АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД міста КИЄВА
Унікальний номер справи 761/572/15-ц Головуючий в І інстанції: Малинников О.Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

головуючого судді Слободянюк С.В.,

суддів - Крижанівській Г.В., Пікуль А.А.,

при секретарі - Лознян О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'ю, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 та Фізичної особи-підприємця (ФОП) ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я.

В позовній заяві позивачка зазначила, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Позивач просила суд стягнути з ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 на її користь моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. з кожного.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, в якості відшкодування моральної (немайнової) шкоди грошові кошти у розмірі 50.0000 (п'ятдесят тисяч) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1, на користь держави судовий збір в розмірі 500,00 (п"ятсот) грн.

В частині позовних вимог ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, в частині стягнення з ОСОБА_1 50 000 грн. моральної шкоди і постановити в цій частині нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволені у цій частині позовних вимог. В решті рішення залишити без змін.

Апелянт вказує, що позивачкою було заявлено необґрунтовану суму щодо стягнення з нього моральної шкоди.

Позивачкою ОСОБА_2 також подано апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм матеріального права, ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог до ФОП ОСОБА_3, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог до останньої.

Апелянт ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить зворотне поштове відправлення, в судове засідання не з'явився (а.с.127, 128).

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_2, не визнавши скаргу відповідача ОСОБА_1

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 та відхиленню скарги ОСОБА_2 з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 від призначеного покарання звільнено, якщо він на протязі іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину (а.с.3).

Як вбачається із вироку суду, ОСОБА_1 19 червня 2014 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автобусом «Богдан» А 092 державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по під'їзній дорозі напроти станції метро Лук'янівська, що по вул. Мельникова, № 1, в м. Києві з боку вул. Герцена в напрямку вул. Білоруська в м. Києві зупинився; не перевіривши відсутність пішоходів, розпочав рух транспортним засобом в наслідок чого здійснив наїзд на позивачку, яка отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Згідно із ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Положеннями ч.2 ст.1167 ЦК України передбачено, що морально шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

За правилами ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За матеріалами справи згідно із договором оренди укладеним між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Ярославь-Авто» від 28 листопада 2008 року, ОСОБА_3 надано у тимчасове платне користування (оренду) вищенаведений транспортний засіб. Угода була пролонгована кожного наступного року.

Між відповідачами 10 березня 2011 року укладено трудовий договір, за умовами якого ОСОБА_1 (водій) зобов'язався здійснювати перевезення пасажирів автобусом на маршруті визначеному орендатором ФОП ОСОБА_3

Судом першої інстанції встановлено, що цивільно-правова відповідальність за Полісом ФОП ОСОБА_3 щодо автобусу «Богдан» д.н.з. НОМЕР_1, керованого водієм ОСОБА_1, застраховано страховою компанією «Брокбізнес». Страховою компанією відшкодовано позивачці матеріальне відшкодування у розмірі 46 000,00 грн. та моральне відшкодування у розмірі 6 000,00 грн. Обставини щодо виплати вказаних сум позивачкою не оскаржуються.

Судом встановлено, що від імені ФОП ОСОБА_5 її представником ОСОБА_6 позивачці було передано 5000,00 грн., що останньою не заперечувалось.

В ході судового розгляду справи судом апеляційної інстанції, позивачка чітко не змогла пояснити, що та ділянка проїзної частини дороги, де було здійснено на неї наїзд з вини відповідача ОСОБА_1, пішохідної зоною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 моральної шкоди на користь позивачки, оскільки вина його встановлена вироком суду.

Водночас враховуючи принцип розумності, стягнутий розмір моральної шкоди слід зменшити до 5000,00 грн.

Колегія суддів не погоджується з доводами позивачки що стягнення моральної шкоди із відповідача ФОП ОСОБА_5, якою така шкода була відшкодована; власник транспортного засобу може нести часткову відповідальність лише у випадку, коли передача ним транспортного засобу стала однією з причин ДТП.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_2, зменшити стягнутий розмір моральної шкоди та розмір судового збору.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313 ПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди змінити, зменшивши розмір моральної шкоди з 50 000 грн. 00 коп. до 5 000 (п*яти) тисяч 00 коп. та зменшити стягнути судовий збір з 500 грн.00 коп. до 243 грн. 60 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: