Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ№ 320/5913/15ц Головуючий у 1-й інстанції Ковальова Ю.В.
Провадження № 22-ц/778/6305/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 грудня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого, суддіОСОБА_2
суддів:ОСОБА_3
ОСОБА_1
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, за участю третьої особи - ОСОБА_7 про визначення додаткового строку для подання заяви прийняття спадщини -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить надати йому додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті рідного батька ОСОБА_8, який помер 17 листопада 2000 року в с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області, зазначивши, що після смерті батька залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок № 72, розташований по вул. Леніна в с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області, який належав йому на підставі свідоцтва про права власності.

За час життя батько заповіт не залишив. Іншим спадкоємцем після смерті ОСОБА_8 є брат позивача - ОСОБА_7, який у встановлений законом строк спадщину не прийняв. У вказаному житловому будинку ОСОБА_8 був зареєстрований та мешкав до дня своєї смерті. Разом з ОСОБА_8 проживала його - дружина ОСОБА_9, яка також померла.

Прийняти спадщину позивач не може, оскільки пропустив встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що строк він пропустив з поважних причин, оскільки одразу після смерті батька він не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через те, що вважав, що він як син померлого має обов'язкове право на спадщину, крім того, тривалий час не звертався до нотаріуса через важке матеріальне становище та брак коштів.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 вересня 2015 року позов задоволено. Надано ОСОБА_6, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті 17 листопада 2000 року рідного батька - ОСОБА_6 Леоніда Максимовича в два місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивач, дослідивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення в зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права.

Як видно із матеріалів справи, позивач посилався на те, що 17 листопада 2000 року помер ОСОБА_8, який є батьком заявника, після її смерті відкрилася спадщина на майно - житловий будинок № 72, розташований по вул. Леніна в с. Костянтинівка, Мелітопольського району, Запорізької області.

Норми ст.1220 ЦК пов'язують відкриття спадщини з фактом (часом) смерті спадкодавця.

Також судом з'ясовано, що 25 червня 2015 року після спливу строку визначеного для прийняття спадщини заявник звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 8).

Суд зазначає, що для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємець за заповітом або за законом, має прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК).

Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори спадкоємцем особисто.

Згідно ст.41 Закону України "Про нотаріат" нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою органів місцевого самоврядування, за винятком випадків, передбачених статтями 9, 55, 60, 65, 66, 70-73, 85, 93 і 103 цього Закону, та інших випадків, передбачених законодавством України.

Отже, заявник мав змогу за місцем свого проживання у нотаріуса скласти заяву про прийняття спадщини та поштою чи у інший спосіб направити завірену нотаріусом відповідну заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

В такому разі, доводи позову щодо матеріальних та фізичних труднощів переїзду до нотаріуса задля подання заяви про прийняття спадщини не є виправданими.

Прийняття спадщини - це дія спадкоємця, яка засвідчує про його згоду вступити в спадкові права та його цивільне право.

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Строк прийняття спадщини встановлюється у шість місяців з дня відкриття спадщини (ст.1270 ЦК).

Встановлений законом строк для прийняття спадщини є строком спеціальним, протягом якого існує саме право на спадщину. Пропуск цього строку позбавляє спадкоємця права вимагати повернення майна, що перейшло до інших спадкоємців, або права на відшкодування вартості цього майна.

Натомість, спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК).

У п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Проте всупереч ст. ст. 212, 213 ЦПК України рішення суду таких не містить, обставини, на які послався суд у рішенні, такими не є.

Поважність причини пропуску строку для звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори заявник пов'язував з хворобою, тяжким матеріальним станом та правовою необізнаністю, з чим помилково погодився і суд першої інстанції задовольняючи позов.

Судом з'ясовано, що спадкодавець помер 17 листопада 2000 року (а.с. 7), а отже кінцевим днем для подання заяви про згоду на прийняття спадщини є 17 травня 2000 року.

Однак до нотаріуса позивач з відповідною заявою звернувся лише 25 червня 2015 року, тобто понад 15 років.

Посилання суду про правову необізнаність таких дій не є підставою для задоволення такого позову.

Крім того, суд належним чином не зясував і коло спадкоємців, які прийняли спадщину, не залучив до участі в справі всіх осіб інтересів яких стосується спір, та не врахував, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 травня 2015 року, посвідченого нотаріально, право власності на будинок № 72, розташований по вул. Леніна в с. Костянтинівка, Мелітопольського району, Запорізької області належить апелянту ОСОБА_5, яка участь у розгляді справи не брала (а.с. 69).

Як висновок, позивач не мав об'єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини на протязі більш ніж 15 років.

Суд першої інстанції, зазначені обставини не врахував, а тому, на думку колегії суддів, скарга є обґрунтованою.

Аналогічні правові позиції викладені в Постанові Верховного Суду України від 4 листопада 2015 року (справа №6-1486св15) та Ухвалі Постанові Верховного Суду України від 2 лютого 2011 року (справа №6-7413св10).

Керуючись ст.307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 вересня 2015 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, за участю третьої особи - ОСОБА_7 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: