АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

03 грудня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І., Чобіток А.О.

при секретарі - Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування,ж встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання спадкоємцем четвертої черги,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2015 року,

встановила:

у жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення від права на спадкування, встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання спадкоємцем четвертої черги.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2015 року позовну заяву було повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з позовом, позивач просив усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, встановити факт його проживання однією сім'єю зі спадкодавцем понад п'ять років та визнати його спадкоємцем четвертої черги.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2015 року позовну заяву було повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що вказані вимоги мають розглядатись за місцем реєстрації відповідача - у м.Тернопіль.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Пунктом 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а такожоб'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Пунктом 41 вказаної Постанови визначено, що у разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного позову усунення відповідача від права на спадкування майна, зокрема квартири АДРЕСА_1.

Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що після смерті ОСОБА_4 П'ятнадцятою Київською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала - скасуванню із направленням питання про відкриття провадження на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити частково. Ухвалу судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2015 року скасувати та направити питання про відкриття провадження по справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді

№ справи: 755/19534/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/15980/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Винниченко Л.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В..