Справа 521/6499/15-ц
Провадження № 2/521/3527/15
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2015 року
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Мирончук Н.В.,
при секретарі Варналій К.О.,
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу - ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
ВСТАНОВИВ:
23 квітня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, мотивуючи тим, що відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.
Позивач вважає, що відповідач не міг надати нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості, для вчинення нотаріального напису для звернення стягнення на нерухоме майно для погашення зобов'язання за кредитним договором.
Посилаючись на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, позивач зазначив, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Тобто, позивач вважає, що заборгованість має бути безспірною та не має потребувати додаткового доказування.
ПАТ «ОТП Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 04.12.2012 року у задоволенні вимог банку було відмовлено і встановлено факт припинення поруки. Аналогічну позицію виразив і своєю ухвалою ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справа в ухвалі від 24 вересня 2014 року.
У звязку з зазначеним, позивач просить суд скасувати та визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, вчинений 14 травня 2014 року, зареєстрований в реєстрі за № 1756, про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Тетяни Тес, 29-В, що належить на праві власності ОСОБА_3, та стягнути судові витрати.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.
Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, надала письмові заперечення проти задоволення позовної заяви та просила справу розглядати за її відсутності.
В письмовому запереченні відповідач зазначає, що вказані підстави позивача не відповідають дійсності. Так, ОСОБА_5 вказує на те, що твердження позивача щодо безпідставності вчинення напису є хибним, оскільки виконавчий напис був вчинений нею з суворим дотриманням ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» та п. 3.1, 3.2 гл.16 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості: договір іпотеки, розрахунок заборгованості за кредитним договором, виписка з особового рахунку боржника. Тому, наявність в неї згаданих вище документів виключає будь-які обвинувачення, в порушенні ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.(а.с. 41-42)
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 14.11.2007 р. між ОСОБА_6 та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено Кредитний договір № CNL-502/043/2007.
Згідно з ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Пункти 282, 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Тобто, заборгованість має бути безспірною та не має потребувати додаткового доказування.
Отже, розрахунок боргу, не підтверджений боржником, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність заборгованості боржника перед стягувачем, оскільки він є одностороннім, тобто складеним і підписаним лише відповідачем.
Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Проте, при вивчені наданих нотаріусом документів та матеріалів справи, встановлено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було витребувано як від відповідача так і від позивача, первинні документи щодо здійснення платежів в рахунок погашення кредиту (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а також нотаріусу не було надано розрахунок боргу, підтверджений боржником, тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем є безспірним.
Крім того, розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов'язання позивача по кредиту, відсотках, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника.
Також, як підтвердження відсутності безспірності заборгованості, слугує і той факт, що ПАТ «ОТП Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за зазначеним кредитним договором. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 04.12.2012 року у задоволенні вимог банку було відмовлено і встановлено факт припинення поруки поручителя ОСОБА_3.(а.с.10-11).
Проте, відсутні докази того, що нотаріус був повідомлений про результати розгляду цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № CNL-502/043/2007 від 14.11.2007 року, яка розглядалась Малиновським районним судом м. Одеси та по ній було прийнято рішення до вчинення зазначеного виконавчого напису та за якою апеляційним судом Одеської області, рішення суду першої інстанції було скасовано, в частині стягнення заборгованості із ОСОБА_3 та ухвалено нове рішення про відмову в позові в цій частині. Ухвалюючи нове рішення, в частині вимог до поручителя ОСОБА_3, апеляційний суд виходив із того, що банк змінив строк повернення кредиту та сплати процентів, шляхом направлення позичальнику і поручителю письмової вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором та пропустив визначений ст.559 ЦК України, строк звернення до поручителя із вимогою про погашення заборгованості боржника за кредитним договором. Такими чином, порука припинилась, що є підставою для відмови в позові до поручителя.
Ухвалою ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року, вищий спеціалізований суд погодився з висновками суду апеляційної інстанції та вказав, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про припинення поруки поручителя ОСОБА_3. (а.с. 10-14).
Таким чином, судом встановлено, що для вчинення нотаріального напису відповідач - ТОВ «ОТП Факторинг Україна», не надав нотаріусу необхідних документів для підтвердження безспірності заборгованості, в порушення статті 88 Закону України «Про нотаріат».
Крім того, суд зазначає, що у випадку наявності судового спору, який було вирішено не на користь банку, неможливо вважати заборгованість безспірною.
За таких підстав, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_3 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу - ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Щодо стягнення суми судового збору, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.
До позовної заяви додано квитанцію від 23.04.2015 року про сплату позивачем судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.
Отже, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 117, -
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу - ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,- задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, вчинений 14 травня 2014 року, зареєстрований в реєстрі за № 1756, про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Тетяни Тес, 29-В, що належить на праві власності ОСОБА_3.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення суду виготовлено та підписано 20 листопада 2015 року.
Суддя Н.В. Мирончук