Справа № 308/7213/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 листопада 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

судді Микуляк П.П.

при секретарі Остич Л.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» про захист прав споживача, стягнення грошових коштів за договором про банківський грошовий вклад (депозит) та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1. звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою мотивуючи її тим, що 07.11.2014 року між ним та АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» було укладено Договір-заяву №300131/129230/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в іноземній валюті, згідно якого він розмістив у Банку строковий вклад у сумі 2308,0 дол.США, на строк з 07.11.2014 року по 07.02.2015 року, із сплатою 10,60 % річних.

Після закінчення строку договору, 07.02.2015 року він звернувся до працівників Банку з вимогою про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків, однак його вимогу було залишено без задоволення. Через два тижні він повторно звернувся до представника банку з приводу повернення коштів, там йому повідомили, що ОСОБА_2 має тимчасові труднощі, тому грошові кошти йому будуть повернуті пізніше.

В середині квітня 2015 року у звязку з хворобою дружини та необхідністю коштів на термінове лікування, він звернувся до начальника Ужгородського відділення №99 АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» з проханням повернути суду депозиту та нарахованих процентів, пояснивши йому причини необхідності таких коштів. Останній запевнив, що гроші будуть виділені, але трохи пізніше. 14.05.2015 оку, 20.05.2015 року та 27.05.2015 року ним були подані письмові заяви про повернення вкладу, але у відділенні Банку йому пояснили, що він може знімати тільки по 50 дол.США в еквіваленті гривні у день.

Станом на 11.06.2015 року за підрахунками відповідача, залишок його депозитного вкладу становить 1350,0 дол.США, що за курсом НБУ еквівалентно 28578,55 грн., які йому не повернуто до цього часу.

ОСОБА_1 вважає такі дії АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» такими, що порушують умови договору, законодавство України та його права, як споживача.

У звязку з порушенням Банком своїх зобовязань, позивач вважає, що відповідач за несвоєчасне повернення суми вкладу та виплати нарахованих відсотків, окрім залишку суми депозитного вкладу в розмірі 28578,55 грн., має сплатити йому у відповідності до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» пеню в розмірі 3% за кожен день прострочки (34 день) у розмірі 29150,12 грн., у відповідності до ст..ст.625, 692 ЦК України 3 % річних за весь час прострочення в період з 07.02.2015 року по 16.06.2015 року (129 днів) в розмірі 303,01 грн., суму інфляції за вказаний період у розмірі 10259,70 грн.

Крім того, ОСОБА_1 вважає, що такими неправомірними діями Банку йому завдано моральну шкоду, оскільки за весь час невиконання відповідачем своїх зобовязань йому та його дружині були спричинені моральні страждання. Дії (бездіяльність) Банку, що виразилися в незаконній відмові виконувати умови договору, завдали йому та його дружині душевні страждання і переживання. Банк ігнорував його прохання виплатити йому його власні кошти, навіть для проведення операції його дружини, ОСОБА_2 обманним шляхом не повідомив його про необхідність написання письмової заяви про повернення коштів відразу після закінчення строку дії договору, не пояснивши наслідки таких дій. Його у віці 73 роки разом з хворою дружиною принизливо змушують просити повернути такі вкрай необхідні для них кошти, не маючи поваги ні до нього, ні до його віку, ні до обставин, які в його житті склались.

Укладаючи договір банківського вкладу та довіряючи свої грошові кошти даній фінансовій установі, він розраховував на порядність та чесність Банку, дотримання Банком всіх умов і положень договору. Відмова в поверненні вкладу порушила його плани в частині розпорядження власними грошовими коштами, а саме проведення операції його дружині та її безпечну і успішну реабілітацію, стало для нього сильним шоком від нахабства і незаконності дій по відношенню до своїх вкладників - людей, які повірили Банку в період нестабільної політичної та економічної кризи в країні і довірили свої особисті кошти, тим самим забезпечивши фінансовій установі запас ліквідності в один із найважчих економічних моментів, а у відповідь отримали, і недбале ставлення до виконання Банком зобовязань за договором. Внаслідок невчасного повернення коштів довелось відмінити планову операцію дружини за кордом, що стало однією із причин погіршення її стану здоровя та перенесених нею хвилювань через можливість втрати коштів, які б могли допомогти. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі суми його вкладу, а саме 2308,0 дол.США, що станом на 11.06.2015 року згідно курсу НБУ еквівалентно 48814,20 грн.

21 жовтня 2015 року позивачем було подано до суду уточнюючі розрахунки щодо розміру суми депозитного вкладу, нарахованих відсотків та штрафними санкціями, які підлягають стягненню з відповідача на його користь.

Згідно уточненого розрахунку ОСОБА_1 просить суд стягнути з ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» на його користь суму в розмірі 237466,69 грн., з яких: 28578,55 грн. сума залишку депозитного вкладу; 149180,03 грн. - пеню в розмірі 3% за кожен день прострочки в період з 14.05.2015 року по 03.11.2015 року (174 дні); 634,21грн. - три проценти річних за весь час прострочення в період користування чужими коштами - з 07.02.2015 року по 03.11.2015 року (270 дні); 10259,70 грн. - сума інфляції за обрахований період; 48814,20 грн. моральна шкода.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечив.

Представник відповідача ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» в судове засіданні не зявився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяву про розгляд справ за його відсутності не подавав, а тому в порядку ст. 169 ч.4 ЦПК України, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Згідно письмових заперечень представника ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит», останній просить відмовити в задоволення позову, посилаючись на те, що на підставі постанови Правління НБУ від 17.09.2015 року №612 ПАТ «ОСОБА_2 та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних і у Банку введено тимчасову адміністрацію на строк до 17.12.2015 року, а відповідно до ч.5 ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час дії тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Представник вважає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав. Вказує, що виплата сум вкладів проводиться за участю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через відповідні позасудові механізми.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку:

Як вбачається з матеріалів справи, 7 листопада 2014 року між ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір №300131/129230/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в іноземній валюті, згідно якого позивач вніс, а ОСОБА_2 прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок №2630.9.210861.003 у сумі 2308,0 дол.США, на строк з 07.11.2014 року по 07.02.2015 року, із сплатою 1% річних відповідно до положень п.5.3 Основних умов.

За умовами договору та Основних умов залучення банківських вкладів фізичних особі та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» виплата процентів, нарахованих на вклад, здійснюється Банком у день закінчення строків, визначених у п.1 Договору 07.02.2015 року, у порядку та на умовах, визначених у п.п.4.2, 4.3 Основних умов, одночасно з поверненням суми вкладу.

Згідно п.6 Договору після закінчення строку, визначеного в п.1 цього Договору (07.02.2015 року), вклад повертається вкладнику в порядку, строки та на умовах, передбачених п.5.2 Основних умов.

Положеннями ч. 1 ст.526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В судовому засіданні встановлено, що ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» взяті на себе зобовязання не виконує, на вимогу владника суму вкладу за договором та нараховані відсотки в добровільному порядку не повертає.

Станом на 11.06.2015 року заборгованість ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» перед вкладником ОСОБА_1 згідно депозитної угоди №300131/129230/3-14 від 07.11.2014 року становить 1350,0 дол.США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 28578,55 грн.

Суд вважає, що такі дії (бездіяльність) банку, суперечить основним законам, які мають вищу юридичну силу - Конституції України та ЦК України, а також умовам Договору.

ОСОБА_1 є власником грошових коштів розміщених на особовому депозитному рахунку в ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» на підставі Договору №300131/129230/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в іноземній валюті, відповідно до положень ст.41 Конституції України та ст.ст.316, 317, 319, 321, 325 ЦК України він не може бути обмежений в своїх правах щодо володіння, розпорядження і використання зазначених грошових коштів на власний розсуд. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Частиною 2 статті 1060 ЦК України передбачено, що незалежно від того чи був укладений договір банківського вкладу на умовах видачі вкладу на першу вимогу чи на умовах повернення вкладу із закінченням встановленого договором строку, банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення.

Суд не може погодитись з посиланнями представника ПАТ «ОСОБА_2 та Кредит» в письмових запереченнях на ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як на підставу відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1

Вказаною нормою Закону передбачені лише певні обмеження, які застосовуються під час процедури тимчасової адміністрації, а саме: не здійснення задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, а також інші обмеження, однак, зазначена стаття не містить обмежень щодо можливості стягнення судом відповідного боргу. Більш того, у ч. 1 ст. 52 цього Закону передбачений порядок погашення уповноваженою особою Фонду вимог фізичних осіб, платежі яких або платежі на імя яких заблоковано (крім фізичних осіб - субєктів підприємницької діяльності) у шосту чергу за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» на його користь залишку суми депозитного вкладу за Договором №300131/129230/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в іноземній валюті від 07.11.2014 року в сумі 28578,55 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з Банку пені, трьох процентів річних та інфляційних витрат за порушення виконання зобовязань суд приймає до уваги наступне:

Положеннями ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, або розірвання договору, заміна умов зобовязання, виплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з приписами ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець прострочує виконання надання послуг згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості послуг.

Правова позиція з цього приводу викладена в постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», де в п.20 зазначено, що пеня за порушення умов договору нараховується і стягується у відсотковому відношенні до суми заборгованості за кожний день поро строчки, в тому числі за святкові, неробочі й вихідні дні.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Водночас формулювання ст.625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов'язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч.2 ст.625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі №6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі №6-38цс11). Тобто, проценти, передбачені ст.625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі №6-42цс11).

Попри подібність правової природи ч.3 ст. 549 ЦК України (щодо сплати пені) та ч.2 ст.625 цього Кодексу (щодо сплати трьох процентів річних), які в обох випадках застосовуються як відповідальність за порушення грошового зобов'язання, ці правові норми є різними за своєю правовою природою.

Одночасне стягнення процентів, передбачених ст.536 ЦК України та іншими статтями (1048, 1056-1, 1061 ЦК України), і відшкодування інфляційних збитків за весь час прострочення, а також сплата трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст.625 ЦК, є правомірним (за умов, що такі вимоги заявлені кредитором).

Ця позиція підтверджується практикою Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 29 травня 2013 р. у справі №6-39цс13), відповідно до якої правильним є стягнення з відповідача на користь позивача процентів за банківськими вкладами за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладнику, а також трьох процентів річних і суми відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Приймаючи до уваги, що Банком своїх зобовязань щодо повернення Вкладнику ОСОБА_1 суми депозитного вкладу після закінчення строку Договору №300131/129230/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в іноземній валюті від 07.11.2014 року не виконано в повному обсязі, ОСОБА_2 безпідставно продовжує користуватись грошовими коштами Вкладника в розмірі 28578,55 грн., суд приходить до висновку, що з Банку слід стягнути на користь ОСОБА_1 у відповідності до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» пеню в розмірі 3% за кожен день прострочки в період з 14.05.2015 року по 03.11.2015 року (174 дні) в розмірі 149180,03 грн., а також у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України - 634,21 грн. - три проценти річних за весь час прострочення в період користування чужими коштами - з 07.02.2015 року по 03.11.2015 року (270 дні); 10259,70 грн. - суму інфляції за обрахований період.

Позивачем у своїй заяві ставляться вимоги про стягнення з Банку на його користь моральної шкоди в розмірі 48814,20 грн..

Згідно положень ст.23 та ст.1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст.1167 ЦК України.

Відповідно до розяснень, що містяться в п.3, п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5) під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ. Моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності, прав наданих споживачам, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні моральної шкоди суд зясовує чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, чи знаходяться дії відповідача в причинному звязку з наслідками, що настали.

Враховуючи, що дії Банку знаходилися в причинному зв'язку з тим, що позивач ОСОБА_1, як власник грошових коштів не мав можливості ними володіти, користуватись та розпоряджатись, що спричинило порушення його нормальних життєвих звязків та спричинило йому душевні страждання і переживання, останній не мав можливості оплатити проведення операції для своєї дружини та належного для неї лікування, він бул змушений звернутися до суду для захисту своїх прав, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь ОСОБА_1 48814,20 грн. моральної шкоди, оскільки цей розмір, буде відповідати спричиненій позивачу моральній шкоді.

У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 2374,67 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 14, 60, 81, 88, 208, 209, 212-215, 224-226, 232, 233, 294 ЦПК України, суд ,-

Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» на користь ОСОБА_1 залишок суми депозитного вкладу за Договором №300131/129230/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в іноземній валюті від 07.11.2014 року та штрафні санкції за порушення зобовязань в розмірі 237466,69 грн., з яких: 28578,55 грн. сума залишку депозитного вкладу; 149180,03 грн. - пеню в розмірі 3% за кожен день прострочки в період з 14.05.2015 року по 03.11.2015 року (174 дні); 634,21 грн. - три проценти річних за весь час прострочення в період користування чужими коштами - з 07.02.2015 року по 03.11.2015 року (270 дні); 10259,70 грн. - суму інфляції за обрахований період; 48814,20 грн. моральна шкода.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» на користь держави судовий збір у розмірі 2374,67 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Микуляк П.П.