Справа № 592/7315/15-ц
Провадження № 2/592/3199/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м.Суми

Ковпаківський райсуд м. Суми у складі-головуючого судді Хитрова Б.В., за участю секретаря судового засідання Гуріної А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить постановити судове рішення про стягнення в солідарному порядку з обох відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 4784094.23 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що між фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 та банком 07.07.2012 року укладено кредитний договір не відновлювальної кредитної лінії із загальним лімітом заборгованості 419 700 грн. У забезпечення виконання кредитного договору з ОСОБА_1 укладено договір поруки від 06.12.2012 року відповідно до якого поручитель зобовязується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником умов кредитного договору від 07.07.2012 року

Верховний Суд України в Узагальненні судової практики застосування судами законодавства, яке регулює поруку як вид забезпечення виконання зобовязання, зробленому в травні 2015 року зокрема зазначає наступне.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст. 124 Конституції юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 ст. 15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст. 17) або ГПК (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно повязані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке обєднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову (наприклад, позови кількох осіб про стягнення зарплати чи про поновлення на роботі). Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом (ст. 16 ЦПК).

В ухвалі від 17 лютого 2010 р. у справі № 6-27979св09 про скасування рішення Гусятинського районного суду Тернопільської обл. від 29 травня 2009 р. та ухвали апеляційного суду Тернопільської обл. від 17 вересня 2009 р., якими вирішено по суті справу за позовом ЗАТ КБ «Приватбанк» до фермерського господарства «Арос», селянського фермерського господарства «Кравчик», С. про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначено, що суд на порушення вимог ч. 1 ст. 15 ЦПК не звернув уваги на те, що в одне провадження обєднані вимоги юридичної особи до інших юридичних осіб, які виникли з укладених ними договорів (кредитного та поруки) і підлягають розгляду в порядку господарського судочинства (ст. 12 ГПК), та позов юридичної особи до фізичної особи, що виник з окремого договору поруки, який може бути самостійним і окремим предметом позову.

Оскільки не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства.

В даній конкретній справі фактично існують дві вимоги про стягнення заборгованості з фізичної особи підприємця на підставі договору кредитування останнього, та стягнення заборгованості з поручителя на підставі договору поруки з останнім.

Представник ФОП ОСОБА_2 вважав, що позовні вимоги до вказаної особи слід розглядати за правилами господарського судочинства і тому провадження по справі в частині вимог банку до ФОП ОСОБА_2 слід закрити з підставі визначених п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Представник банку вважав, що спір між банком на ФОП ОСОБА_2 не є предметом розгляду господарського суду.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Судом достовірно встановлено, що фактично існує спір між двома господарюючими субєктами - банком та ФОП ОСОБА_2 стосовно виконання останнім своїх зобовязань до договору кредитування та спір між банком та фізичною особою ОСОБА_1 з приводу виконання договору поруки.

Виходячи з вищезазначеного, враховуючи вимоги ст. 16 ЦПК України, правову позицію Верховного Суду України з вищезазначеного питання провадження в частині вимог позивача до ФОП ОСОБА_2 слід закрити з підстав визначених п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, оскільки справа в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 16, 205 ЦПК України, -

Ухвалив:

Закрити провадження за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором до фізичної особи підприємця ОСОБА_2.

Розяснити право позивача на звернення до суду з відповідними вимогами про стягнення заборгованості в порядку господарського судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Ковпківський райсуд м. Суми протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Суддя Б.В. Хитров