Справа № 444/980/15 Головуючий у 1 інстанції: Оприск З.Л.
Провадження № 22-ц/783/5129/15 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.,

секретар - Бахонко Е.Р.,

з участю представника апелянта - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення суми авансу, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення суми авансу - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 кошти в розмірі 105250,00 грн. 00 коп. (сто п'ять тисяч двісті п'ятдесят грн. 00 коп.), що еквівалентно 5000 (п'ять тисяч) доларів США.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10 червня 2015 року оскаржив відповідач ОСОБА_3

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а відтак є таким, що підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Зазначає, що судом було встановлено, що позивач в 2013 році вже звертався з тотожним позовом про стягнення суми, сплаченої на купівлю нерухомого майна в подвійному розмірі. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 23 квітня 2013 року було встановлено, що сплачена позивачем сума є авансом, проте в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання договору від 02 вересня 2012 року про отримання завдатку на укладення договору купівлі- продажу житла за адресою АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_3 в його користь 79930, 00 грн., що еквівалентно 10 000 доларам США відмовлено. Дане рішення набрало законної сили, у відкритті апеляційного провадження позивачу було відмовлено. У 2015 році позивач повторно звернувся з цивільним позовом про стягнення сплачених на придбання нерухомого майна коштів. Постановляючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог, суд виходив з того, що підстави позову в двох справах не є тотожними - в першому випадку мало місце передача грошових коштів як завдатку, а в другому випадку - як авансу, та прийшов, на думку апелянта, до помилкового висновку, що немає підстав для закриття провадження у справі відповідно до п.2 ч.1ст.205 ЦПК України.

Просить рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10 червня 2015 року скасувати та постановити ухвалу, якою закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_2, в підтримання мотивів, викладених в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції, оскільки вони зроблені на підставі правильно встановлених існуючих правовідносин між сторонами, а доводи апеляційної скарги правильності оскаржуваного рішення не спростовують. До такого висновку колегія суддів дійшла з врахуванням наступних обставин.

За приписами ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Встановлено, що 02 вересня 2012 року між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір про передачу завдатку на виконання домовленості про купівлю-продаж будинку, за яким відповідач ОСОБА_3 отримав від позивача ОСОБА_4 кошти у розмірі 5000 (п'ять тисяч) доларів США.

В обумовлений сторонами строк, а також у подальшому, договір купівлі-продажу будинку між сторонами укладено не було.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Внесення завдатку як способу виконання зобов»язання може мати місце лише у випадку наявності зобов»язання, яке б мало випливати із договору, укладеного між сторонами.

Оскільки, договір купівлі-продажу будинку, чи попередній договір купівлі-продажу будинку в установленому законом порядку між сторонами укладено не було, то передані ОСОБА_4 ОСОБА_3 кошти у розмірі 5000 доларів США є авансом. Тому суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, вірно дійшов висновку щодо правової природи переданої грошової суми, як авансу, який є способом платежу, який не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, а відтак і про те, що такий підлягає поверненню.

Відповідно до частини другої ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

В абзаці четвертому пункту 1 статті 1 декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) зазначено, що іноземна валюта - іноземні грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу, кошти у грошових одиницях іноземних держав і міжнародних розрахункових (клірингових) одиницях, що перебувають на рахунках або вносяться до банківських та інших фінансових установ за межами України.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За таких обставин, керуючись принципом диспозитивності, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Колегія суддів погоджується і з висновками суду першої інстанції про те, що відповідно до приписів п. 2 ч.1 ст. 205 ЦПК України, закриття провадження у справі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, вирішило спір, тотожний до спору, що розглядається, тобто коли одночасно тотожні всі елементи: сторони, предмет і підстава позовів. Однак, рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 23.04.2013 року у справі №444/1072/13-ц відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання договору від 02.09.2012 року про отримання завдатку та укладення договору купівлі-продажу житла за адресою АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 дійсним та стягнення з ОСОБА_3 в його користь завдатку в сумі 79930,00 грн., що є еквівалентно 10000 доларів США. У справі ж, що розглядається вирішується спір про стягнення авансу. Таким чином, не є тотожними підстави позову, що унеможливлює закриття провадження у справі відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10 червня 2015 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

Монастирецький Д.І.