Провадження № 2/161/3420/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Заболотько Д.М.

з участю позивача ОСОБА_1

його представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 17.07.2015р. звернувся в суд з позовом до страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» про стягнення страхового відшкодування .

Позов мотивує тим, що 19.09.2014року у м.Луцьку, з вини водія автомобіля марки «NISSAN», державний номерний знак АС 0101ВІ, відповідача ОСОБА_3, відбувся страховий випадок (дорожньо-транспортна пригода), внаслідок якої спричинено матеріальну шкоду, належному йому транспортному засобу автомобілю марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1.

Дана обставина встановлена постановою Луцького міськрайонного суду від 24.10.2014р., у справі № 161/16495/14-п, з уточненнями від 26.05.2015р., тому доказуванню не підлягає. Обовязкова цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу, відповідача ОСОБА_3 застрахована у Страховому товаристві з додатковою відповідальністю «Гарантія» (надалі - СТДВ «Гарантія»), згідно з полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (надалі - поліс ОЦПВВНТЗ) серії АС № 99984444 від 26.06.2014р. Застрахований транспортний засіб - автомобіль НОМЕР_2. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 50000,00 грн. Розмір франшизи - 1000,00 грн. Оскільки ДТП сталась за участю забезпеченого страховим договором транспортного засобу (автомобіль НОМЕР_2) та внаслідок цього настала цивільно-правова відповідальність, то йому належить право на одержання страхового відшкодування шкоди, завданої його майну, а саме: автомобілю НОМЕР_3. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження №77 від 08.10.2014р., матеріальний збиток, внаслідок зазначеної ДТП, завданий йому, як власнику автомобіля НОМЕР_3, складає 25 117,00 грн.

Належна йому страхова виплата від СТДВ "Гарантія" становить 24117,00 грн. (25 117,00 гривень - 1 000,00 гривень франшизи). Про зазначений страховий випадок та про відшкодування спричинених збитків шляхом сплати страхового відшкодування, він невідкладно, повідомив СТДВ «Гарантія», як страхувальника. Пошкоджений автомобіль оглядався страховим комісаром СТДВ «Гарантія». Після отримання ним 08.10.2014р. висновку експертного автотоварознавчого дослідження №77, у телефонному режимі інформував працівників СТДВ «Гарантія» про суму страхового відшкодування, які не заперечували щодо цього; направив матеріали (заяву, висновок) поштою, однак відповіді та страхового відшкодування він не отримав, 90-денний термін перевірки страхового випадку сплив 19.12.2014р., у звязку з чим, він звернувся зі скаргою у Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ).

Зазначає, що СТДВ «Гарантія» за прострочення виконання своїх зобов'язань, повинен сплатити йому відсотки річних від простроченої суми. Для надання йому правової допомоги у даній цивільній справі, він 07.05.2015р. уклав договір з адвокатом ОСОБА_2, який є його представником у процесі, за надання правової допомоги сплатив останньому 2000 грн. (дві тисячі гривень). Внаслідок ДТП, яка сталась з вини ОСОБА_3, йому спричинено моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях, які він зазнав внаслідок ушкодження свого автомобіля, був позбавлений можливості використовувати автомобіль, що призвело до зміни ритму життя. Оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. Вважає, що ОСОБА_3 зобов'язана сплатити йому 1000 (одну тисячу) гривень, як суму франшизи та 1000 (одну тисячу) грн., як відшкодування завданої моральної шкоди, а також 243 грн.60 коп. судового збору.

Посилаючись на наведене, позивач просив суд стягнути з страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» в його користь несплачену суму страхового відшкодування, із врахуванням офіційного курсу індексу інфляції 36471,27грн. (тридцять шість тисяч чотириста сімдесят однієї гривні 27 коп.), три відсотки річних, що становить 509 грн., що в загальній сумі становить 36 980, 27грн. , 2000грн. понесених витрат на правову допомогу. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Крім того, просить стягнути в його користь з ОСОБА_3 1000 (одну тисячу) гривень, як суму франшизи та 1000 (одну тисячу) грн., як відшкодування завданої моральної шкоди, а всього 2000грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, наведених у ньому.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала.

Представник відповідача страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія» в судове засідання не зявився.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі , суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і повязані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування).

Як вбачається з матеріалів справи, 26.06.2014року між ОСОБА_3 та страховим товариством з додатковою відповідальністю «Гарантія» було укладено поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС № 99984444, у відповідності до якого ОСОБА_3 було застраховано належний їй транспортний засіб марки «NISSAN», д.н.з. НОМЕР_4. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 50000,00 грн. Розмір франшизи - 1000,00 грн. (а.с.18)

Судом встановлено, що 19.09.2014року у м.Луцьку, з вини водія автомобіля марки «NISSAN», державний номерний знак АС 0101ВІ, відповідача ОСОБА_3, відбувся страховий випадок (дорожньо-транспортна пригода), внаслідок якої спричинено матеріальну шкоду, належному їй транспортному засобу автомобілю марки автомобілю марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1.

Вказана обставина підтверджується постановою Луцького міськрайонного суду від 24.10.2014р., у справі № 161/16495/14-п, з уточненнями від 26.05.2015р., яка набрала законної сили , а тому доказуванню не підлягає.(а.с.7-8)

Відповідно до вимог ч.ч.3, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки ДТП сталась за участю забезпеченого страховим полісом транспортного засобу (автомобіль НОМЕР_2) та внаслідок цього настала цивільно-правова відповідальність, то позивачу належить право на одержання страхового відшкодування шкоди, завданої його майну, а саме: автомобілю НОМЕР_3.

Судом встановлено, що вищевказана дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком, а сума завданих внаслідок такого страхового випадку збитків підлягає обовязковому відшкодуванню відповідачем СТДВ «Гарантія».

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження №77 від 08.10.2014р., матеріальний збиток, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, завданий позивачу, як власнику автомобіля НОМЕР_3, становить 25 117,00 грн.

Відповідно до пункту 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати два відсотки від страхової суми, в межах якої відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Таким чином належна позивачу страхова виплата від СТДВ "Гарантія" становить 24117,00 грн. (25 117,00 гривень. - 1 000,00 гривень франшизи).

Судом встановлено, що про зазначений страховий випадок та про відшкодування спричинених збитків шляхом сплати страхового відшкодування, позивач, у встановленому Законом порядку та термін, повідомив СТДВ «Гарантія», як страхувальника, пошкоджений автомобіль оглядався страховим комісаром СТДВ «Гарантія». Після отримання позивачем 08.10.2014р. висновку експертного автотоварознавчого дослідження №77, останній повідомив працівників СТДВ «Гарантія» про суму страхового відшкодування, проте відповіді та страхового відшкодування позивач не отримав, 90-денний термін перевірки страхового випадку сплив 19.12.2014р.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся зі скаргою у Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ). Ним була отримана відповідь № 3/1-04/9106 від 15.03.2015р. про те, що СТДВ «Гарантія» припинила членство у МТСБУ, хоча ця обставина не знімає з СТДВ «Гарантія» обовязок по сплаті страхового відшкодування.

Судом встановлено, що 30.01.2015р. МТСБУ виплатило позивачу 802,25 грн., як відшкодування понесених ним витрат за проведення експертного автотоварознавчого дослідження № 77 від 08.10.2014р.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

На даний час СТДВ "Гарантія" не здійснило виплату йому страхового відшкодування та не надало вмотивованої відмови у її здійсненні.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 22.1 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35

заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване

рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно з п.п.36.5., 36.6. ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Пунктом з ч.1 ст.988 ЦК України, п.3, ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» встановлено обовязок страхувальника у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України „Про страхування", страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування у строк, передбачений договором страхування.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами

Судом встановлено, що зі сторони позивача умови договору страхування були виконані належним чином, а зі сторони страховика в частині виплати страхового відшкодування не були виконані .

У відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом, відповідач безпідставно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, чим затримав позивачу його виплату.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Як вбачається з наданого позивачем та перевіреного судом розрахунку, СТДВ «Гарантія» за прострочення виконання своїх зобов'язань, повинен сплатити позивачу три відсотки річних від простроченої суми, що складає 509грн.(24117грн.х3%/365х257=509), а також індекс інфляції за весь час прострочення в сумі 12354,27грн.

Таким чином, загальна сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача СТДВ «Гарантія» в користь позивача, з врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, становить 36980, 27 грн. (24117+12354,27+509)

Відповідно до змісту статті 79 ЦПК, до судових витрат відносяться витрати сторін на правову допомогу, а статтею 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_2, що стверджується договором від 07.05.2014р. (а.с.21)

Згідно з наявною в матеріалах справи квитанцією до прибуткового касового ордеру № 55 від 17.05.2015р., розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу становить 2000 грн. (дві тисячі гривень).(а.с.22)

Разом з тим, враховуючи кількість затраченого часу та праці на підготовку позову до розгляду справи в суді, суд вважає, що до стягнення підлягає 2000 грн. витрат на правову допомогу, які слід стягнути з відповідачів в користь позивача, а саме: 1500грн. з страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», та 500грн. з ОСОБА_3

Як слідує із змісту ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», в дохід держави підлягає стягненню з відповідача страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» судовий збір в розмірі 487,20грн.

Крім того, судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з вини відповідача ОСОБА_3, було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в пошкодженні майна; позивач, в звязку з цим, переніс душевні страждання.

Частиною 1,2 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода, окрім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Заподіяну позивачу відповідачем ОСОБА_3 моральну шкоду суд оцінює в 1000 грн., які слід стягнути з останньої.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, в користь позивача підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином , слід стягнути з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача ОСОБА_1 понесених останнім судових витрат по справі в сумі 243 грн.60 коп.

Разом з тим, в задоволенні позову про відшкодування відповідачем ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_1 суми франшизи в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. слід відмовити, так як сума франшизи відповідно до чинного законодавства відшкодуванню не підлягає.

Отже, в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 526, 625, 629, 988, 1167ч.1, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» в користь ОСОБА_1 36980, 27 грн. (тридцять шість тисяч девятсот вісімдесят гривень двадцять сім копійок) страхового відшкодування та 1500,00 грн. (одна тисяча пятсот гривень) витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 1000грн. (одна тисяча гривень) завданої моральної шкоди, 243,60грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок) судових витрат та 500грн. (пятсот гривень) витрат за надання правової допомоги адвоката.

Стягнути з страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» в дохід держави судовий збір в сумі 487,20грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта