АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Кабанченко О.А.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві - Сергієнко Марини Федорівни на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Державна виконавча служба Деснянського районного управління юстиції у місті Києві та Публічне акціонерне товариство «Банк Петрокоммерц-Україна» на дії державних виконавців відділу Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві Седляр Д.А. та Жиглій В.М. -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2015 року скаргу ОСОБА_2, заінтересовані особи: Державна виконавча служба Деснянського районного управління юстиції у місті Києві та Публічне акціонерне товариство «Банк Петрокоммерц-Україна» на дії державних виконавців відділу Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві Седляр Д.А. та Жиглій В.М. - задоволено.

Визнано дії державних виконавців Відділу Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві Жиглій В.М. та Седляр Д.А. - незаконними.

Постанову про арешт коштів боржника від 13.11.2012 року, винесену старшим державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві Жиглій В.М. у виконавчому провадженні № 31783133 та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.12.2014 року, винесену державним виконавцем Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві Седляр Д.А. у виконавчому провадженні № 4363854 - скасовано.

Не погоджуючись з ухвалою суду, державний виконавець ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві - Сергієнко М. Ф. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечила.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із скаргою на дії державних виконавців відділу Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві Седляр Д.А. та Жиглій В.М., в якій просила суд визнати дії державних виконавців незаконними та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 13.11.2012 року, видану старшим державним виконавцем Жиглій В.М. у виконавчому провадженні № 31783133 та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.11.2014 року, видану державним виконавцем Седляр Д.А. у виконавчому провадженні №4363854.

Вимоги обґрунтовує тим, що 17.06.2015 року їй стало відомо про відкриття стосовно неї виконавчих проваджень на підставі виконавчого листа № 2-7827/09 від 23.11.2009 року, виданого Шевченківським районним судом міста Києва. В порушення вимог закону, копії постанов про відкриття виконавчого провадження та оскаржуваних постанов скаржнику не надсилалися. Окрім того, жодного майна або місця проживання на території Деснянського району міста Києва скаржник не має. Під час розгляду справи № 2-7827/09 справу було направлено за підсудністю саме у зв'язку із тим, що було встановлено, що ОСОБА_2 не проживає в Деснянському районі.

Посилаючись на викладене, просила суд скаргу задовольнити в повному обсязі.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 03.02.2010 року Шевченківським районним судом міста Києва на підставі рішення суду, ухваленого у цивільній справі

№ 2-7827/09 від 23.11.2009 року за позовом ПАТ «Банк Петрокоммерц-

Україна» до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість в розмірі 1355466,60 грн. та 1730,00 грн. судових витрат (а.с.7).

13.11.2012 року старшим державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у місті Києві Жиглій В.М. було винесено постанову про арешт коштів боржника (ВП № 51783133), на підставі якої було накладено арешт на кошти, що знаходяться на рахунках в ПАТ «КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 та НОМЕР_4 (а.с. 8).

05.12.2014 року державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у місті Києві Седляр Д.А. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження (ВП № 43638454), згідно з якою було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 та заборонено його відчуження (а.с. 10).

Постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у місті Києві Седляр Д.А. від 05.12.2014 року у ВП № 43638454 виконавчий документ було повернуто стягувачу (а.с. 11).

Відповідно до ч.ч. 1-4 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Проведення опису майна боржника здійснюється не пізніше ніж протягом місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

В матеріалах справи відсутні докази належним чином направлених скаржнику оскаржуваних постанов.

Крім того, ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20.02.2009 року встановлено, що ОСОБА_2 в Дніпровському районі не зареєстрована, не проживає та не проживала, а тому направлено цивільну справу за позовом Банку до неї за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва (а.с. 50).

Із матеріалів справи вбачається, що зареєстрованим місцем проживання скаржника є вул. Бердянська № 28/6 у місті Києві, що територіально відноситься до Шевченківського району міста Києва (а.с. 6).

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Державним виконавцем не надано суду доказів на підтвердження того, що місцем проживання, роботи, перебування боржника ОСОБА_2 є Дніпровський район міста Києва, або в зазначеному районі знаходиться її майно.

Також суду не надано доказів того, що ОСОБА_2 у встановленому законодавством порядку було повідомлено про відкриття виконавчих проваджень та винесення оскаржуваних постанов.

Відповідно до ч. 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-ХІV (із змінами та доповненнями) Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону:

за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до п. 3.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15 грудня 1999 року N 74/5 державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа:

за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в пункті 1.1 цієї Інструкції;

за заявою прокурора в разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

в інших випадках, передбачених законом.

Державний виконавець відповідно до ч.2, п.3 ч.3 ст. 11 Закону 606-ХІV, Інструкції, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки. У процесі здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

На підставі вище викладеного та виходячи із положень вищевказаного закону, колегія суддів погоджується з висновком суду, що постанову про арешт коштів боржника у ВП № 31783133 від 13.11.2012 року старшого державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у місті Києві Жиглій В.М. та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП № 43638454 від 05.12.2014 року державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у місті Києві Седляр Д.А. було винесено з порушенням вимог статей 17,19,20 Закону України «Про виконавче провадження», а тому дії державних виконавців Жиглій В.М. та Седляр Д.А. належить визнати незаконними.

Відповідно до ч. 1 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 18 Постанови №6 від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах " виходячи із змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Встановивши при розгляді скарги її обґрунтованість , суд першої інстанції правильно визнав оскаржувані дії державних виконавців незаконними, проте усуваючи допущені державними виконавцями порушення, суд роз'яснення Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах " не взяв до уваги та скасував постанови державних виконавців, а не зобов'язав державних виконавців скасувати неправомірно постановлені ними постанови.

За таких обставин, ухвалу суду належить змінити в частині.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,312 ,313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві - Сергієнко Марини Федорівни - задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2015 року - змінити, виклавши третій абзац резолютивної частини ухвали в такій редакції.

Зобов'язати старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Жиглій В.М у виконавчому провадженні № 31783133 скасувати постанову про арешт коштів боржника від 13.11.2012 року та зобов'язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Седляр Д.А. у виконавчому провадженні № 43638454 скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.12.2014 року.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді: