АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/2964/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3648/15Головуючий у 1-й інстанції Гудков С.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів Гальонкіна С.А., Чічіля В.А.

при секретарі Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 жовтня 2015 року у справі за позовом Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування у багатоквартирному будинку.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року Обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Лубнитеплоенерго» звернулося до суду із вказаним позовом, просило ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 2 512 грн. 02 коп. заборгованості за надані послуги з опалення місць загального користування за період з грудня 2009 року по січень 2015 року, мотивуючи вимоги невиконанням відповідачем обов?язку з оплати наданих послуг.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 жовтня 2015 року позов задоволений частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» 1 682 грн. 77 коп. заборгованості за надані послуги з опалення місць загального користування за період з 03 березня 2012 року по 03 березня 2015 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд безпідставно надав перевагу розрахункам заборгованості, виготовленим позивачем, не дивлячись на обґрунтовані заперечення відповідача щодо неправильності застосування Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків…

Окрім того, судом неправильно оцінений факт відсутності між сторонами спору договору щодо надання і оплати послуг.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 проживає, зареєстрована і є власником квартири АДРЕСА_1.

Будинок, у якому розташована квартира ОСОБА_2 обладнаний централізованою системою опалення. У період з 2009 року по 2014 рік ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» забезпечувало постачання теплової енергії для опалення цього будинку.

З 2009 року у встановленому законом порядку квартира ОСОБА_2 відключена від мережі центрального опалення. Площа квартири становить 43,5 м.кв.

Згідно акту обстеження від 11 січня 2013 року, складеного контролером ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» і начальником АДС ЛК ЖЕУ, у підїзді, де розташована квартира ОСОБА_2, а саме у місцях загального користування, встановлені прилади опалення на сходових клітинах.

У період з грудня 2009 року по січень 2015 року ОСОБА_2 не здійснювала оплату послуг з опалення місць загального користування.

Згідно розрахунку ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» заборгованість ОСОБА_2 за послуги з опалення місць загального користування у вказаний період становить 2 512 грн. 02 коп.

Суд першої інстанції, дослідивши фактичні обставини справи, перевіривши доводи обох сторін, дав їм належну правову оцінку і дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову. При цьому суд першої інстанції обґрунтовано виходив з доведеності обставин, на які посилався позивач, і правомірно застосував норми закону щодо строків давності.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом наведених норм Закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки відповідно до п.4 ч.2 ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є юридичні факти. За таких обставин при вирішенні спору про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги суд першочергово має встановити чи надавалися такі послуги фактично.

Такий висновок ґрунтується на правових позиціях, викладених у постановах Верховного Суду України від 27 березня 2013 року (справа №6-6ц13), від 30 жовтня 2013 року (справа №6-59цс13).

Правовідносини з надання послуг центрального опалення багатоквартирних будинків регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року. Згідно п.28 Правил споживачі, яків встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, сплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Наказом Міністерства будівництва, архітектури і житлово-комунального господарства України №359 від 31 жовтня 2006 року затверджена Методика розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення.

Оскільки відповідачка як власник квартири фактично споживала надані послуги з опалення місць загального користування будинку, то між сторонами склалися правовідносини, в межах яких у ОСОБА_2 виник обовязок щодо оплати вартості спожитих послуг. Із заперечень ОСОБА_2 слідує, що вона сам факт надання послуг з опалення місць загального користування визнає, проте не погоджується із методикою розрахунку вартості наданих послуг.

Так, за твердженням ОСОБА_2 в основу розрахунку заборгованості ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» покладені неправильні вихідні дані, у звязку з чим позивач неправомірно використовує формулу 2.4 Методики.

Однак, з наявних у справі документів вбачається, що ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» при розрахунку плати за опалення місць загального користування виходило з показників (даних) визначених у технічних умовах на відключення від мереж опалення і гарячого водопостачання, розроблених проектною організацією ТОВ «Теплогазсервіс» (а.с.11,12), висновки якої відповідачка не оскаржувала, технічні характеристики мережі теплопостачання будинку встановлені актом обстеження від 11 січня 2013 року (а.с.14). При визначені загальної площі квартир будинку ОСОБА_2 у своїх розрахунках не взяла до уваги п.2.2.2 Методики і дані відносно квартир №1, №10, №16, №17, які переобладнані під магазини з окремим входом (а.с.100-102, 122-128). Окрім того, правильність застосованої ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» методики при розрахунку плати за опалення місць загального користування підтверджується висновком фахівців Київського національного університету будівництва і архітектури (а.с.133).

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.А. Лобов

Судді: С.А. Гальонкін

ОСОБА_3

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов