Справа №173/2205/15-ц
Провадження №2/173/1023/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась позивач ОСОБА_1П, з позовом про визнання недійсним договору дарування до відповідача ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу ОСОБА_3, в якому просить визнати недійсним договір дарування житлового будинку по вул. Робочій, 30 в сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, укладений 25.02.2015 року між нею та відповідачем та визнати за нею право власності на даний будинок з господарськими спорудами на земельній ділянці по фактичному користуванню 0.0709 га., посилаючись на наступне: 05.10.2004 року вона втратила свого чоловіка ОСОБА_4В . У неї залишилось двоє дорослих синів, один з яких - ОСОБА_5 покинув її у 1996 році. З цього часу він жодного разу до неї не приїздив та не телефонував. Єдина її надія на молодшого сина ОСОБА_2, який проживає в сел. Дніпровське разом зі своєю сім»єю.

Вона літня, хвора людина та потребує сторонньої допомоги та догляду. Так як після смерті чоловіка залишилась одна. З цього приводу вона неодноразово розмовляла зі своїм сином та врешті вирішили, що останній буде доглядати її, натомість вона пообіцяла передати йому у власність будинок.

27.02.2015 року вона уклала з ОСОБА_2А,. договір, тексту якого не читала, вважаючи, що в ньому передбачені всі права та обво»язки, про які вони домовились.

Але відразу після укладення договору відповідач припинив забезпечувати її харчуванням та доглядом і навіть перестав її відвідувати.

Вона самостійно утримує та обслуговує себе, але в силу віку та стану здоров»я їй дуже складно це роботи. Крім цього вона хворіє та потребує частого обстеження та лікування, а все це справа дуже затратна, тому вона не може собі цього дозволити. Таким чином на даний час вона знову залишилась одна та змушена шукати людину, яка б погодилась доглядати за нею при умові, що вона укладе з нею договір довічного утримання.

Вона почала збирати документи, необхідні для укладання договору. Під час ознайомлення з документами вона дізналась, що фактично між нею та відповідачем був укладений договір дарування, чого вона не бажала, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи

Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання не з»явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність. Згідно якої позовні вимоги визнав.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору . приватний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3А,. позовні вимоги визнав пояснивши, що позивач та її син неодноразово приходили до нього, розповідали про свою ситуацію та радились, який договір їм краще укласти. Він розяснював їм, що з точки зору позивачки, яка є літньою людиною, то краще укласти договір довічного утримання, згідно якого вона буде отримувати догляд, лікування та буде проживати у належному їй будинку так як буде накладено заборону його відчуження. Якщо з точки зору відповідача, то краще укласти договір дарування, так як відповідач отримає відразу право власності на будинок і потім не виникатиме питання щодо його переоформлення. Коли сторони з»явились до нього в черговий раз то повідомили, що вони вирішили укласти договір дарування. Він їм роз»ясняв наслідки укладання такого договору, але сторони настоювали на своєму. Тому ним був посвідчений договір дарування. Сторони були ознайомлені з його умовами, про що свідчать їх власноручні написи в договорі. Проте на даний час він бачить, що права позивачки порушуються, тому він не заперечує проти визнання укладеного між сторонами договору дарування недійсним.

Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.02.2015 року між позивачкою та відповідачем був укладений договір дарування житлового будинку, розташованого за адресою: сел. Дніпровське вул. Робоча , 30 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, який посвідчений приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу ОСОБА_6, та зареєстрований в реєстрі за № 149.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на буття, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов»язується передати у майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Зі змісту позовної заяви та пояснень позивача в судовому засіданні вбачається, що позивачка мала намір, розпорядитись належним їй будинком на користь свого сина відповідача за справою, за умови надання ним їй догляду та утримання. Тобто позивач бажала укласти договір довічного утримання.

Проте між сторонами було укладено договір дарування, який за своєю природою не в повній мірі відповідає волевиявленню позивачки. Яка мала намір розпорядитись своїм майном за умови отримання належного догляду та утримання, так як є людиною похилого віку. І хоч в самому договорі позивач власноручно написала, що договір дарування нею прочитано особисто та записано вірно, але з її пояснень суд вбачає, що нею не в повній мірі розумілись наслідки його укладення. Крім того з пояснень позивачки встановлено, що відповідач настоював саме на укладенні договору дарування всупереч волі позивачки.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Так як відповідач та третя особа, що не заявляє самостійних вимог позовні вимоги визнали та не заперечують проти визнання укладеного договору недійсним. Суд враховуючи, що даний договір не відповідав волевиявленню позивачки. Укладений на невигідних для неї, як для особи похилого віку , умовах. Вважає за можливе визнати укладений між сторонами договір дарування недійсним.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов»язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання правочину.

Відповідно суд, визнаючи укладений між сторонами правочин, договір дарування, недійсним вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачки і в частині визнання за нею права власності на домоволодіння, розташоване за адресою: сел. Дніпровське вул. Робоча, 30 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на земельній ділянці площею 0.0709 га., по фактичному користуванню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені судові витрати по сплату судового збору в сумі в сумі 867 грн. 12 коп.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 за позовом до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування житлового будинку № 30 по вул. Робочій в сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, укладений 27 лютого 2015 року між ОСОБА_1 ?ю Павлівною, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати за ОСОБА_7 ОСОБА_1 ?ю Павлівною, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на житловий будинок загальною площею 73.6 кв.м., з прилеглими господарчими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці площею 0.0709 га., за адресою сел. Дніпровське вул. Робоча, 30 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплату судового збору в сумі 867 грн. 12 коп.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд. Особи, які брали участь у судовому засіданні, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо рішення не оскаржувалось. У випадку подання апеляційної скарги рішення суду набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, якщо не було скасоване або змінене.

Суддя Петрюк Т.М.