Справа № 462/865/15 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/783/6810/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В., Федоришина А.В.

при секретарі: Івановій О.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_5 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 7 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4, в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, з участю третіх осіб: органу опіки і піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_8, про визнання осіб, такими, що втратили право на користування приміщеннями, виселення та зняття з реєстрації, та позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4, яка діє в свої інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_9, з участю третіх осіб: органу опіки і піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 7 вересня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, з участю третіх осіб: органу опіки і піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_8, про визнання осіб, такими, що втратили право на користування приміщеннями, виселення та зняття з реєстрації - відмовлено.

Задоволено позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4, яка діє в свої інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_9, з участю третіх осіб: органу опіки і піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення.

Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_8 в користуванні квартирою №61 в будинку №3 по вул. Сигнівка в м. Львові.

Вселено ОСОБА_8 в зазначену квартиру.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4 Апелянт вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. У апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення її позову та відмову у задоволенні зустрічного позову. Вказує, що ОСОБА_5 є власником 2/3 частини квартири№61 в будинку №3 по вул. Сигнівка в м. Львові. Зазначає, що 30 квітня 2015 року вона потрапила до квартири за викликом працівників ремонтних служб, щоб зупинити затоплення нижче розташованих квартир, після цього вона замінила замки від вхідних дверей та на даний час там постійно проживає зі своїми двома дітьми. Вважає, що ОСОБА_8 не може бути вселений у спірну квартиру.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Встановлено, що 2/3 частини зазначеної квартири належить малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а 1/3 частини ОСОБА_8

Згідно з довідкою ЛКП «Сигнівка» від 20 травня 2013 року в даній квартирі зареєстровані три особи: ОСОБА_4 та двоє її малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вони проживають у спірній квартирі.

З матеріалів справи вбачається, що 30 квітня 2015 року ОСОБА_4 замінила замки від вхідних дверей. Копії ключів від нових замків ОСОБА_8 вона не надала.

Підстави та порядок визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням чітко визначені ст.ст. 71,72 ЖК України та ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Встановлено, що ОСОБА_4 чинить перешкоди ОСОБА_8 в користуванні та володінні спірною квартирою. Даний факт підтверджується тим, що 6 травня 2015 року ОСОБА_8 звернувся зі заявою в Залізничний РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, в якій просив вжити заходів відносно ОСОБА_4, яка чинить йому перешкоди в користуванні спірною квартирою.

Крім того, на пропозицію передати ОСОБА_8 ключі від спірної квартири ОСОБА_4 жодним чином не відреагувала.

Норми ЖК України та ЦК України не передбачають випадки, коли співвласнику квартири може бути відмовлено у вселенні з підстав того, що площа даної квартири є недостатньої для проживання в ній всіх співвласників, оскільки площа квартири не є визначальною для здійснення права власності яке відповідно до чинного цивільного законодавства є непорушним (ст. 321 ЦК України).

Умови та порядок здійснення права спільної власності визначені главою 26 ЦК України. Відповідно до ст. 358 цього Кодексу право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Є встановленим і цього не заперечує представник апелянта, що ОСОБА_4 не має можливості матеріально компенсувати ОСОБА_8 його частки у спільному майні. Сторони не домовилися про порядок володіння та користування в натурі частками квартири, співвласниками якої вони є.

На підставі аналізу наявних у справі доказів суд приходить до вірного висновку, що ОСОБА_4 чинить перешкоди ОСОБА_8 в користуванні спірною квартирою, крім того, останній не може вселитися у цю квартиру в добровільному порядку.

Колегія суддів вважає, що висновки суду ґрунтуються на аналізі наявних у справі доказів.

З висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу належить відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 7 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: