УХВАЛА

16 жовтня 2015 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Баряк А.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Вінницької міської ради про визнання права власності на житло за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Вінницької міської ради про визнання права власності на житло за набувальною давністю.

Однак, всупереч вимог, викладених у п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України в позовній заяві не зазначено місця проживання (перебування) або місцезнаходження позивача ОСОБА_2.

Крім цього, позивачами не додержано вимог п.4 ч.2 ст. 119 ЦПК України, а саме: не зазначено в позовній заяві ціни позову.

Норма п.9 ч.1 ст. 80 ЦПК України зазначає, що у позовах про право власності на нерухоме майно ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Звертаю увагу позивачів, що одним із методів визначення дійсної вартості майна є оцінка даного майна експертом, що має право здійснювати відповідний вид діяльності.

Не визначення дійсної вартості майна при зверненні до суду унеможливлює обрахувати та сплатити судовий збір в повному обсязі, чим порушуються інтереси держави.

Крім цього, позивачами не додержані вимоги ч. 5 ст. 119 ЦПК України, а саме: не додано документу, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі норм ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів.

В силу чого, при зверненні до суду кожна особа самостійно вибирає спосіб захисту свого права, формулюючи відповідні позовні вимоги.

При цьому законодавством не заборонено особам обирати спосіб звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом спільного подання позовної заяви, тобто шляхом зазначення в одній позовній заяві кількох позивачів.

Разом з тим, зазначення в одній позовній заяві кількох позивачів - абсолютно не означає, що такі позивачі не звертаються до суду із своїми конкретними позовними вимогами, направленими на захист своїх, відмінних від іншого позивача, прав, навіть за умови, що такі вимоги є однаковими за своїм змістом, в силу чого немає необхідності їх повторювати в прохальній частині позовної заяви, виходячи із кількості позивачів.

Відсутність необхідності в прохальній частині позовної заяви повторювати зміст позовних вимог, якщо такі є однаковими за змістом, виходячи із кількості позивачів, які звернулись до суду за захистом своїх прав не є ознакою звільнення відповідних позивачів від сплати судового збору за звернення до суду з позовною заявою.

Відповідно до норми ч. 6 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Тобто, при даних обставинах, судовий збір повинен бути сплачений кожним позивачем, окремим платіжним документом і пропорційно до заявлених кожним таким позивачем своїх позовних вимог.

В даному випадку, до суду з відповідним позовом звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які кожний від себе заявив суду чітко сформульовані позовні вимогу, направлену на захист своїх (кожного окремого позивача) прав, без їх повторення в прохальній частині позовної заяви, оскільки такі вимоги є однаковими, при цьому позивачі заявили однакову кількість вимог, а тому кожний окремо, пропорційно (в даному випадку однаково) повинні сплатити судовий збір від долі (кількості) заявлених вимог, враховуючи майновий чи не майновий характер вимог, а не сплатити в рівних частках від долі (розміру) сплати за майновий чи не майновий характер позовної вимоги, адже за умови окремого звернення до суду із окремими позовами питань щодо правильності сплати судового збору не виникло б, а відтак, можливість спільного подання позову не є пільгою щодо несплати окремими позивачами судового збору за їхні позовні вимоги.

А тому, враховуючи, що судовий збір не був сплачений, то позивачі повинні виконати вимоги ч. 5 ст. 119 ЦПК України та сплатити судовий збір за заявлені ними позовні вимоги.

Згідно вимог пункту 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Крім того, позивачі всупереч вимогам викладених у п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, викладаючи в позовній заяві обставини, якими обґрунтовують свої позовні вимоги не зазначають та не додають жодного відповідного доказу.

Також звертаю увагу позивачів на необхідності зазначення доказів наявності технічної документації на нерухоме майно, що є невідємною складовою при вирішенні спірних правовідносин щодо нерухомого майна.

Також звертаю увагу позивачів на те, що згідно зазначених ними обставин Вінницька міська рада є балансоутримувачем відповідного майно, тобто не є власником такого майно, що вказує на необхідності визначення співвідповідачем власника майна.

За таких обставин, згідно ст. 121 ЦПК України дану позовну заяву необхідно залишити без руху і надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків, інакше позовна заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Вінницької міської ради про визнання права власності на житло за набувальною давністю.

Надати позивачам строк два дні з дня отримання даної ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, інакше заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Копію ухвали направити позивачам.

Суддя