Справа № 583/2450/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2015 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в м. Охтирка Сумської області в складі:

головуючого-судді Білера П.П.

при секретарі Дяченко Ю.М.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка Сумської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення забраних документів, суд

Встановив:

29 липня 2015 року до Охтирського міськрайонного суду Сумської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про повернення забраних документів. Позивач свої вимоги мотивує тим, що його колишня дружина ОСОБА_2 більше року тому назад забрала всі його документи, а саме: технічний паспорт на будинок, договір дарування житлового будинку, державні акти на земельні частки (паї), його свідоцтво про народження, свідоцтво про смерть його батьків, та утримує дані документи невідомому для нього місці. Тому позивач звертається до суду з позовом про повернення забраних документів у відповідача ОСОБА_2

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовільнити. Крім того, він зазначив, що йому відомо, що оригінали документів, а саме: технічний паспорт на будинок, договір дарування житлового будинку, державні акти на земельні частки (паї), свідоцтво про народження, свідоцтво про смерть його батьків, забрала саме відповідач ОСОБА_2, так як вказаних документів вдома у нього немає.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. Суду вона пояснила, що станом на вересень місяць 2014 року вищезазначені документи позивача ОСОБА_1Ф, були у нього вдома, а де знаходяться вони зараз їй не відомо.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши надані письмові докази, дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про повернення забраних документів не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 липня 2015 року, справа № 583/1612/15-ц, було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. У судовому засіданні судом було зясовано, що сторони після розірвання шлюбу продовжують проживати в одному будинку за адресою: вул. Тургенєва, буд. 9, м. Охтирка Сумської області, але спільний побут та спільне господарство не ведуть, проживають у різних кімнатах.

З копії висновку від 17 вересня 2014 року, затверджений начальником Охтирського МВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_3, котрий є у матеріалах даної цивільної справи, вбачається, що 16 вересня 2014 року до Охтирського МВ УМВС України в Сумській області звертався ОСОБА_1 з заявою про те, що його дружина ОСОБА_2 забрала документи на спільний будинок. По даному повідомленню проводилася перевірка, під час якої працівниками міліції було встановлено, що ОСОБА_2 дійсно забрала документи на будинок, тому що її чоловік ОСОБА_1 погрожує вигнати її з дому та подати до суду позов про розподіл майна. В ході проведення подальшої перевірки встановлено, що відносини, які склалися між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 регулюються цивільно правовим законодавством, тому заявнику було рекомендовано звернутися до суду у приватному порядку.

На обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 не надав суду жодних належних та допустимих доказів, не вказав у позові, коли саме, при яких обставинах та яким чином відповідач ОСОБА_2 забрала його документи, де їх може утримувати та для якої мети. Тому суд позбавлений можливості у вирішенні справи по суті заявлених позовних вимог керуватися та посилатися на належні, допустимі та обґрунтовані докази. З огляду на вищезазначене, суд не може зобовязати відповідача ОСОБА_2 повернути позивачу будь-які документи, так як у судовому засіданні не було встановлено та належним чином доведено, що саме ОСОБА_2 утримує у себе документи ОСОБА_1

Крім того, судове рішення не може ґрунтуватися на недоведених обставинах, на припущеннях позивача, інших сторін по справі, та не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Згідно із Ст. 387 Цивільного кодексу власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно із ч. 1 Ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту Ст. ст. 11, 15 Цивільного кодексу України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Способи захисту судом цивільних прав визначені статтею 16 Цивільного кодексу України та іншим спеціальним законодавством України. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Звертаючись до суду з позовом, особа повинна визначити такий спосіб захисту порушених цивільних прав, який призведе до реального їх поновлення.

Відповідно до Ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України сторони мають рівні права щодо надання доказів і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільного процесуального кодексу України.

Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень і такі докази подаються сторонами, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази повинні бути належними та допустимими, як того вимагають Ст. ст. 58, 59 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ч. 1 Ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як передбачено ч. 1, 2 Ст. 58 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1, 2 Ст. 59 Цивільного процесуального кодексу України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При винесені рішення суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній взаємозвязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Суд при винесені судового рішення враховує, що згідно Ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд повинен зясувати чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити, або в позові відмовити.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про повернення забраних документів слід відмовити.

На підставі вищезазначеного та керуючись Ст. 386, 387 Цивільного кодексу України, Ст. 6, 10,57, 58, 59, 60, 208, 208, 209 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Вирішив :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення забраних документів відмовити за безпідставністю заявлених вимог.

Апеляційна скарга на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційна скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду ОСОБА_5