Ухвала

іменем україни

25листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Білецьківської сільської ради, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 11 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати недійсним та скасувати рішення 2 сесії 5 скликання Білецьківської сільської ради від 14 квітня 2006 року про передачу у власність земельної ділянки площею 0,0300 га по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства та про передачу у власність земельної ділянки площею 0,0800 га по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Також просив визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 площею 0,0800 га, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право власності на землю НОМЕР_6 та державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4, площею 0,0300 га, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право власності на землю НОМЕР_5.

Свої вимоги обґрунтував тим, що в результаті виготовлення технічної документації із землеустрою для складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та отримання ОСОБА_6 державних актів на право власності на спірні земельні ділянки, з його користування було фактично вилучено частину земельної ділянки по АДРЕСА_2. У подальшому вказані земельні ділянки на підставі договору дарування від 01 жовтня 2008 року ОСОБА_6 були подаровані ОСОБА_5

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 11 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з недоведеності позивачем порушення його прав як землекористувача з боку саме ОСОБА_5 чи ОСОБА_6 як власників суміжної земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення 2 сесії 5 скликання Білецьківської сільської ради від 14 квітня 2006 року ОСОБА_6 є власником двох земельних ділянок площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,03 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується відповідними державними актами на право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_1 та серія НОМЕР_3.

Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 01 жовтня 2008 року ОСОБА_6 подарувала, а ОСОБА_5 прийняла у власність вищезазначені земельні ділянки. Вказаний договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу та зареєстрований у реєстрі за № 1563.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 02 лютого 2015 року, зобов'язано ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,03 га, розташовану в АДРЕСА_1, по межі відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 80-14 від 01 вересня 2014 року, відповідно до додатку № 1 та зняти дерев'яні стовпи.

Проаналізувавши надані докази, суди дійшли правильних висновків про те, що рішення 2 сесії 5 скликання Білецьківської сільської ради, на підставі якого ОСОБА_6 було надано право на приватизацію земельних ділянок, відповідає нормам Земельного кодексу України, а саме главі 19, яка регулює набуття права на землю громадянами та юридичними особами.

Жодних доказів про набуття права власності на земельну ділянку за вказаною адресою чи актів встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_4 не надано.

Вказаний висновок судів відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, а тому їх необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 11 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:А.О. Леванчук Л.М. Мазур Т.О. Писана