Категорія: 24 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Русинчука М.М., Мудренко Л.І.,

при секретарі Губарик К.А.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "М.Ж.К." до ОСОБА_2 про стягнення заборговності за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду від 23 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

18 серпня 2015 року ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю „М.Ж.К. звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 3604 грн. 48 коп. заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території та зі збору, вивезення твердих та великогабаритних побутових відходів із захороненням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території по пр. Молоді, 23 в м. Луцьку Волинської області кв. 5, в якій проживає відповідач. Однак, відповідач зобовязання по сплаті коштів за послуги з утримання будинку та прибудинкової території не виконує у звязку з чим за період із 01.01.2013 року по 01.12.2014 року виникла заборгованість перед ТзОВ „М.Ж.К. за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 3519 грн. 78 коп., та зі збору, вивезення твердих та великогабаритних побутових відходів із захороненням за період з 01.06.2013 року по 01.12.2014 року в розмірі 84 грн. 70 коп. Просили стягнути з відповідача зазначену заборгованість за надані послуги.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 23 жовтня 2015 року позов задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю „М.Ж.К. заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території та зі збору, вивезення твердих та великогабаритних побутових відходів із захороненням в розмірі 3604 (три тисячі шістсот чотири) грн. 48 коп.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, покликаючись на порушення судом норм матеріального права, просила скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено що ТзОВ «М.Ж.К.» надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території по пр. Молоді, 23 в м. Луцьку Волинської області. ОСОБА_2 є власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_1. З відповідачем заключено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. (а.с. 11-13).

Відповідач свої зобовязання не виконує у звязку з чим за період із 01.01.2013 року по 01.12.2014 року виникла заборгованість перед ТзОВ „М.Ж.К. за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 3519 грн. 78 коп., та зі збору, вивезення твердих та великогабаритних побутових відходів із захороненням за період з 01.06.2013 року по 01.12.2014 року в розмірі 84 грн. 70 коп. (а.с. 3-4).

Відповідно до вимог ст.ст. 322, 360 ЦК України тягар утримання майна лежить на власнику, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог ст.179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обовязковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, пункт 7 яких встановлює обовязок власників та користувачів квартири оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Статтями 67, 151 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Громадяни, які мають у приватній власності квартиру, зобовязані забезпечувати її схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

З матеріалів справи вбачається, що плата за надані послуги за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, зі збору, вивезення твердих та великогабаритних побутових відходів із захороненням нараховується на підставі тарифів, визначених рішеннями виконавчого комітету Луцької міської ради від 27.04.2010 № 254-1, від 18.08.2011 № 570-1, від 05.06.2013 №319-1, від 05.11.2014 № 625-1.

Крім того встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 є власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 2/3 частки даної квартири (а.с. 29-30). Як вбачається з будинкової книги, за адресою зазначеної квартири зареєстрована лише ОСОБА_2М.(а.с. 34-36).

У силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку щодо неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань. Відповідно до встановлених обставин та з врахуванням того, що в квартирі проживає та зареєстрована лише ОСОБА_2, а вивезення твердих та великогабаритних побутових відходів із захороненням нараховується на підставі тарифів з розрахунку на одну людину, а тому правомірно стягнув з останньої зазначену заборгованість з цього виду наданих послуг.

Проте стягуючи з відповідача всю суму заборгованості за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що співвласник лише відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на утримання спільного майна.

Таким чином з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 1/3 суми заборгованості за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що відповідає розміру частки ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем неналежної якості надавались послуги за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Статтею 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

У матеріалах справи відсутні акти-претензії, складені та підписані у встановленому законом порядку, щодо надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території неналежної якості. Крім того в суді апеляційної інстанції відповідач пояснила, що до ухвалення судом рішення в даній справі вона зі скаргами та претензіями щодо надання послуг неналежної якості до позивача не зверталась.

Не заслуговують на увагу покликання апелянта на неналежність їй наявного підпису у договорі № М23/5 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01 січня 2006 року, оскільки відповідно до ст. 204 ЦК України зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно із ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, й лише у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими доказами.

Всупереч вищевказаним вимогам закону, відповідач не надала належних та допустимих доказів визнання даговору № М23/5 від 01 січня 2006 року недійсним чи його оспорювання.

Разом з тим навіть відсутність із споживачем договору на надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не звільняє останнього від оплати фактично наданих та отриманих ним послуг.

Отже з відповідача ОСОБА_2 із врахуванням розміру її частки підлягає стягненню в користь позивача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "М.Ж.К." 1257 (одна тисяча двісті п'ятдесят сім) грн. 96 коп. заборгованості, з яких 1173 (одна тисяча сто сімдесят три) грн. 26 коп. - за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, 84 (вісімдесят чотири) грн. 70 коп. - зі збору, вивезення твердих та великогабаритних побутових відходів із захороненням.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення вищенаведених норм матеріального права, а його висновки не відповідають обставинам справи, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 23 жовтня 2015 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "М.Ж.К." 1257 (одну тисячу двісті п'ятдесят сім) грн. 96 коп. заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території та зі збору, вивезення твердих та великогабаритних побутових відходів із захороненням.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді