Справа № 644/7720/15-ц
№/п 2/644/2268/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Черняка В. Г.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивачі в уточнені позовній заяві просять визнати ОСОБА_6 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 20, що знаходиться за адресою: м. Харків, Затишнянський проїзд, 9 з березня 2003 року.

В обгрунтування позовних вимог зазначають, що їм на праві спільної сумісної власності належить квартира № 20, що знаходиться за адресою: м. Харків, Затишнянський проїзд, 9. В даній квартирі залишається також зареєстрований відповідач по справі, однак з 2003 року в квартирі не проживає, його особистих речей в квартирі немає.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_7, в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити та надали суду пояснення по суті позову.

Відповідач та його представник ОСОБА_8 проти позову заперечували. Вказуючи, що колишня дружина відповідача, одна з позивачів по справі перша виїхала з квартири та забрала свої речі, а відповідач деякий час ще проживав там зі старшим сином. З квартири виїхав дійсно добровільно приблизно в 2004 році, хотів створити свою нову сімю. Спочатку проживав у матері. потім у іншої жінки. Перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не чинив. Однак в квартирі залишались деякі його особисті речі - одяг та взуття. В період з 2003 року по 2004 рік він навідувався до квартири.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, перевіривши письмові матеріали справи, встановив наступне.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого Відділом приватизації КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 09.09.2008 року, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4. Право власності на нерухоме майно зареєстроване в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 09.09.2008 року.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.05.2015 року, рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 06.11.2013 року № 717, вулиця Миру, 1 в с. Затишшя змінена на м. Харків, Затишнянський проїзд, 9.

Відповідно до інформації КП «Кулиничікомунсервіс» вих. № 303 від 09.07.2015 року, за адресою: АДРЕСА_2, зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_5.

Рішенням виконавчого комітету Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області від 14.01.2009 року № 7 надано дозвіл на переоформлення окремого особового рахунку на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, на імя ОСОБА_2.

Допитані по справі свідки ОСОБА_10, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3, ОСОБА_11, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4, ОСОБА_12, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_5, ОСОБА_13, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_6, показали, що ОСОБА_5 у 2003 році виїхав із спірної квартири, та більше вони його не бачили. В спірній квартирі залишився проживати один із їх синів. Він робив ремонти в квартирі і на теперішній час проживає там разом зі своєю сімєю.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що відповідач ОСОБА_5 дійсно брав участь у голосуванні за місцем реєстрації, іншого не могло і бути, оскільки голосування здійснюється за місцем реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення на протязі шести місяців.

Не визнаючи позов, в судових засіданнях відповідач по справі поясняв, що дійсно в 2003 році після розірвання шлюбу він добровільно залишив квартиру в якій залишився проживати один з його синів, перешкод в користуванні житлом йому ніхто не створював. Житло залишив і переїхав проживати в інше місце з метою створити іншу сімю, спочатку проживав у матері в м. Харкові, потім в Харкові в іншою жінкою.

В серпні 2004 року його колишня дружина ОСОБА_15 зверталась до суду з позовом про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням в спірній квартирі. Рішення Харківського районного суду Харківської області від 07.09.2004 року, яким позов був задоволений, пізніше було скасоване в апеляційному порядку в січні 2005 року з підстав, що справа була розглянута без належного повідомлення його як відповідача. Як пояснила ОСОБА_2, на той час, вона домовилась з колишнім чоловіком, що він буде допомагати дітям в тому числі і в оплаті комунальних послуг за квартиру в якій він зареєстрований і в подальшому позов був залишений без розгляду.

Згідно положень ст. 72 ЖК України, визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності такої особи більше визначеного строку проводиться в судовому порядку.

Таким чином, суд, оцінюючи встановлені під час судового розгляду фактичні обставини залишення відповідачем квартири саме з метою переїзду в інше постійне місце проживання, вважає встановленим, що відповідач дійсно добровільно після розірвання шлюбу залишив житло в березні 2003 року в якому він зареєстрований і переїхав до іншого місця проживання, а на той час і в іншу місцевість, з метою створення нової сім,ї.

Відповідно до положень ст.107 ЖК України в випадку вибуття наймача чи члена його сім,ї на постійне проживання в інший населений пункт чи в друге жиле приміщення в тому ж населеному пункті - він втрачає право користування цим житлом з дня вибуття.

Посилання відповідача, як на підставу не визнання позову, на те, що позивач ОСОБА_2 сама не проживала у вказаній квартирі з 2003 року судом до уваги не приймаються, оскільки ці обставини не є предметом спору за розглядуваним судом позовом про визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою № 20, що знаходиться за адресою: м. Харків, Затишнянський проїзд, 9.

Доводи відповідача про те, що житлом, яке він в 2003 році добровільно залишив, переїхавши в інше місце з метою створення нової сім,ї, він цікавився, а саме тим, що він епізодично, частково сплачував комунальні послуги, приймав участь у виборчих процесах за місцем реєстрації, суд з урахуванням встановлених по справі конкретних обставин, не розцінює такими,що свідчать про його опікування житлом, яке він добровільно залишив.

Відповідно до ст. 6 ЖК України жилі будинки, жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі добровільно виїхав з квартири № 20, яка на теперішній час знаходиться за адресою: м. Харків, Затишнянський проїзд, 9 в березні 2003 року, і не проживав там на протязі дванадцяти років без поважних причин, в даній квартирі речі відповідача відсутні, що не спростовується поясненнями самого відповідача. Його доводи, що він інколи зявлявся в квартирі, коли дома не було сина, який там постійно проживає, суд розцінює критично, оскільки ці обставини спростовуються поясненнями допитаних в суді свідків і окрім того відповідач, як він пояснив, навіть не має ключів від квартири, хоча перешкод в користуванні квартирою відповідачу ніхто не створював.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин, перевіривши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням обгрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.10, 11, 15, 30, 61, 208, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 319, 391 ЦК України, ст. ст. 71, 72. 107 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 20, що знаходиться за адресою: м. Харків, Затишнянський проїзд, 9, з березня 2003 року.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий - суддя: В. Г. Черняк