Справа № 638/9875/14-ц
Провадження № 2/638/1231/15
23.11.2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючий: суддя Шишкін О.В.
при секретарі: Голуб Ю.О.
Позовну заяву, яка надійшла від публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про виселення,
Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова до відповідачів, у якому просить суд виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_1 з квартири № 35, б. № 199-Г по вул. Клочківській в м. Харків без надання іншого житлового приміщення, а також стягнути з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства АБ «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції понесені по справі судові витрати у сумі 114,70 грн.
Звернення стягнення на передані в іпотеку будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, які проживають у цьому будинку чи житловому приміщення на підставі ст. 109 ЖК України, згідно якої виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.
Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи інше житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
В судове засідання представник позивача, яка діє на підставі довіреності, не зявилася, надала заяву, в якій просила винести заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити, розглядати справу за її відсутності.
Відповідачі у судове засідання не зявились. Відповідачем ОСОБА_1 до суду подано заяву, у якій просили відкласти розгляд справи, призначеної на 23.11.2015 року, у зв'язку із отриманням повістки про виклик до Дзержинського районного суду міста Харкова на 14:15 год. 23.11.2015 року по справі № 638/6877/15-ц. Оскільки справу, з приводу якої відповідачі просили відкласти слухання, призначено на більш пізній час та у звязку із неявкою ОСОБА_1 в зазначене судове засідання, суд визнає причини її неявки в судове засідання по даній справі неповажними. Про причини неявки решти учасників по справі суд не повідомлено. Всі учасники справи повідомлені завчасно та належним чином.
У звязку із тим, що відповідачі неодноразово подавали заяви про відкладення судових засідань, суд визнає неявку відповідачів неповажною.
За клопотанням представника позивача суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 169 ЦПК України неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи.
Суд вважає, що неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом питання по суті.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, судом було досліджено чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Відповідно до наданих сторонами доказів судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно з договором іпотеки № 06/08-11 від 20.05.2008 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором банком прийнято в іпотеку нерухомість двокімнатна квартира №35 , що знаходиться в м.Харків, вул.Клочківська, б.199-Г, загальною площею 53,7 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м. Відомості про іпотеку внесені у Державний реєстр іпотек, реєстраційний № 7220316 , що підтверджено Витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек від 20.05.2008 р. № 18661033. На відчуження нерухомого майна накладено заборону, реєстраційний № 7220220, що підтверджено Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 20.05.2008 року № 18660815.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 березня 2012 року встановлено, що відповідач по справі, ОСОБА_6 умови вказаного кредитного договору неодноразово порушувала, внаслідок чого із січня 2009 року графік погашення кредиту нею не виконувався, нараховані відсотки по кредиту не гасилися із лютого 2009 року, що, станом на 01 січня 2012 року, призвело до утворення прострочення заборгованості та прострочення відсотків ОСОБА_6 перед банком на загальну суму 121690 доларів 80 центів, на що було нараховано пеню у розмірі 112637,29 грн., що не суперечить цивільному законодавству та передбачено п. 5.3 кредитного договору, та було стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 121690 доларів США та 112637,29 грн. пеню та 1700 гривень судового збору.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 27.02.2013 року вказане рішення було змінено, вказано, що вказані суми підлягають солідарному стягненню із відповідачів.

Крім того, у звязку із невиконанням боржником та поручителем умов кредитного договору, було здійснено виконавчий напис №2890 від 27.11.2009 року про звернення стягнення на предмет застави, який, відповідно до постанови державного виконавця від 20.08.2013 року по виконавчому провадженню № 17350936, було повернено стягувану, оскільки у квартирі, на яке зверталось стягнення проживала малолітня дитина.

30.09.2013 року банком було направлено на адресу мешканців квартири, яка була предметом іпотеки, претензію про добровільне звільнення квартири, яке було отримано 02.10.2013 року.

Проте від відповідачів не було отримано жодної відповіді, добровільно квартиру не звільнено, у звязку з чим АБ «Укргазбанк» вимушений звернутися з позовом до суду про виселення відповідачів в примусовому порядку.

Згідно зі ст. 32 ЦК України, статтею 177 СК та ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації.

Оскільки неповнолітня дитина на момент укладання договору іпотеки не була зареєстрована в житловому будинку та не мала права користування житловим будинком, то не було необхідності отримувати дозвіл органу опіки та піклування. Реєстрацію неповнолітньої дитини було вчинено без згоди іпотекодержателя після укладання договору іпотеки.(ОСОБА_5, 2012 р.н.), як вбачається то дитина була народжена після укладання кредитного договору та договору іпотеки у 20.05.2008р.

Також без погодження Банка була зареєстрована ОСОБА_3 , 1949 р.н

Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Постановою Пленуму № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», Вищим спеціалізованим судом із розгляду цивільних та кримінальних справ зазначено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке.

Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 3940 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Згідно ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного житлового приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Згідно ч.1,2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Крім того, заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 11.03.2014 року позовні вимоги за даним позовом задоволено та виселено відповідачів із займаного приміщення.

Ухвалою Суду від 16.06.2014 року заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

В ході нового судового розгляду нових обставин по справі не встановлено.

Таким чином, суд дійшов висновку про тк, що заявлений позов базується на вимогах закону та є повністю обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача і понесені тим витрати по сплаті судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11, 209, 214-215,217-218,224-226 ЦПК України, на підставі 40 Закону України «Про іпотеку», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про виселення, - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_1 з квартири № 35, б. № 199-Г по вул. Клочківській в м. Харків без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» судовий збір у розмірі 107 гривень 30 копійок.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повторне заочне рішення оскаржується в загальному порядку.

Головуючий: суддя