АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Слободянюк С.В.

при секретарі: Хилюк І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою через представника ОСОБА_2, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення в квартиру,

в с т а н о в и л а :

у червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому, з урахуванням уточнень, просила усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1, яка належить їй, відповідачу та їх сину на праві спільної часткової власності шляхом її вселення разом з неповнолітньою дитиною ОСОБА_4 та зобов'язати відповідача надати дублікат ключів від вхідних дверей квартири.

В обґрунтування позову зазначала, що з липня 2011 року, через те, що її чоловік пиячив, застосовував до неї насильство, вона була змушена покинути спірне житло, і до цього часу ні вона, ні її син не можуть користуватися спірною квартирою, оскільки відповідач змінив замки від вхідних дверей та не допускає їх до житла.

Справа № 759/8592/15-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/15121/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Сенько М.Ф.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.09.2015 року, занесеною до журналу судового засідання, до участі у справі як третю особу залучено ОСОБА_4, який на час розгляду справи досяг повноліття.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.09.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що ОСОБА_4 як свідок зазначив про те, що батько не бажає проживати разом з матір`ю та саме це стало причиною заміни замків від вхідних дверей квартири. Суд не витребував матеріали перевірки за її зверненням про недопущення її до квартири та надав неправильну оцінку висновку дільничного інспектора, у якому вказано, що вона зверталася до міліції по факту недопущення її колишнім чоловіком ОСОБА_3 до спільної квартири. Вважає, що ці докази підтверджують той факт, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні квартирою. Крім того, суд мав критично віднестися до показань свідка ОСОБА_7, оскільки останній проживає в м. Вишневому та не може знати про обставини щодо перешкоджання їй чи не перешкоджання у користуванні спірною квартирою.

У судовому засіданні позивач, її представник ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Причини неявки представника ОСОБА_3 - ОСОБА_8 колегією суддів визнані неповажними, оскільки до клопотання про відкладення розгляду справи будь - яких доказів неможливості явки до суду не надано. У зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 січня 1997 року, від якого мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01.12.2011 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 18.12.2001 року спірна однокімнатна квартира АДРЕСА_1 належить сторонам та їх сину на праві спільної часткової власності. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 належить 1/3 частина цієї квартири, а ОСОБА_4 - 2/3 частки.

Згідно з довідкою ф. 3, виданою КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» 15.03.2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровані у спірній квартирі з 22.01.2002 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не чинить перешкод у проживанні та користуванні квартирою позивачці, оскільки син періодично проживає з батьком та має ключі від вхідних дверей спірної квартири.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не в повній мірі відповідають встановленим у справі обставинам.

Відповідно до ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно зі ст. 321 цього ж Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 383 та ст. 391 цього ж Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є співвласником спірної квартири та відповідач змінив замки від вхідних дверей квартири, позивачці їх не надав та заперечує проти проживання останньої у цій квартирі.

За вказаних обставин висновки суду про відмову у позові не відповідають встановленим у справі обставинам. Той факт, що син сторін має доступ до спірної квартири не є підставною для відмови у позові позивачці.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 про її вселення.

У позовній заяві ОСОБА_1 просила вселити неї разом із сином, який на час подачі позову був неповнолітнім. Проте, оскільки на час розгляду справи син досяг повноліття та не звертався з вимогами про його вселення, позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Також не підлягає задоволенню позов про зобов`язання відповідача надати дублікат ключів від вхідних дверей, оскільки питання усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, співвласником якого є позивач вирішено шляхом задоволення вимог про її вселення.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки за правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 511 грн. 56 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді