жовтня 2011 року ОСОБА_2 взяла на себе зобовязання повернути ОСОБА_1 80000 грн., які вона позичала на капітальний ремонт будинку, про що власноручно написала боргову розписку. В даній розписці йдеться про те, що доки відповідач не віддасть позивачеві борг в повному обсязі, останній має право проживати в будинку відповідача. Проте відповідач ОСОБА_2 не розрахувалася з ОСОБА_1 і виселила його із свого будинку, що змусило позивача звернутися до суду із заявою про стягнення боргу за зобовязанням у розмірі 80000 грн. та покласти на відповідача всі судові витрати по зазначеній справі.

17.03.2014 року рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області позовні вимоги позивача задоволено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто кошти в сумі 80000 грн. як суму боргу за письмовим зобовязання (а.с.78-79).

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 05.06.2014 року рішення суду І-ї інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.07.2015 року рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 17.03.2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 05.06.2014 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за зобовязанням скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

В попередньому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представники проти вимог позивача заперечують. Представником відповідача ОСОБА_4 заявлено клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України в звязку з тим, що рішенням апеляційного суду Житомирської області від 23.05.2013 року вже було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 80000 грн. за розпискою від 04.10.2011 року, а звертаючись до суду з позовом у даній справі позивач подав позов до тієї ж сторони, про той самий предмет і з тих самих підстав, щодо якого набрало законної сили рішення суду.

Заслухавши думку сторін, їх представників щодо заявленого клопотання, проаналізувавши рішення апеляційного суду Житомирської області від 23.05.2013 року по справі №2/289/117/13, суд встановив наступне.

Як вбачається із наданих суду додатків до клопотання, 21.03.2013 року рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто кошти в сумі 160000 грн. як суму боргу за договорами позики по борговим розпискам від 12.08.2008 року та 04.10.2011 року.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 23.05.2013 року зазначене рішення суду змінене, зменшено суму боргу до 80000 грн. та зазначено, що ОСОБА_2 має повернути борг тільки за розпискою від 12.08.2008 року в сумі 80000 грн. В частині стягнення боргу за розпискою від 04.10.2011 року ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю, так як зазначена розписка не відповідає вимогам ст.1046 ЦК України, оскільки з її змісту убачається, що ОСОБА_2 взяла на себе обовязок повернути 80000 грн. вкладених в ремонт свого житлового будинку.

ОСОБА_1 в серпні 2013 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогою про стягнення зазначеної суми за розпискою від 4 жовтня 2011 року в розмірі 80000 грн.

Як вже було зазначено вище, у листопаді 2012 року ОСОБА_1 звертався з позовом до суду з позовом про стягнення боргу з ОСОБА_2, в тому числі і згідно розписки від 4 жовтня 2011 року. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 23.05.2013 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою від 4 жовтня 2011 року було відмовлено у звязку з тим, що така розписка не є договором позики, оскільки зі змісту вказаної розписки убачається, що ОСОБА_2 взяла на себе обовязок повернути 80000 грн., вкладених в капітальний ремонт свого житлового будинку.

Звертаючись до суду з позовом 22.08.2013 року позивач ОСОБА_1 зазначив відповідачем ОСОБА_2, а вимогою стягнення коштів за розпискою від 4 жовтня 2011 року. Проаналізувавши зміст позовних вимог і прийнятих рішень суду по справі № 620/2892/12 та співставивши із заявленими вимогами за даним позовом, суд прийшов до висновку, що інших підстав та обставин виникнення зобовязань у ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 не зазначив та відповідних доказів не надав.

Тобто фактично зазначений позов подано з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, щодо якого набрало законної сили рішення суду.

Згідно п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у звязку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Керуючись ст.ст. 10, 130, 197, 205, 209, 210 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання представника відповідача задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за зобовязанням закрити у звязку із набранням законної сили рішення апеляційного суду Житомирської області від 23.05.2013 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області протягом п'яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги. У разі, якщо ухвала була постановлена без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_5