АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/7334/15 Головуючий 1-ї інстанції Попрас В.О.
Справа №2-3643/10/11 Доповідач Довгаль А.П.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль А.П.

суддів Кісь П.В., Сащенко І.С.,

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 08 червня 2010 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2010 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернувся до суду з вищеназваним позовом.

В процесі розгляду справи ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було подано заяву про забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження громадян України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон строком до повного погашення заборгованості за кредитним договором, що є предметом спору.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08 червня 2010 року заяву ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено.

Заборонено громадянам України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виїжджати за кордон України до повного погашення заборгованості за кредитним договором у справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Виконання цієї ухвали доручено Державній прикордонній службі України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять ухвалу суду від 08.06.2010року скасувати та постановити нову, якою в задоволенні заяви ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовити, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість і на таку, що винесена з порушенням норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу від 08.06.2010року та забезпечуючи позов шляхом заборони громадянам України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виїжджати за кордон України до повного погашення заборгованості за кредитним договором, суд виходив з того, що такий вид забезпечення позову передбачений положенням ст.152 ЦПК України.

Проте, погодитися з таким висновком колегія суддів не може.

Так, відповідно до вимог п.1 та п.3 ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У своїй заяві ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» просив вжити заходи щодо забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження громадян України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон строком до повного погашення заборгованості за кредитним договором, що є предметом спору.

Перелік видів забезпечення позову визначений у ст.152 ЦПК України. Такого виду забезпечення позову, як тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України ст.152 ЦПК України не передбачено.

Так, розділом VІ ЦПК України визначені процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів.

Зокрема, положенням ч.1 ст.3771 цього Кодексу встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Отже, вирішення судом питання про тимчасове обмеження у справі виїзду за межі України можливо лише на стадії виконавчого провадження та лише за поданням державного виконавця відповідно відділу державної виконавчої служби.

Дана позиція узгоджується із судовою практикою Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013року, з якої вбачається, що в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151-153 ЦПК України, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, слід дійти висновку, що суди не можуть застосовувати зазначений спосіб забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості та виконання інших зобов'язань, оскільки це порушує норми ЦПК та свідчить про вихід суду за межі своїх процесуальних повноважень, порушення принципу верховенства права, проголошеного Конституцією, та вимог ст. 6 Конвенції щодо вирішення справи судом, встановленим законом.

Вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст.3771 ЦПК України, та за поданням державного виконавця на підставі п.18 ст.11 Закону № 606-XIV у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні (п.5 ч.1 ст.6 Закону № 3857-XII).

Забороняючи громадянам України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виїжджати за кордон України до повного погашення заборгованості за кредитним договором суд першої інстанції не врахував положень ст.3771 ЦПК України, що призвело до неправильного вирішенням питання.

Враховуючи, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена без дотримання вимог процесуального закону, тому вона підлягає скасуванню, з відмовою ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у задоволенні клопотання про забезпечення позову у такий спосіб.

Згідно п.2) ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при привальному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Керуючись ст.ст. 307ч.2п.2) 312ч.1п.2), 313, 314ч.1п.6), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 08 червня 2010 року скасувати і в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про забезпечення позову шляхом тимчасово обмеження громадянам України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у виїзді за кордон строком до повного погашення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді