Справа № 285/4325/15-ц
провадження № 4-с/0285/16/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2015 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді - Помогаєва А.В.

за участю секретаря - Музика Н.Ю.

представника відділу ДВС - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Новоград-Волинський скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції щодо відкриття виконавчого провадження

встановив:

24.11.2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою в якій просив наступне:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області щодо відкриття виконавчого провадження (ВП 49218546) за заявою стягувача ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» від 04.11.2015 року про прийняття до виконання виконавчого листа №2-417 від 21.11.2011 року про стягнення заборгованості в сумі 188665,98 грн.;

- скасувати постанову державного виконавця від 05.11.2015 року про відкриття вищезазначеного виконавчого провадження;

- зобовязати державного виконавця винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-417 від 21.11.2011 року.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилався на те, що виконавче провадження у порушення вимог закону було відкрито за виконавчим документом, поданим із пропуском строку його предявлення.

ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, однак подав письмові пояснення, де просив скаргу задовольнити, посилаючись на те, що головним державним виконавцем порушено вимоги ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження». Також просив розглядати справу без його участі.

Представник відділу ДВС просила відмовити в задоволенні скарги, мотивуючи тим, що оскаржувана постанова була винесена правомірно, відповідно до вимог закону.

Представник стягувача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши пояснення представника ВДВС Новоград-Волинського МУЮ, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Судом установлено, що 21.11.2011 р. Новоград-Волинським міськрайонним судом видано виконавчий лист № 2-417/11 про солідарне стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 188665,98 грн. з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства ««Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».

Згідно ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчі документи, можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом, з наступного дня після набрання рішенням законної сили (ст. 22 Закону).

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист вперше був пред`явлений стягувачем до виконання у виконавчу службу 10.10.2012 року, на підставі чого 11.10.2012 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. 21.10.2013 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 4 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 47 Закону встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у випадку, передбаченому частиною 1 цієї статті. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 Закону.

Проте, відповідно до статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

В обґрунтування закінчення строку пред'явлення виконавчого документу до виконання, скаржник посилається на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 21.10.2013 р., де строк предявлення вказаний до 21.10.2014 року.

В судовому засіданні встановлено, що вперше виконавчий лист був пред`явлений стягувачем до виконання у виконавчу службу 10.10.2012 року, на підставі чого 11.10.2012 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. 21.10.2013 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 4 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

22.05.2014 року стягувач повторно пред'явив виконавчий документ до виконавчої служби та державним виконавцем 26.05.2014 р. відкрито виконавче провадження.

З пояснень ВДВС вбачається, що на підставі звернення представника боржника, в.о. начальника ВДВС здійснено перевірку виконавчого провадження та встановлено, що при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем не було взято до уваги норми ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження», а саме повноваження представника стягувача підтверджувались неналежно оформленою довіреністю (відсутній термін дії довіреності). З цієї підстави постановою в.о. начальника ВДВС від 03.04.2015 року скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.05.2014 року. Того ж дня державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження.

10.08.2015 р. виконавчий лист № 2-417/11 знову надійшов на виконання, однак 12.08.2015 р. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п.8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку із спливом строку дії довіреності представника стягувача.

Вищезазначені постанови не оскаржувалась стягувачем.

04.11.2015 р. стягувачем предявлено вищевказаний виконавчий документ до виконання. 05.11.2015 р. винесено оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження.

Підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження визначені ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник посилається на пропуск стягувачем строку предявлення виконавчого документа до виконання, як підставу для відмови у відкритті виконавчого провадження (п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Представник ВДВС не погоджується з таким твердженням, оскільки виконавчий лист неодноразово предявлявся до виконання, що перериває встановлені законом строки предявлення згідно ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» і є підставою для початку повторного відліку цього строку.

Таким чином, спірним у даній справі є питання оцінки факту предявлення виконавчого документа до виконання у випадку, коли у відкритті виконавчого провадження було відмовлено.

Суд зазначає, що Закон не містить визначення поняття «предявлення до виконання». Разом з тим ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» визначає процедуру прийняття виконавчого документа до виконання. Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (ч. 1 ст. 25). Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (ч. 2 ст. 25).

З наведеного випливає, що прийняття виконавчого документа до виконання є процесуальною дією, що належить до компетенції державного виконавця і оформлюється постановою про відкриття виконавчого провадження. За наявності обставин, що виключають прийняття виконавчого документа до виконання, державний виконавець приймає інше рішення, яке оформлюється постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження (ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Будь-яка з вищезазначених дій державного виконавця можлива лише у випадку предявлення виконавчого документа, тобто його фактичної передачі державному виконавцю.

Прийняття виконавчого документа до виконання шляхом відкриття провадження у справі, або відмова у відкритті провадження, - є похідними обставинами, що не можуть існувати без предявлення документа.

Оскільки ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» повязує переривання строку саме з предявленням, а не з прийняттям виконавчого документа до виконання, суд визнає, що факти послідовного предявлення виконавчого документа в межах строку тривалістю в один рік після кожного повернення документа стягувачу, призвели до переривання встановленого законом строку, отже, відсутні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження за пропуском такого строку.

Щодо періоду перебування виконавчого документа на виконанні з 26.05.2014 року по 03.04.2015 року і скасування постановою в.о. начальника ВДВС від 03.04.2015 року постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.05.2014 року суд зазначає наступне.

З пояснень ВДВС вбачається, що таке рішення приймалось без участі сторони стягувача і врахування можливих заперечень з його боку. Посилання на неналежну форму довіреності представника стягувача відсутні у наданій суду копії постанови в.о. начальника ВДВС від 03.04.2015 року (а.с. 16, зворотній бік). Разом з тим, таке посилання є у тексті постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №43411023 від 03.04.2015 року (а.с. 17, зворотній бік).

Відповідно до п. 3.18, пп. 3.18.1, 3.18.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5, при відмові у відкритті виконавчого провадження державний виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначається причина відмови у відкритті виконавчого провадження. Відповідна позначка наявна у копії виконавчого листа (а.с. 14).

Суд зазначає, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Справи щодо порушення права на виконання рішення суду протягом розумного строку (пункт 1 статті 6, стаття 13 Конвенції та стаття 1 Першого протоколу до Конвенції) неодноразово були предметом розгляду Європейського суду з прав людини. Зокрема, такі порушення були констатовані Європейським судом у справах «Терновік та 19 інших проти України», «Роженко та 23 інших проти України», «Штабовенко та 89 інших проти України», «Кононова та 89 інших проти України», «Писарський та 164 інших проти України» та «Цибулько та 249 інших проти України». Примусове виконання рішення суду органами державної влади визнається Європейським судом з прав людини невідємною частиною права особи на справедливий судовий розгляд (ст. 6 Конвенції) та ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції).

Оскільки виконавчий документ тривалий час (з 26.05.2014 року по 03.04.2015 року) перебував на виконанні у ВДВС, питання його повернення (з будь-яких підстав) перебувало у сфері контролю органу державної влади, а стягувач протягом цього часу був позбавлений можливості отримати належне виконання рішення суду.

Таким чином, строк предявлення виконавчого листа до виконання після його повернення стягувачу 21.10.2013 року на підставі п. 4 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» було перервано 26.05.2014 року, - в межах одного року після повернення. Скасування постанови про відкриття провадження та відмова у відкритті провадження від 03.04.20105 року не позбавляє стягувача права предявити той самий документ протягом одного року, що й було ним зроблено 04.11.2015 року.

Таким чином підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження та скасування оскаржуваної постанови про його відкриття від 05.11.2015 року відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку щодо відсутності порушень прав чи свобод скаржника з боку державного виконавця, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги відмовити повністю.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня її проголошення, а особи, які не були присутні у судовому засіданні - протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 07.12.2015 року

Суддя А.В. Помогаєв