справа №619/3897/15-ц
провадження №2/619/1767/15
РІШЕННЯ

Іменем України

02 грудня 2015 року Дергачівський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Нечипоренко І.М.

за участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

установив

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 120734,49грн., судовий збір в розмірі 1811,02грн., посилаючись на те, що 16.11.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 85601,30грн. на термін дії до 15.11.2014р. та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав. У звязку з цим, заборгованість відповідача за кредитним договором, станом на 24.07.2015 року, становить 120734,49грн., яка складається з наступного: 21435,00грн. заборгованість за кредитом; 4,98грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 93307,15грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафи відповідно до Договору: - 250,00грн. штраф (фіксована частина); 5737,36грн. штраф (процентна складова).

Відповідач позовні вимоги визнав частково, про що надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі та врахувати надані ним квитанції про сплату кредиту і зменшити суму штрафних санкцій.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши заяву, в якій повідомляється, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглядати за його відсутності.

З'ясувавши обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16.11.2007 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір, згідно якому останньому було надано кредит у розмірі 85601,30грн. на термін дії до 15.11.2014 року.

Відповідач станом на 24.07.2015 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму яка становить 120734,49грн., яка складається з наступного:

-21435,00грн. заборгованість за кредитом;

-4,98грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

-93307,15грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафи відповідно до Договору:

- 250,00грн. штраф (фіксована частина);

-5737,36грн. штраф (процентна складова).

Статтею 526 Цивільного Кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 536 Цивільного Кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 Цивільного Кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 612 Цивільного Кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України регламентує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому, ОСОБА_2 надав суду квитанції про сплату боргу: від 23.07.2015 року на суму 600,00грн., від 25.08.2015 року на суму 600,00грн., від 26.09.2015 року на суму 600,00грн., від 24.10.2015 року на суму 600,00грн., від 25.11.2015 року на суму 600,00грн.

У звязку з чим, суд зменшує розмір заборгованості на суму 3000,00грн., таким чином, заборгованість відповідача по сплаті заборгованості за кредитом та заборгованості по процентам за користування кредитом становить 18439,98грн.

Згідно ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.3607 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Правова позиція застосування ч.3 ст.551 ЦК України, що дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків, наведена Верховним Судом України у постанові №6-100цс14 від 3 вересня 2014 року.

Виходячи з того, що розмір зобов'язань позичальника за кредитним договором складає 18439,98грн. (заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом), та є значно меншим, ніж нарахована позивачем сума неустойки у розмірі 93307,15грн., також суд враховує наявність на утриманні малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд знаходить можливим застосувати ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір пені, який підлягає стягненню на користь позивача за несвоєчасність виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, до 18439,98грн.

У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-216, 218 ЦПК України, суд

ухвалив

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 42867,32грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1811,02грн., а всього 44678,34 (сорок чотири тисячі шістсот сімдесят вісім гривень 34 копійки).

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя І. М. Нечипоренко