У Х В А Л А

іменем україни

02 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Дербенцевої Т. П., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної у зв'язку із втратою годувальника, за касаційною скаргою ОСОБА_7, який діє в інтересах законного представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3, на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2015 року, ухвалу цього ж суду від 01 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 11 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3, яка діє в своїх та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду з указаним позовом, у якому зазначала, що 14 листопада 2002 року близько 10-ї години на автодорозі в напрямку с. Ягільниця Чортківського району Тернопільської області ОСОБА_6, який керував вантажним автомобілем КАМАЗ-5320, д. н. з. НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_5, здійснив наїзд на її чоловіка ОСОБА_8, який рухався по лівому краю асфальтного покриття смуги зустрічного руху в попутному напрямку, внаслідок чого той помер.

Посилаючись на вказані обставини та з урахуванням уточнень, просила стягнути з відповідачів на свою користь як законного представника неповнолітньої дочки ОСОБА_4 113 667 грн 75 коп. заборгованості із відшкодування шкоди, заподіяної смертю годувальника, за період з 14 листопада 2002 року по 06 березня 2015 року; 773 грн 25 коп. щомісячно на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника до закінчення ОСОБА_4 навчання, але не більше як до досягнення нею 23-х років; стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 31 тис. грн на відшкодування витрат на поховання чоловіка ОСОБА_8; стягнути з відповідачів на свою користь, у тому числі і як законного представника неповнолітньої ОСОБА_4, 50 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2015 року провадження у даній справі в частині стягнення з відповідачів 31 тис. грн на відшкодування витрат на поховання чоловіка та 50 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю годувальника, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 як законного представника неповнолітньої ОСОБА_4 по 190 грн 36 коп. щомісячно на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, починаючи з 27 листопада 2014 року і до закінчення навчання - 30 червня 2018 року.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 11 червня 2015 року ухвалу та рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, який діє в інтересах законного представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалені у справі судові рішення в частині відмови в задоволенні позову до ОСОБА_6 просить скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, а ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та як законний представник неповнолітньої ОСОБА_4, про стягнення з відповідачів 31 тис. грн на відшкодування витрат на поховання ОСОБА_8 та 50 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю годувальника, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що такий спір був предметом цивільного позову у кримінальній справі № 1-18/2003 та вирішений вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 05 березня 2003 року.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 як законного представника неповнолітньої ОСОБА_4 по 190 грн 36 коп. щомісячно на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, суди виходили із того, що внаслідок ДТП з вини відповідача загинув ОСОБА_8, на утриманні якого знаходилась неповнолітня дочка ОСОБА_4, а тому в силу вимог ст. 1200 ЦК України остання має право на відшкодування такої шкоди. Визначаючи період здійснення щомісячних платежів з 27 листопада 2014 року по 30 червня 2018 року, суди виходили із роз'яснень, наведених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 14 листопада 2002 року близько 10-ї год на автодорозі в напрямку с. Ягільниця Чортківського району Тернопільської області з вини ОСОБА_6, який керував вантажним автомобілем КАМАЗ-5320, д. н. з. НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_5, сталася ДТП, внаслідок якої загинув чоловік ОСОБА_3 та батько неповнолітньої ОСОБА_4 - ОСОБА_8

Вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 05 березня 2003 року у кримінальній справі № 1-18/2003, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 14 травня 2003 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Зокрема, шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років), другому з подружжя незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за дітьми померлого до досягнення ними 14 років.

Цим особам шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди.

Вирішуючи спір по суті та закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та як законний представник неповнолітньої ОСОБА_4, про стягнення з відповідачів 31 тис. грн на відшкодування витрат на поховання ОСОБА_8 та 50 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю годувальника, суди, посилаючись на приписи п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, виходили із того, що такий спір вже був предметом судового розгляду у кримінальній справі № 1-18/2003, що підтверджується вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 05 березня 2003 року.

У той же час на порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди не звернули уваги на те, що цим вироком вирішено питання про відшкодування шкоди на користь ОСОБА_3 як дружини померлого чоловіка ОСОБА_8 Її цивільний позов було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь останньої 2 704 грн матеріальної шкоди та 1 800 грн моральної шкоди. Проте питання про відшкодування моральної шкоди на користь неповнолітньої дочки ОСОБА_8 - ОСОБА_4 - не було предметом дослідження цивільного позову у кримінальній справі № 1-18/2003 та вказаним вироком не вирішувалося (а. с. 4, 5).

Крім того, визначаючи період стягнення щомісячних платежів на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, з 27 листопада 2014 року до 30 червня 2018 року, суди виходили із роз'яснень, наведених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», згідно з якими у разі подання заяви про відшкодування шкоди після закінчення трьох років із дня смерті годувальника присудження виплат провадиться з дня звернення з такими вимогами.

У той же час суди не звернули уваги на те, що згідно із п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у редакції від 16 січня 2003 року, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Вирішуючи спір по суті, суди не врахували, що подія сталася 14 листопада 2002 року і обов'язки ОСОБА_6 з відшкодування шкоди членам сім'ї, які перебували на утриманні померлого ОСОБА_8, є невиконаними та продовжують існувати після набрання чинності ЦК України, а тому до спірних правовідносин має застосовуватись приписи ЦК України, який набув чинності з 01 січня 2004 року.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, крім випадків завдання такої шкоди внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію.

Вирішуючи спір по суті, суди зазначеного не врахували, період стягнення щомісячних платежів на користь ОСОБА_3 як законного представника неповнолітньої ОСОБА_4 визначили без урахування наведеного.

Допущені судами при розгляді справи порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому ухвалені у справі судові рішення не можна визнати законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим вони підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, який діє в інтересах законного представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2015 року, ухвалу цього ж суду від 01 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 11 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. І. Амелін

Т. П. Дербенцева

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко