Справа № 154/1189/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Канівець Л.Ф.
Провадження № 22-ц/773/1679/15 Категорія: 46 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Грушицького А.І.,

суддів: Свистун О.В., Федонюк С.Ю.,

при секретарі Лимарю Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Володимир-Волинського районного відділу управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та виселення за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 вересня 2015 року постановлено в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Володимир-Волинського районного відділу управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку відмовити.

Додатковим рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 8 жовтня 2015 року постановлено в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Володимир-Волинського районного відділу управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та виселення з квартири АДРЕСА_1 відмовити.

Не погоджуючись з даним рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 вересня 2015 року та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду даної справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що позивач не навела суду підстав вибуття чи відсутності відповідача у спірному житлі понад строки, встановлені законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що згідно договору дарування квартири від 8 лютого 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Володимир-Волинської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 і зареєстрованого в реєстрі за № 3-128, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подарували Лавренюк (до шлюбу Ларіна) А.В. квартиру АДРЕСА_2 з надвірними будівлями літня кухня В2, вбиральня Г, яка належала ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на житло, виданого виконкомом Володимир-Волинської міської ради 4 жовтня 2004 року (а.с. 6).

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 2 березня 2009 року вбачається, що за позивачем зареєстровано право власності на вказане нерухоме майно (а.с. 16).

Згідно будинкової книги у спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с. 10-13).

Як вбачається із позовної заяви позивач заявила позов як на підставі ст. ст. 72, 116 ЖК України, так і ст.ст. 319, 321, 291 ЦК України, що регулюють захист прав власника житла. Позивачем заявлено взаємовиключні вимоги як про визнання особи такою, що втратила право на житло, так і про її виселення.

Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Всупереч вимогам ст.ст. 11, 60 ЦПК України позивач не надала суду належних доказів того, що відповідач систематично порушує правила співжиття, а також є передбачені законом підстави для його виселення.

Таким чином, наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду в апеляційному порядку оскаржуваного рішення суду і висновків суду вони не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 вересня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді