АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Слободянюк С.В.

при секретарі: Хилюк І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековод», третя особа: ОСОБА_2 про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

у червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Ековод», в якому, просив визнати його звільнення з роботи за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України незаконним, поновити його на роботі ТОВ «Ековод» на посаді заступника директора з комерційних питань та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначав, що 12.05.2015 року між ним та ОСОБА_2 відбувся конфлікт, його було безпідставно звинувачено в недостачі приладів «Ековод». Після чого йому було запропоновано написати заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, що і було ним зроблено 12.05.2015 року. 18.05.2015 року ОСОБА_2 заявила, що 08.05.2015 року він взяв без її згоди заробітну плату, яку фактично йому було видано на руки з каси за попереднім погодженням з головним бухгалтером. Після цього, ОСОБА_2 повідомила, що по факту проведеної перевірки станом на 18.05.2015 року є недостача приладів «Ековод» в кількості 87 одиниць. У цей же день кошти за прилади у кількості 20 штук було повернуто. В період з 19 по 26 травня 2015 року його до роботи (в приміщення товариства) допущено не було, проте він та ОСОБА_3 займалися поверненням приладів та станом на 10 год. ранку 26.05.2015 року 67 приладів було повернуто, але до роботи він допущений не був. 27.05.2015 року йому було запропоновано розписатися про ознайомлення з наказом про звільнення за прогул, вчинений з 19.05.2015 року по 25.05.2015 року. Пояснення від нього не прийняли та видали трудову книжку із записом від 26.05.2015 року про звільнення за прогул.

Справа № 761/17860/15-ц
Апеляційне провадження № 22-ц-796/15484/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.08.2015 року, занесеною до журналу судового засідання, до участі у справі як третю особу залучено директора ТОВ «Ековод» ОСОБА_2

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.10.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що його робота полягала в проведенні переговорів, зустрічей та домовленостей щодо реалізації, гарантійного обслуговування чи повернення приладів «Ековод» за межами офісного приміщення, та те, що він не був ознайомлений з графіком роботи, внутрішнім розпорядком, з посадовою інструкцією, оскільки такі документи у товаристві відсутні. Суд не перевірив оригінал трудового договору з ОСОБА_6 та безпідставно не взяв до уваги її свідчення, а також не допитав свідка ОСОБА_7 У період же, який відповідач вважає прогулом він разом з ОСОБА_6 займалися повернення приладів. Крім того, суд не врахував роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верхового Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» та правову позицію Верхового Суду України, викладену в ухвалі від 15.12.2010 року по справі № 6-20213св09, згідно з якою саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. Вважає, що акт про відсутність працівника на роботі не може бути належним доказом відсутності його на робочому місці, оскільки він підписаний чоловіком ОСОБА_2 та бухгалтером ОСОБА_8, які є заінтересованими особами. Також поза увагою суду залишалася та обставина, що ним було подано заяву про звільнення за власним бажанням.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_9 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_10 та третя особа ОСОБА_2 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом № 05-14 від 01.06.2012 року ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду заступника директора з комерційних питань.

Відповідно до наказу № 2605/15-1 від 26.05.2015 року, у зв`язку з порушенням трудової дисципліни, відсутністю на роботі з 19.05.2015 року по 25.05.2015 року без поважних причин, позивача було звільнено із займаної посади з 26.05.2015 року на підставі п. 4 ст.40 КЗпП України, а головного бухгалтера зобов'язано нарахувати та виплатити заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку.

Листом № 63 від 26.05.2015 року, позивача було повідомлено про звільнення запропоновано з`явитися для отрмання трудової книжки за адресою: м. Київ, вул. Шулявська, 20/22, кімната № 7А, ТОВ «Ековод».

Відповідно до повідомлення слідчого СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві про початок досудового розслідування від 03.06.2015 року, до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві надійшла заява директора ТОВ «Ековод» щодо неправомірних дій комерційного директора ТОВ «Ековод» ОСОБА_1, яка була зареєстрована до ЖЄО за № 26473 від 02.06.2015 року. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 2 ст. 191 КК України. Відомості про кримінальне правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2015 року.

19.05.2015 року, 20.05.2015 року, 21.05.2015 року, 22.05.205 року, 25.05.2015 року було складено акти про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці в офісному приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Шулявська, 20/22, кімната № 7А, з 09 год. до 18 год.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення прогулу позивачем доведено належними доказами та звільнення відбулося з дотриманням трудового законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до актів, складених у період з 19 по 25 травня 2015 року позивач на робочому місці в офісному приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Шулявська, 20/22 кімната 7 А протягом робочого дня не з`являвся.

Зазначені акти є належними та допустимими доказами, які будь - якими іншими доказами не спростовані.

Крім того, при розгляді справи в апеляційному порядку ОСОБА_1 визнав, що дійсно у зазначений період до офісного приміщення не з`являвся та будь - якої іншої роботи, крім повернення приладів, не виконував.

Доказів про недопущення відповідачем до роботи позивач не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

У апеляційній скарзі позивач зазначає, що оскільки ним 12.05.2015 року подано заяву про звільнення за власним бажанням, то відповідач з 26.05.2015 року мав звільнити його саме за власним бажанням. Колегія суддів не може погодитися з такими доводами апеляційної скарги, оскільки за положеннями ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник зобов`язаний протягом двох тижнів виходити на роботу та добросовісно виконувати свої обов`язки. Вчинення дисциплінарного проступку у цей двотижневий період не позбавляє власника або уповноважений ним орган застосувати до працівника заходи дисциплінарного впливу, у тому числі і звільнення за прогулу.

Виходячи із тих обставин, які були встановлені на підставі належних та допустимих доказів, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про недоведеність позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді