АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1989/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Бассак Т. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМіщенка С. В.
суддівСіренка Ю. В. , Трюхана Г. М.
при секретаріНаконечній М. М.

з участю представників ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_9 на заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 березня 2014 року по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості , -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ТОВ «Кредекс Фінанс» через свого представника за довіреністю Шумейка П.М. звернулось з позовом до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи свій позов, представник позивача зазначав, що 22 листопада 2005 року між АТ «Кредобанк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 331/2005, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит на суму 39600,00 доларів США, зі сплатою 14,5% річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 21 жовтня 2020 року.

Кредит надавався позичальнику в безготівковій формі на часткову оплату за договором купівлі-продажу житла, шляхом зарахування коштів на рахунок ОСОБА_9 з подальшою конвертацією та зарахуванням на рахунок продавця ОСОБА_11

З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору, того ж числа між сторонами було укладено договір іпотеки № 331/2005-І, предметом якого є трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 16 листопада 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського МНО Лічевською Л.Г.

Позичальник ОСОБА_9, умови кредитного договору належним чином не виконував, про що повідомлявся позивачем, в тому числі й шляхом направлення письмового листа-вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Тому ПАТ «Кредобанк» 15 березня 2010 року звернувся до приватного нотаріуса Черкаського МНО Велікової Н.А. про звернення стягнення на предмет іпотеки, якою 20 квітня 2010 року було вчинено виконавчий напис № 1206 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1

05 липня 2010 року старшим державним виконавцем ДВС Черкаського МУЮ Бурмагою Є.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 20145738 на підставі виконавчого напису № 1206, виданого 20 квітня 2010 року приватним нотаріусом про стягнення з ОСОБА_9 на користь ПАТ «Кредобанк» боргу в сумі 305328 грн. 89 коп., що за курсом НБУ станом на 20.04.2010 року становить еквівалент 38522,93 долари США, а також 2501 грн.

06 жовтня 2010 року між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 331/2005 від 22 листопада 2005 року, що був укладений між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_9

На підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 жовтня 2011 року, якою замінено сторону у виконавчому провадженні щодо боржника ОСОБА_9 по договору № 331/2005 від 22 листопада 2005 року, а саме замінено стягувача - ПАТ «Кредобанк» на стягувача - ТОВ «Кредекс Фінанс», 16 січня 2012 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУ юстиції у Черкаській області Осадчим В.В. було винесено відповідну постанову про заміну сторони виконавчого провадження.

05 вересня 2013 року головним державним виконавцем Осадчим В.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа з підстав, що коштів, які надійшли від реалізації заставного майна недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставне майно. Залишок боргу становить - 156 491 грн. 87 коп.

Позивач, відповідно до наказу ДПА України № 77 від 01.03.2001 року «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування та погашення пені», листа ВСУ № 62-97 від 03.04.1997 року «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», здійснив розрахунок суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції, трьох відсотків річних та пені за кредитним договором № 331/2005 від 22 листопада 2005 року, яка в період з 05.09.2013 року по 30.09.2013 року становить 1336774 грн. 99 коп.

Посилаючись на вищезазначене, представник за довіреністю ТОВ «Кредекс Фінанс» - Шумейко П.М. під час розгляду справи уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 331/2005 від 22 листопада 2005 року в сумі 160 059 грн. 03 коп., з яких: загальна сума пені за договором - 3232 грн. 74 коп., сума боргу з урахуванням індексу інфляції - 156491 грн. 87 коп., загальна сума процентів за договором - 334 грн. 42 коп. та судовий збір у сумі 1600 грн. 59 коп.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 березня 2014 року позов ТОВ «Кредекс Фінанс» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 331/2005 від 22 листопада 2005 року в розмірі 160 059 грн. 03 коп. та судовий збір у розмірі 1600 грн. 59 коп., а всього 161 659 грн. 62 коп.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 червня 2015 року в задоволенні заяви представника за довіреністю ОСОБА_9 - ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу. В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначав, що судом неповно були з'ясовані обставини, що мають значення для справи та не правильно застосовані норми матеріального і процесуального права.

Вказував, що під час постановлення рішення суд не дослідив фактичних даних щодо пропуску позовної давності ТОВ «Кредекс Фінанс». Апелянт вважає, що перебіг строку позовної давності почався саме з 06.10.2010 року після укладання між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» договору відступлення права вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками спливає у відповідний місяць та число останнього року строку. Тому позивач мав можливість звернутись до суду за захистом свого порушеного цивільного права або інтересу в межах строку загальної позовної давності тривалістю в три роки. Позовна заява була подана до районного суду 28 жовтня 2014 року, в той час коли строк позовної давності сплив ще 07 жовтня 2013 року, а звернутись з заявою про застосування такого строку апелянт не мав можливості в зв'язку зі своєю відсутністю під час розгляду справи.

Крім того, судом першої інстанції не було досліджено правовстановлюючих документів ТОВ «Кредекс Фінанс», на підставі яких можливо здійснювати фінансові послуги з придбання іпотечних активів. Також матеріали даної цивільної справи не містять доказів про передачу Портфеля заборгованості з відступлення права вимоги щодо боргу ОСОБА_9

З огляду на це апелянт вважає, що така неправильна оцінка доказів призвела до помилкового вирішення справи і просив скасувати заочне рішення районного суду та ухвалите нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредекс Фінанс» в повному обсязі. Стягнути з ТОВ «Кредекс Фінанс» на користь ОСОБА_9 судовий збір.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга повинна бути відхилена, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В п.8 та п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій статтею 215 ЦПК, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини. У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК).

Зазначене рішення вказаним вимогам відповідає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З досліджених колегією суддів матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 неодноразово викликався в судове засідання по даній справі і був належним чином повідомлений про час і місце її розгляду /а.с.53, 59-60, 63-64, 71-72/, але в судове засідання не з'являвся, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, тому суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення, проти чого не заперечував позивач.

Відповідно до ст. 227 ЦПК України відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється рекомендованим листом із повідомленням копія заочного рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Суд першої інстанції дотримався даної норми /а.с.79, 81/. Отримавши заочне рішення, представник за довіреністю ОСОБА_9 - ОСОБА_6 подала заяву про його перегляд /а.с.153, 156/.

Ч. 1 ст. 232 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши заяву представника за довіреністю ОСОБА_9 - ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції 22 червня 2015 року постановив ухвалу, якою залишив вказану заяву без задоволення, яка була належно мотивована, з оцінкою обставин справи і доказів, що надала сторона відповідача.

Тому посилання ОСОБА_9 на допущення процесуальних порушень судом першої інстанції при ухваленні заочного рішення та розгляді його заяви про перегляд цього рішення - не відповідають обставинам справи.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Розглядаючи спір по суті судом було встановлено, що 22 листопада 2005 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_9 був укладений кредитний договір № 331/2005, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит на суму 39 600,00 доларів США, зі сплатою 14,5% річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 21 жовтня 2020 року /а.с.7-9/.

З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору, того ж числа між сторонами було укладено договір іпотеки № 331/2005-І, предметом якого є трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 16 листопада 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського МНО Лічевською Л.Г. /а.с.10-13/.

Вказані договори були укладені в письмовій формі, яка вимагається ч. 1 ст. 1055 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії.

На підтвердження факту отримання коштів ОСОБА_9 в матеріалах справи містяться меморіальний валютний ордер № 226635 від 22 листопада 2005 року з відміткою про призначення платежу: надання кредиту ОСОБА_9 /а.с. 17/.

06 жовтня 2010 року між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого відбулось відступлення права вимоги частини портфелю заборгованостей роздрібних клієнтів. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № б/н від 06.10.2010 року заборгованість ОСОБА_9 за кредитним договором № 331/2005 від 22 листопада 2005 року складає 290 759 грн. 73 коп. /а.с.25-31/.

Також 25 січня 2012 року між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір про відступлення права за іпотечним договором № 331/2005-І від 22 листопада 2005 року /а.с.14-15/.

Крім того ВАТ «Кредобанк» за підписом в.о. заступника директора О.М. Черненко зверталось до відповідача з листом-вимогою щодо повернення заборгованості за кредитом, що надсилалася на адресу відповідача, про наявність заборгованості по вказаному кредитному договору, яка була залишена ним без відповідного реагування /а.с. 18-21/.

І саме у зв'язку з укладенням зазначених договорів відступлення права вимоги ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 11.10.2011 року було замінено сторону стягувача виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_9 з ПАТ «Кредобанк» на ТОВ «Кредекс Фінанс».

Тому безпідставними є посилання ОСОБА_9 в апеляційній скарзі на ту обставину , що суд не перевірив належність вимог ТОВ «Кредекс Фінанс» та підстав для звернення даного позивача до суду з позовом як нового кредитора. Оскільки ця обставина була встановлена судовим рішенням і доказуванню відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягає.

У відповідності до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

05 липня 2010 року старшим державним виконавцем ДВС Черкаського МУЮ Бурмагою Є.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 20145738 на підставі виконавчого напису № 1206, виданого 20 квітня 2010 року приватним нотаріусом про стягнення з ОСОБА_9 на користь ПАТ «Кредобанк» боргу в сумі 305328 грн. 89 коп., що за курсом НБУ станом на 20.04.2010 року становить еквівалент 38522,93 долари США, а також 2501 грн.

Державними виконавцями відділу ДВС Черкаського МУЮ, відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», здійснено ряд заходів по примусовому виконанню виконавчого напису № 1206 від 20 квітня 2010 року вчиненого приватним нотаріусом Черкаського МНО Веліковою Н.А., яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: квартиру № 197 в м. Черкаси по вул. Чехова, 82, яка належить ОСОБА_9 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 16 листопада 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського МНО Лічевською Л.Г. /а.с.32-33/.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУ юстиції у Черкаській області Осадчим В.В. 05 вересня 2013 року винесено постанову про повернення виконавчого документа з підстав, що коштів, які надійшли від реалізації заставного майна недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставне майно. Залишок боргу становить - 156 491 грн. 87 коп. /а.с. 38/.

В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості ОСОБА_9, наданий стороною позивача, який жодним чином не був спростований відповідачем, відповідно до якого по вказаному кредитному договору його борг перед банком складає 160 059 грн. 03 коп. /а.с.65-66/.

Оскільки відповідач зобов'язання за кредитним договором виконував неналежним чином, кредит, відсотки та інші платежі, передбачені договором, у повному обсязі не сплатив, то суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність заборгованості відповідача у вказаному розмірі, що визнав і сам ОСОБА_9, який ні факту несплати боргу , ні розміру заборгованості по кредитному договору не оспорював. Тому ця обставина відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України також не підлягає доказуванню.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

З матеріалів справи вбачається , що позивачу стало відомо про порушення його цивільного права чи інтересу з саме з моменту винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві 05 вересня 2013 року після реалізації предмета іпотеки . Тому саме з 06 вересня 2013 року почався перебіг строку позовної давності, а оскільки позовну заяву до районного суду було подано 28 жовтня 2013 року, то відповідно її строк не порушено. Крім того предметом позову є стягнення з ОСОБА_9 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 331/2005 від 22 листопада 2005 року/а.с.7-9/, яким не передбачено графік погашення заборгованості періодичними платежами, а строк повернення кредитних коштів, що були отримані на його підставі, був визначений сторонами до 21 жовтня 2020 року.

Тому з урахуванням встановлених обставин, , ухвалюючи рішення , суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позивач при зверненні до суду за судовим захистом визначеного законом строку позовної давності не порушив. Зазначені в апеляційній скарзі докази не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для її задоволення, оскільки носять суб'єктивний характер і ґрунтуються на неправильному трактуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Про інші порушення норм матеріального чи процесуального права при ухваленні судом першої інстанції ОСОБА_9 та його представники в апеляційній скарзі не зазначали.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Стаття 308 ЦПК України передбачає, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За встановлених обставин, підстав для зміни чи скасування заочного рішення суду колегія суддів не вбачає, у зв'язку з чим заочне рішення суду першої інстанції належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Головуючий :

Судді :