Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2854/15-ц

Провадження № 2/126/893/2015

"25" листопада 2015 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

секретар Дончик О. А.,

за участю представника служби у справах дітей Бершадської РДА ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за участю третьої особи - служби у справах дітей Бершадської РДА, про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

18.10.2008 року син позивачки -ОСОБА_5 одружився з ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1. Після одруження новостворена сім'я оселилась у житловому будинку №32 по вул. Нова в с. Флорино Бершадського району Вінницької області. Від шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

З 8 квітня 2009 року ОСОБА_3 була зареєстрована у вказаному будинку, тут же з народження проживала і ОСОБА_4.

Сімейне життя у ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не склалось, що призвело до того, що з 2011 року остання, разом з дочкою в с. Флорино по вул. Нова, 32 не проживає. Однак добровільно оформити зняття з реєстрації у будинку не бажає.

З урахуванням викладеного, позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право користування житловим будинком №32 по вул.Нова в с. Флорино Бершадського району Вінницької області.

В судовому засіданні ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити , оскільки відповідач ОСОБА_3 фактично не проживає за місцем реєстрації з 2011 року, але самостійно з реєстраційного обліку не виписалась, що порушує права позивачки, як власника будинку.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнала частково та вказала, що у даний час разом з дочкою проживає в м. Бершадь та створила нову сім'ю, однак власного житла ні вона ні дочка не мають, тому просить врахувати те, що ОСОБА_4 є онукою позивачки та в майбутньому може виявити бажання проживати коло батька. Сама ж вона погодилась оформити зняття з реєстраційного обліку в будинку позивачки добровільно у найкоротший термін.

Представник служби у справах дітей Бершадської РДА ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 є малолітньою особою, а тому самостійно не може прийняти рішення про те з ким з батьків вона буде проживати в майбутньому. Тому визнавати її такою, що втратила право на користування житлом, де проживає її батько є недоцільним і суперечить її інтересам, так як мати власного житла не має. Про вказані обставини вона надала суду відповідний письмовий висновок.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_2 відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.13) є власником житлового будинку №32 по вул. Нова в с. Флорино Бершадського району Вінницької області. З копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 (а.с.8), копії паспорту громадянина України (а.с.4) та копії свідоцтва про укладення шлюбу, вбачається що ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_5.

18.10.2008 року ОСОБА_5 та відповідачка ОСОБА_5 (до шлюбу Бойко) В.В. уклали та зареєстрували шлюб (свідоцтво а.с. 10) та почали проживати у вищеописаному будинку, який належить позивачці. Дані факти визнані сторонами та ніким не оспорені.

Так само визнані та підтверджені сторонами ті факти, що від шлюбу у вказаних осіб 11.02.2009 року народилась дочка ОСОБА_4 (свідоцтво а.с.11), яка з народження проживала з батьками в с. Флорино.

Однак, з 2011 року ОСОБА_3 з дочкою переїхали з даного будинку, так як їх сім'я з ОСОБА_5 розпалась. Так з довідки Флоринської сільської ради №934 від 02.07.2015 року (а.с.14) вбачається, що відповідачі дійсно з 2011 року в с. Флорино не проживають. А з довідки Бершадського РС УДМВ від 08.07.2015 року видно, що незважаючи на те, що в с. Флорино не проживає, ОСОБА_3 з 08.04.2009 року по даний час зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_6.

Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно ст. 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно вищезазначеної статті, може бути припинення дії яка порушує це право.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, згідно із ст. 72 ЖК України, провадиться в судовому порядку.

Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

В судовому засіданні, судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 дійсно у вищеописаному будинку, який належить ОСОБА_2 не проживає з 2011 року та позовні вимоги щодо себе визнає.

Позивач ОСОБА_2 є бабусею відповідача ОСОБА_4 та власником житлового будинку №32 по вул. Нова в с. Флорино Бершадського району Вінницької області.

Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав , передбачених законом.

У відповідно до вимог ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла є право на користування цим житлом у разі відсутності цього члена понад один рік.

Відповідно до вимог ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до Декларації прав дитини (1959 року), дитині повинно належати право на належне харчування, житло, розваги, та медичне обслуговування.

Відповідно до Конвеції "Про права Дитини" (схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ОСОБА_2 України від 27 лютого 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дітей.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства", держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб та безпритульних дітей", неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень.

Таким чином, судом встановлено, визнано сторонами та не доведено протилежного того, що житловий будинок №32 по вул. Нова в с. Флорино, що належить на праві власності позивачці є офіційно визначеним місцем проживання батька ОСОБА_4, її мати власного житла не має, іншої реєстрації також. Малолітня ОСОБА_4 проживала з батьками у вказаному будинку зі згоди позивачки.

Враховуючи вік ОСОБА_4 самостійно вирішити питання з ким з батьків вона проживатиме надалі вона не може, відсутні відомості про те, що вона не спілкується з батьком чи він не приймає участі в її вихованні, що свідчить про те, що будучи малолітньою ОСОБА_4 може проживати з одним з батьків, а тому визнати її такою, що втратила право на користування житлом, де проживає її батько і яке належать бабусі буде не вірним і розцінено судом таким, що суперечить правам дитини. Таку ж думку висвітлено службою у справах дітей Бершадської РДА.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково.

Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати на користь ОСОБА_2 сплачені у якості судового збору згідно із квитанцією від 26.08.2015 року на суму 121,80 грн., тобто 1/2 частина сплаченої суми.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 110, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 71.72 ЖК України, ст. 386, 391, 405 ЦК України, Законом України "Про охорону дитинства", Конвенцією ООН "Про права Дитини", Декларацією прав дитини суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування житловим будинком №32 по вул.Нова в с. Флорино Бершадського району Вінницької області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 121, 80 грн. (сто двадцять одну грн. 80 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Р. В. Хмель