Справа №592/2797/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/2180/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Гагіна М. В. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши матеріали справи за спільною апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 жовтня 2015 року

у справі за спільним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, державного підприємства «Сумський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», Сумської міської ради про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку як на частку в спільному майні подружжя, визнання права власності на 1/4 частку житлового будинку в порядку спадкування та визнання права власності на земельну ділянку

та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку в порядку спадкування, визнання права на завершення приватизації земельної ділянки та оформлення права власності на земельну ділянку, треті особи - реєстраційна служба Сумського міського управління юстиції, приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_6, управління Держземагентства у Сумському районі Сумської області,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.10.2015 р. у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 та позову ОСОБА_5 відмовлено за необґрунтованістю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3, ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків обставинам справи, подали спільну апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення районного суду та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивують тим, що є всі підстави вважати що, станом на 05.08.1992 р. спірний будинок був збудований, у звязку з чим не є самовільно збудованим та є обєктом спільної власності ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виходячи с наступного.

При проведенні технічної інвентаризації станом на 06.03.1986 р. встановлено, що за адресою по вул. Сєдова, 33 у м. Сумах самовільно будується житловий будинок «Ж-1» з прибудовою «ж-1».

В 1987 році сімя ОСОБА_4 перебралась жити в новий будинок, але продовжували поступово його будувати за спільні кошти. В повному обсязі закінчили будівництво в 1989 році, крім однієї кімнати (зали), яку добудували приблизно до 1996 року. Будинок був в повному обсязі приданий до проживання.

Станом на 1990 рік, коли ОСОБА_4 пішла від чоловіка, будинок знаходився в тому стані, в якому проводилась його інвентаризація в 1993 році. Будь-яких доказів, що в будинку проводились будь-які будівельні роботи в період з липня 1990 року по травень 1993 року , матеріали справи не містять. Тому висновок суду, що рік забудови будинку 1993, в звязку з тим, що складений технічний паспорт на житловий будинок, суперечить доказам по справі та не може свідчити про фактичне закінчення будівництва. Про те, що даний будинок на 1989 рік був житловим, підтвердила свідок ОСОБА_8

Крім того, судом зроблено висновок, що за відсутності реєстрації права власності на спірне домоволодіння має бути встановлений факт належності домоволодіння на праві власності за померлим ОСОБА_7, що має передувати вимогам про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Така вимога первісними позивачами не заявлялась. Також в рішенні зазначається, що ОСОБА_4 не заявлялась вимога про визнання збудованого будинку з прибудовами та господарськими будівлями обєктом права спільної сумісної власності.

Апелянти не погоджуються з такими висновками, оскільки в уточненій позовній заяві предметом позову було визнання даного домоволодіння спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_4 та для задоволення зазначеної вимоги були наявні як правові підстави, та і наявні докази у справі.

02.12.2015 р. до апеляційного суду Сумської області надійшла спільна заява від ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про скасування рішення суду першої інстанції та затвердження мирової угоди, укладену сторонами по справі з приводу заявленого ними спору.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_3 заявила клопотання про визнання укладеної мирової угоди і закриття провадження у справі.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали дане клопотання.

Інші учасники у справі в судове засідання не зявилися, але про час та місце судового розгляду були повідомлені згідно поштових рекомендованих повідомлень належним чином

Заслухавши міркування сторін, колегія суддів вважає за можливе визнати мирову угоду виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається ОСОБА_4 та ОСОБА_7. з 02.03.1973 р. 13.07.1991 р. перебували у зареєстрованому шлюбі і разом проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1, розташований на земельній ділянці, площею 910 кв. м., яка в силу ст. 90 ЗК УРСР 1970 р. перейшла у його користування. Цей будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.06.1986р. належав ОСОБА_7 За часи шлюбу подружжям було знесено належний чоловікові будинок та побудовано новий, будівництво якого було завершено у липні 1990 року. Від шлюбу мають дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 8,10-11, 84)

11.01.2013 року ОСОБА_7 помер і на день його смерті в збудованому будинку проживали з 1994 року його колишня дружина ОСОБА_4 та з 2006 року його син ОСОБА_5

Донька померлого ОСОБА_7 ОСОБА_3 у встановлений 6-ти місячний строк подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті батька. Син ОСОБА_5, як спадкоємець, який на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем, в силу ст. 1268 ЦК України, також прийняв спадщину.

Постановою приватного нотаріуса відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на збудований будинок (т. 2 а.с.150).

За зверненням ОСОБА_3 до нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом через відсутність у спадкоємця необхідних документів для його видачі і розяснено їй процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

За життя померлий власник будинку ОСОБА_7 не оформив свідоцтво про право власності на новозбудований житловий будинок.

Згідно з експертним висновком будівельно-технічного дослідження від 07.09.2015р. даний житловий будинок з прибудовами та господарськими спорудами відповідає державним будівельним нормам (т. 2 а.с 152-158).

ОСОБА_4 бажає виділити свою частку як колишня дружина відповідно до ст. 22 КЗпШ.

Відповідно ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно з ч. 2 ст. 112 ЦК Української РСР 1963 р. визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток.

Відповідно до частин перших статей 6,7 Закону «Про власність в СРСР» від 06.03.1990р власність громадян створюється і примножується за рахунок їх трудових доходів від участі в суспільному виробництві, від ведення особистого господарства, вкладення коштів у кредитні установи, акції та інші цінні папери, отримання майна внаслідок успадкування або іншим шляхом, не забороненим законом. У власності громадян можуть знаходитись житлові будинки, дачі, садові будинки, насадження на земельній ділянці, транспортні засоби, акції та інші цінні папери, предмети домашнього побуту і особистого користування, засоби виробництва для ведення селянського та іншого трудового господарства, особистого підсобного господарства, садівництва, огородництва, особистої та іншої господарської діяльності, вироблена продукція і отримані доходи, а також інше майно споживчого та виробничого призначення.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р. і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18.02.2002 р. за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України 2004 року та Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Постановою КМУ від 09.09.2009 р. №1035 "Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт" було передбачено, що підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки, дачні та садові будинки, споруджені до 05.08.1992 р., є складений БТІ висновок про технічний стан будівлі та документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вона розміщена. Зазначена постанова втратила чинність 23.05.2011 р.

Законом України від 17.02.2011 р. "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що прийняття в експлуатацію зведених до 31.12.2009 р. індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких об'єктів за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані.

Відповідно до ст. 67 ЗУ "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає за можливе визнати мирову угоду укладену 02.12.2015 сторонами.

Після смерті ОСОБА_7, 10.01.2013 р., відкрилася спадщина, спадкоємцями якого є донька ОСОБА_3, яка прийняла спадщину шляхом подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини і син ОСОБА_5, який є таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (т. 1 а.с. 7, 29, 78-101).

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є спадкоємцями за законом, які в установленому законом порядку прийняли спадщину.

ОСОБА_4 звернулась до суду за захистом свої прав про визнання за нею права власності на частину житлового будинку, як на частку в спільному майні подружжя.

Як вбачається зі змісту ст. 175 ЦПК України сторони по справі наділені процесуальним правом врегулювання конфлікту інтересів шляхом укладання угоди між собою.

Мирова угода є договором, який укладається для вирішення спору шляхом взаємних поступок. Мирова угода укладається сторонами по справі і може стосуватися лише їхніх прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Відповідно до статей 306, 310 ЦПК України в апеляційному суді сторони мають право укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав визначених ст. 205 ЦПК України.

Як передбачено п. 4 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторонами укладена мирова угода і вона визнана судом.

Наслідки закриття провадження сторонам розяснено.

Колегія суддів вважає за можливе визнати укладену мирову угоду, оскільки вона не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб, бо укладення мирової угоди є процесуальним правом сторін у справі для вирішення спору.

У звязку з визнанням мирової угоди рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.10.2015 р. підлягає скасуванню, а провадження у справі слід закрити. Судові витрати покласти на сторони, які їх фактично понесли.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 205, 306, 310, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Визнати мирову угоду, укладеною між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 02 грудня 2015 року на наступних умовах:

Ми - сторони по справі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 при розгляді в апеляційному суді Сумської області цивільної справи №592/2797/14-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, за позовом про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку як на частку в спільному майні подружжя; про визнання права власності на 1/4 частку житлового будинку в порядку спадкування; про визнання права власності на земельну ділянку, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку в порядку спадкування, визнання права на завершення приватизації земельної ділянки та оформлення права власності на земельну ділянку - прийшли до мирової угоди на наступних умовах:

Спірне домоволодіння за адресою: м. Суми, вулиця Сєдова, буд. З3 складається з споруд: Ж-1 Житловий будинок з прибудовами; Е- погрібник; Пг - погріб; 3 - убиральня; И - сарай; К - сарай; Л - літній душ; М - навіс; Н - навіс;О - сарай; № 1,2,4 огорожа. Самочинно збудованими з зазначених об'єктів вважаються сараї 0, К, И, прибудови ж 3, ж 4. Збудовані убиральня 3, навіси М, Н, літній душ Л не є самочинними згідно «Інструкції про проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна».

Сторонами визнаються ті обставини, що спірне домоволодіння за адресою: м. Суми, вулиця Сєдова, буд. 33 є спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_7 та ОСОБА_4. Будівництво його завершене до липня 1990 року, в зв'язку з чим не є самовільно збудованим на підставі «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», якою передбачено, що об'єкти, збудовані до 05.08.1992 року не є самочинними та не потребують акта про закінчення будівництва та введення в експлуатацію.

Самочинно збудовані об'єкти - сараї О, К, И, прибудови ж 3, ж 4 з переліку об'єктів, на які визнається право власності за мировою угодою, виключаються.

В зв'язку з цим за ОСОБА_4 визнається право власності на 1/3 частку домоволодіння за адресою: м. Суми, вулиця Сєдова, буд. 33, як частку в спільному майні подружжя;

За ОСОБА_3, ОСОБА_5 визнається право власності за кожним на 1/3 частку домоволодіння за адресою: м. Суми, вулиця Сєдова, буд. 33 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, який помер 10.01.2013 року.

ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 спільно завершують приватизацію земельної ділянки за адресою: м. Суми, вулиця Сєдова, буд. 33 відповідно до розробленої технічної документації.

Ст.ст. 175, 205, 206 ЦПК України нам роз'яснені та зрозумілі.

Просимо суд на підставі ст. 205, 206 ЦПК України постановити ухвалу, якою скасувати Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 жовтня 2015 року, затвердити нашу мирову угоду, якою:

визнати за мною - ОСОБА_4 право власності на 1/3 частини житлового будинку з прибудовою Ж1-1 та надвірними спорудами за адресою: м. Суми, вулиця Сєдова, будинок 33, до складу якого входять: Ж-1 - житловий будинок (з прибудовою Ж1-1 без прибудов ж3, ж4); Е погрібник; Пг погріб; З убиральня; Л літній душ; М навіс; Н навіс; № 1, 2, 4 огорожа, як на частку в спільному майні подружжя.

визнати за мною - ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину житлового будинку з прибудовами та надвірними спорудами за адресою: м. Суми, вулиця Сєдова, будинок 33, до складу якого входять: Ж-1 - житловий будинок (з прибудовою Ж1-1 без прибудов ж3, ж4); Е погрібник; Пг погріб; З убиральня; Л літній душ; М навіс; Н навіс; № 1, 2, 4 огорожа, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 10 січня 2013 року.

визнати за мною - ОСОБА_5 право власності на 1/3 частину житлового будинку з прибудовами та надвірними спорудами за адресою: м. Суми, вулиця Сєдова, будинок 33, до складу якого входять: Ж-1 - житловий будинок (з прибудовою Ж1-1 без прибудов ж3, ж4); Е погрібник; Пг погріб; З убиральня; Л літній душ; М навіс; Н навіс; № 1, 2, 4 огорожа, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 10 січня 2013 року.

ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 спільно завершують приватизацію земельної ділянки за адресою: м. Суми, вулиця Сєдова, будинок 33, відповідно до розробленої технічної документації;

та закрити провадження по справі.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 жовтня 2015 року скасувати та закрити провадження у справі.

Судові витрати по справі покласти на сторін, які фактично їх понесли.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: