Провадження № 2/638/5295/15
01 грудня 2015 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді РУДНЄВОЇ О.О.
При секретареві РОМАНОВІЙ О.В.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство Банк «МЕРКУРІЙ» про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності,-
У судовому засіданні представник позивача за довіреністю підтримав позовні вимоги та просив звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на предмет іпотеки.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся, у тому числі поштовою телеграмою. У звязку із відсутністю відомостей про вручення судових повісток ОСОБА_2 був повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом публікації оголошення у газеті «Слобідський край».
Представник третьої особи не заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що Банк не зареєстрував право власності на предмет іпотеки, а задовольнив свої вимоги шляхом оплатного відступлення права вимоги за кредитним договором. Свою позицію також висловив у письмових поясненнях, що долучені до матеріалів справи.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, вислухав думку представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 06.07.2006 р. між Акціонерним комерційним банком "МЕРКУРІЙ", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Банк «МЕРКУРІЙ» та ОСОБА_2 був укладений Договір 18-06П-148 про надання споживчого кредиту з додатковими угодами, згідно якого Кредитор надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 103 000,00 доларів США (сто три тисячі) доларів США 00 центів, зі сплатою 15,5% річних та кінцевим терміном погашення 05.07.2016 р.
У подальшому між сторонами неодноразово укладались Додаткові угоди до Кредитного договору, остання - Додаткова угода № 15 від 16.07.2012 р., якою змінено відсоткову ставку за користування кредитом в національній валюті у розмірі 22,0 % річних.
За умовами п. 2.2. Кредитного договору ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання повернути кредит та проценти за його використання.
В якості забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між Банком та Позичальником, був укладений Іпотечний договір № 02/2-08-18 від 15.02.2011 р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований за № 19.
Право власності на предмет іпотеки належить ОСОБА_2 на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.04.2008 р. (справа № 2-2902/08), зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 30.07.2008 р., витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19713491 від 30.07.2008 р., виданий КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», реєстраційний № 15085846, номер запису 4374 в книзі: 1.
Свої зобов'язання за Кредитним договором Банк виконав у повному обсязі, однак Позичальник в односторонньому порядку відмовився від виконання умов договору в частині повернення кредитних коштів та сплати відсотків.
В цій частині в силу положення ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини не потребують доказування.
У подальшому постановою Правління Національного банку України № 340 від 10.06.2014 р. «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ БАНКУ «МЕРКУРІЙ» було відкликано банківську ліцензію та розпочато ліквідацію АТ Банк «МЕРКУРІЙ».
На виконання вказаної постанови Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 47 від 12.06.2014 р. призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Банку «МЕРКУРІЙ» та розпочато зазначену процедуру.
Рішенням Виконавчої дирекції Фонду № 104 від 21.05.2015 р. продовжено строк ліквідації Банку «МЕРКУРІЙ» до 11.06.2016 р.

В ході здійснення ліквідаційної процедури та вжиття заходів щодо повернення коштів збанкрутілого Банку між останнім та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СТАРК ФІНАНС» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 2 від 11.06.2015 р. (далі Договір відступлення № 2) відповідно до п.1.1. якого первісний кредитор відступив новому кредитору своє право вимоги за Кредитними договором № 18-06П-148 від 06.07.2006 р. та додаткових угод до нього, укладеного між Банком та ОСОБА_2.

Відповідно до п. 1.2. Договору відступлення № 2 загальна сума відступленого права вимоги склала: 592 003,74 грн. та 115 062, 56 доларів США.

Сума заборгованості та її розрахунок підтверджується довідкою Банку від 11.06.2015 р. № 311/08.

У подальшому між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СТАРК ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Договір про відступлення права вимоги (факторингу) № 11/06/15-01-АБМ від 11.06.2015 р. (далі Договір факторингу), відповідно до п. 1.1. якого кредитор відступив, а новий кредитор набув право вимоги за Кредитними договором № 18-06П-148 від 06.07.2006 р. та додаткових угод до нього, укладеного між Банком та ОСОБА_2

Загальна сума відступленого права вимоги становить: 592 003,74 грн. та 115 062, 56 доларів США (п. 1.3.Договору факторингу).

Крім того, між ПАТ Банк «МЕРКУРІЙ» та ОСОБА_1 17.07.2015 р. було укладено Договір відступлення права вимоги за Договором іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (зареєстровано в реєстрі за № 299). Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору, всі права іпотекодержателя перейшли від Банку до ОСОБА_1, у звязку із переходом до останньої права вимоги за Кредитним договором.

Таким чином, ОСОБА_1 набула статусу кредитора за Кредитними договором № 18-06П-148 від 06.07.2006 р. (та додаткових угод до нього), а також до неї перейшли усі права іпотекодержателя.

Представник позивача надав суду Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 48763760 від 01.12.2015 р., з якої вбачається, що власником предмета іпотеки на час розгляду справи є ОСОБА_2, а іпотекодержателем ОСОБА_1

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За умовами п. 2.2. Кредитного договору Відповідач взяв на себе зобов'язання повернути кредит та проценти за його використання.

Відповідно до п. 5.2 Кредитного договору - Позичальник зобов'язаний сплачувати Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від належної до перерахування суми за кожний прострочений день у випадку несвоєчасної сплати процентів за користування Кредитом і несвоєчасного повернення Кредиту.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Приписами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

В силу положення ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Саме таким строком виконання зобовязання є 05.07.2016 р., що є кінцевим строком повернення кредитних коштів та сплати відсотків.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

В силу положення ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як зазначено в ч.1 ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В порушення умов кредитного договору, Позичальник не виконує умов договору, у зв'язку з чим за ним виникла заборгованість перед Позивачем (який набув статусу кредитора за Кредитним договором), що становить 592 003,74 грн. та 115 062, 56 доларів США.

Згідно офіційного курсу НБУ станом на 21.07.2015 р. курс долара США по відношенню до гривні становить 22,02 грн./ дол. США.

З урахуванням наведеного загальна сума заборгованості ОСОБА_2 за Кредитним договором (станом на 11.06.2015 р.), що була відступлена на користь ОСОБА_1 складає 3 125 681, 31 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до умов Іпотечного договору, відповідач взяв на себе зобов'язання забезпечувати повернення кредиту, відсотків за його використання, а також сплати пені у разі невиконання або неналежного виконання кредитних зобов'язань, а також обов'язок достроково повернути Кредит у випадках, визначених Договором.

Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.7 вказаного Закону, якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і звернення стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору.

Відповідно до п. 2.1.3 Іпотечного договору іпотекодержатель має право у разі невиконання Іпотекодавцем умов Кредитного договору та/або цього договору звернути стягнення на майно, в тому числі достроково, та задовольнити за рахунок майна свою вимогу за Кредитним договором у повному обсязі, що визначається на час виконання цієї вимоги, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання зобов'язання, неустойку, необхідні витрати на утримання, звернення стягнення та реалізацію Майна.

Згідно з п. 2.1.5. Іпотечного договору іпотекодержатель має право у разі порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим Договором, вимагати дострокового виконання обов'язків та умов Кредитного договору, а вразі їх невиконання - звернути стягнення на майно.

Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Положенням п. 3.1. Іпотечного договору передбачено застереження щодо можливості задоволення вимог іпотекодержателя, зокрема, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, оскільки, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже на відповідача по справі слід покласти судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3 654,00 гривень, які стягнути на користь ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 81, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 509, 510, 525 527, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 7, 33, 37 Закону України «Про іпотеку»,-

СУД В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство Банк «МЕРКУРІЙ» про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності визнати обґрунтованими та задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості в сумі 3125681,31 грн. за Договором на невідновлювальну кредитну лінію в режимі мультивалютності 18-06П-148 від 06.08.2006 р., укладеного між АТ Банк «МЕРКУРІЙ» та ОСОБА_2 звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме:

нежитлові приміщення цокольного поверху №57-1, 57- 2, 57-5, 57-8, 57-10, 57-12, 57- 13, 57-14, 57-15, 57- 16, VII, неж. прим. підвалу № VIII, в літ. «А-5», загальною площею 306,8 кв.м., які розташовані за адресою: м.Харків, вул. Єсеніна, буд. 7,

шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1).

Визнати за ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) право власності на: нежитлові приміщення цокольного поверху № 57-1, 57-2, 57-5, 57-8, 57-10, 57-12, 57-13, 57-14, 57-15, 57-16, VII, неж. прим. підвалу № VIII, в літ. «А-5», загальною площею 306,8 кв.м., які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Єсеніна, буд. 7.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) сплачений судовий збір в сумі 3654 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 10-ти днів з дня проголошення, а особою, яка не приймала участі в судовому засіданні в той же строк з дня отримання копії судового рішення.

Рішення суду з мотивувальною частиною буде виготовлене судом у 5-ти денний термін після проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий, суддя О.О.РУДНЄВА