РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/10847/15-ц

Пров. №2/668/2996/15

03.12.2015 року Суворовський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого Булах Є.М.

при секретарі Зайченко К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить в рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості за кредитним договором № 213/ФКВ-07 від 20.09.2007 р., що складає 374407,67 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 370807,33 грн., сума заборгованості за відсотками 3600,34 грн., пеня 1198,81 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно: квартиру, загальною площею 52,0 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта Банк», просить визнати право власності за ПАТ «Дельта Банк» право власності на вказану квартиру. Судові витрати покласти на відповідача по справі.

Позов обґрунтований тим, що 20.09.2007 р. між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 213/ФКВ-07, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 60000,00 доларів США зі сплатою 14,3% річних та строком повернення до 19.09.2017 року. З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за договором між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1, як майновим поручителем, був укладений договір іпотеки № 213/Zфквіп від 20.09.2007 р., за умовами якого забезпеченням виконання ОСОБА_2 зобов'язань за вищевказаним кредитним договором є предмет іпотеки - квартира, що належить на праві власності ОСОБА_1, загальною площею 52,0 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що набув статусу кредитора та відповідно іпотекодержателя за вищевказаними договорами на підставі договору про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь ПАТ «Дельта Банк» від 30.06.2010р., укладеного між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України.

Позивач, посилаючись на те, що позичальник своїх зобов'язань за кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим утворилась заборгованість на загальну суму 374407,67 грн., просить суд в рахунок погашення зазначеної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за банком права власності на нього.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву, у якій справу просив розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Заяв, клопотань на адресу суду не надсилала.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. До заяви представник відповідача долучила письмові пояснення та докази.

Третя особа у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Заяв, клопотань на адресу суду не надсилав.

Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обовязковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності(ст. 157,158 ЦПК України).

За таких обставин та враховуючи вимоги ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу без участі сторін та їх представників, на підставі наявних у ній даних та доказів.

З досліджених матеріалів цивільної справи судом встановлено наступне.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України).

Відповідно до укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 кредитного договору № 213/ФКВ-07 від 20.09.2007 р., останній отримав кредит у розмірі 60000,00 доларів США зі сплатою 14,3% річних та строком повернення до 19.09.2017 року(розділ 1 договору).

Відповідно до п 2.4 кредитного договору № 213/ФКВ-07 від 20.09.2007 р повернення кредиту здійснюється щомісячно частками у розмірі не менш як 500,00 доларів США по 20 число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту.

Відповідно до п. 3.1 кредитного договору виконання позичальником зобов'язань за цим договором забезпечується іпотекою, зокрема, належною на праві власності ОСОБА_1 квартирою, загальною площею 52,0 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором № 213/ФКВ-07 від 20.09.2007 р між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № 213/Zфквіп від 20.09.2007 р.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).

Ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

30.06.2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь ОСОБА_4, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» набуло прав кредитора за кредитними та іпотечними договорами, в яких раніше кредитором та іпотекодержателем було ТОВ «Український промисловий банк», у тому числі і договорами, укладеними із ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Отже, в результаті укладення договору про передачу активів та кредитних зобов'язань у Кредитному договорі відбулась заміна кредитора, а в Договорі іпотеки відбулась заміна іпотекодержателя в зв'язку з відступленням права вимоги, як це передбачено у п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

ОСОБА_4 вказує, що позичальник ОСОБА_2 умови договору кредиту № 213/ФКВ-07 від 20.09.2007 р належним чином не виконав, у звязку із чим станом на 28.07.2015 року утворилась заборгованість в сумі 374407,67 грн, з яких сума заборгованості за кредитом-370807,33 грн; сума заборгованості по відсоткам-3600,34 грн; пеня-1198,81 грн.

Своє право звернення до суду ПАТ «Дельта Банк» обгрунтовує договором про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь ПАТ «Дельта Банк» від 30.06.2010р., укладеним між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України.

Згідно ст.ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків.

На підтвердження неналежного виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору № 213/ФКВ-07 від 20.09.2007 р. та наявної станом на 28.07.2015 р. суми заборгованості позивач надав суду довідку від зазначеної дати без номеру.

В той час, з наданої представником відповідача довідки вих.№05-3092876 від 29.09.2015 року прострочена заборгованість за кредитним договором № 213/ФКВ-07 від 20.09.2007 р. відсутня, заборгованість позичальника за вказаним кредитним договором становить суму 11937,84 дол.США, з яких: 11899,73 дол.США-сума заборгованості по кредиту; 38,11 дол.США-проценти за користування кредитом. Також нараховано пеню в сумі 19872,77 грн.

Крім того, стороною відповідача до матеріалів справи долучені копії касових документів, з яких вбачається, що оплата за кредитним договором позичальником ОСОБА_2 з вересня 2015 року здійснюється вчасно, відповідно до умов договору та у повних розмірах.

З вказаного вище, за відсутності уточнень зі сторони позивача позовних вимог, суд вбачає невідповідність наданого позивачем розрахунку та фактичної відповідно до його ж довідки суми заборгованості за кредитним договором, тобто ПАТ «Дельта Банк» не надав належних, допустимих, переконливих доказів на підтвердження зазначеної у позові заборгованості за кредитним договором

Також, з встановленої відповідно до даної довідки вих.№05-3092876 від 29.09.2015 року суми заборгованості за кредитним договором № 213/ФКВ-07 від 20.09.2007 р. суд вважає, що остання -11937,84 дол.США не співмірна вартості предмету іпотеки.

Крім того, вирішуючи даний спір, суд приходить до висновку про недотримання позивачем процедури повідомлення іпотекодавця про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за іпотеко держателем права власності на іпотечне майно.

Відповідно до п.п. 6.2 кредитного договору № 213/ФКВ-07 від 20.09.2007 р. банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за цим договором, а позичальник зобов'язаний протягом 15 календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги повернути суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції, інші платежі за цим договором, а також відшкодувати збитки, завдані банку, у разі, зокрема, порушення позичальником строків платежів, встановлених цим договором.

Пунктом 6.3 кредитного договору № 213/ФКВ-07 від 20.09.2007 р. встановлено, що у разі невиконання позичальником вимоги про дострокове виконання зобов'язань за цим договором у встановлений строк банк має право стягнути примусово (в т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, стягнення заборгованості з поручителів тощо, та/або шляхом договірного списання) всю заборгованість за цим договором (кредит, проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі).

Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно п. 4.1 Договору іпотеки іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, зокрема, якщо у момент настання строку виконання основного зобов'язання за Кредитним договором воно не буде виконано належним чином, а саме при повному або частковому неповерненні кредиту (чергового платежу за кредитом) та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або частковій несплаті штрафних санкцій у встановлені Кредитним договором строки.

Відповідно до п. 4.2 Договору іпотеки у випадку порушення іпотекодавцем (позичальником) обов'язків за цим та/або Кредитним договором іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю (та позичальнику) письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

У відповідності до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, яка діяла на час укладення Договору іпотеки) у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цьогоЗакону.

Викладеними положеннями договору іпотеки та Закону встановлюється обов'язок банку надати позичальнику можливість добровільно усунути порушення умов договору та тільки у разі невиконання вимоги банку останній набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки.

При цьому, оскільки порушення зобов'язань допущено позичальником, то за змістом п. 4.2 Договору іпотеки вимога про виконання порушеного зобов'язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги повинні були надсилатись позивачем як на адресу іпотекодавця, так і на адресу позичальника.

Разом із тим, позивачем не надано доказів того, що ним на адресу ОСОБА_1 або ОСОБА_2 направлялись обумовлені договором вимоги про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором та можливість звернення стягнення на предмет іпотеки у зазначений банком спосіб.

Суд не приймає до уваги долучені до матеріалів позову листи-вимоги банку від 25.08.2015 року, оскільки оостанні не містять однозначних та достовірних відомостей про дійсне їх відправлення, а також отримання їх адресатами, а також суд критично оцінює надану позивачем виписку по реєстру поштових відправлень банку, оскільки із даного реєстру, окрім іншого, неможливо встановити вміст відправлення.

Крім того, суд вбачає явне порушення банком прав позичальника та іпотекодавця на добровільне погашення простроченої заборгованості за кредитними зобовязаннями, оскільки з огляду на твердження позивача про направлення вимог 25.08.2015 року, останній до спливу 30-денного строку визначеного договором та Законом вже 27.08.2015 року подав до суду позов про звернення стягнення на іпотечне майно.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, зокрема, іпотека.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на день укладання договору) обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.

Аналогічні вимоги передбачаються статтею 513 ЦК України, за змістом якої правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно п. 4.7 Договору про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк» від 30.06.2010р., ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрпромбанк» зобов'язуються вчинити всі необхідні дії для внесення інформації про передачу ТОВ «Укрпромбанк» прав вимоги на користь ПАТ «Дельта Банк» до відповідних державних реєстрів у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Разом із тим, належних та допустимих доказів того, що ПАТ «Дельта Банк» внесений до державних реєстрів іпотеки та заборони відчуження як іпотекодержатель нерухомого майна, належного ОСОБА_1, позивачем не надано.

Враховуючи викладене, суд підстав для задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить відповідачу на праві власності не вбачає, у звязку із чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Оскільки позовні вимоги про визнання права власності за ПАТ «Дельта Банк» права власності на квартиру, що розташована за адресою: Херсонська область, м. Херсон, вул. Тарле, б. 18АДРЕСА_2, повязані з доводами позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить відповідачу, обставини чого не були доведені перед судом, то у їх задоволенні також слід відмовити.

За викладеного позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,60,88,212,215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_5