Справа № 274/1265/15-ц Провадження № 2/0274/2082/15
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
09.12.15 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглядаючи цивільну справу за позовомОСОБА_1
дофізичної особи підприємця ОСОБА_2
прозахист прав споживача,
ОСОБА_1 звернулась з вказаним позовом, у якому просить стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 10 100,00 грн., посилаючись на те, що останній не виконав роботи з виготовлення та встановлення паркану.
Відкриваючи провадження у справі, Суд виходив з того, що між ОСОБА_1 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 виникли правовідносини, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів", а відтак справа підсудна Бердичівському міськрайонному суду Житомирської області на підставі частини п'ятої статті 110 Цивільного процесуального кодексу України (позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору).
Між тим, під час перегляду заочного рішення від 10.06.2015 р. та перед початком розгляду справи після скасування зазначеного заочного рішення з'ясувалось, що правовідносини між ОСОБА_1 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 не є правовідносинами, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів".
Так, з витягу від 18.11.2015 р. з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців вбачається, що ОСОБА_2 дійсно зареєстрований як фізична особа підприємець, але видами його діяльності є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування.
Фізична особа підприємець ОСОБА_2 та його представник пояснили, що ОСОБА_2, домовляючись про виконання робіт з виготовлення та встановлення паркану, діяв не як фізична особа підприємець, а як фізична особа (громадянин), який був знайомим з сином ОСОБА_1, і саме завдяки цьому знайомству він разом з двома товаришами погодився на виконання цих робіт. Про здійснення ним у цьому випадку підприємницької діяльності не йдеться. За таких обставин на спірні правовідносини не розповсюджується дія Закону України "Про захист прав споживачів".
Суд зазначає, що оскільки спірні правовідносини не регулюються Законом України "Про захист прав споживачів", то позов ОСОБА_1 не є позовом про захист її прав як споживача, а відтак на нього не розповсюджується положення частини п'ятої статті 110 Цивільного процесуального кодексу України (що підсудності справи за вибором позивача).
Таким чином, підсудність справи має визначатись за загальним правилом, встановленим статтею 109 Цивільного процесуального кодексу України,
Відповідно до частини першої статті 109 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.
Як вбачається з матеріалів справи, зареєстрованим місцем проживання фізичної особи підприємця ОСОБА_2 є АДРЕСА_1
Зважаючи на наведене, Суд приходить до висновку, що справа підсудна Лугинському районному суду Житомирської області.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 116 Цивільного процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.
Розгляд справи по суті не розпочинався.
Частиною другою пункту 6 постанови від 12.06.2009 р. № 2 Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" передбачено, що якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду (розгляду справи по суті стаття 173 Цивільного процесуального кодексу України) виявиться, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності, суд передає справу на розгляд належному суду незалежно від волевиявлення сторін (пункт 2 частини першої статті 116 Цивільного процесуального кодексу України).
Таким чином, справа має бути передана на розгляд Лугинському районному суду Житомирської області.
При цьому Суд вважає за необхідне додатково вказати, що оскільки, як вказувалось вище, позов ОСОБА_1 не є позовом про захист її прав як споживача, то ОСОБА_1 не звільнено від сплати судового збору, тобто у разі набрання законної сили цією ухвалою вона має сплатити відповідний судовий збір.
Керуючись статтями 107, 109, 110, 116, 208 210 Цивільного процесуального кодексу України,
Передати справу на розгляд Лугинському районному суду Житомирської області.
ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано;
у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом;
ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку особами, за участю яких її було постановлено, протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особами, без участі яких її було постановлено, протягом п'яти днів з дня отримання її копії, шляхом подання апеляційної скарги через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області до Апеляційного суду Житомирської області.
Суддя В.В. Корбут