Справа № 463/2539/15 Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/5548/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, державного виконавця Турко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 02 липня 2015 року у справі за заявою головного державного виконавця Личаківського ВДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_5 про розяснення рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2009 року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 02 липня 2015 року в задоволенні заяви головного державного виконавця Личаківського ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_5 про розяснення рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2009 року - відмовлено.

Дану ухвалу оскаржили ОСОБА_4 та ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначають, що над прибудовою, яку зобовязано демонтувати, мешканцями другого поверху здійснено надбудову балконів та інших приміщень, які узаконені, тому виконання розпорядження та рішення суду призведе до руйнування та демонтажу цих надбудов і порушення їх прав власників. Звертає увагу, що в технічних висновках за результатами обстеження реконструйованої квартири у житловому будинку № 5 по вул. Ш. Руставелі у м. Львові на відповідність Державним стандартам, будівельним нормам і правилам зазначено, що демонтаж збудованої прибудови є неможливим, оскільки може спричинити руйнування основної будівлі.

Просять скасувати ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 02 липня 2015 року і направити справу в суд першої інстанції на новий розгляд.

Представник Львівської міської ради, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися хоча про розгляд повідомлялись належним чином, що підтверджується, повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 94-96), про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, державного виконавця Турко Н.О., перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна не скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про розяснення рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2009 року районний суд виходив з того, що рішення є виразним, однозначним та зрозумілим, прийняте згідно заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що головний державний виконавець Личаківського ВДВС ЛМУЮ звернулась в суд з заявою про роз'яснення рішення Личаківського районного суду м.Львова 23 грудня 2009 року за позовом Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_4, за участі третіх осіб: Львівської міської ради, ОСОБА_6. Дану заяву мотивує тим, що у вказаному рішенні вирішено: «зобовязати ОСОБА_4 демонтувати самовільно здійснену надбудову до будинку №5 на вул. Ш. Руставелі у м. Львові», є незрозумілим яку саме надбудову слід демонтувати, місцерозташування надбудови та площу надбудови, тому просить розяснити резолютивну частину вказаного рішення суду. (т.2 а.с. 1)

Відповідно до ч.1 ст. 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, передбачено, що роз'яснення рішення суду, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Таким чином, законодавець вказує на те, що суд може роз'яснити своє рішення, якщо воно містить в собі незрозумілості або ускладнює його реалізацію, при цьому, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

За змістом зазначеної статті незрозумілим є рішення суду, в якому припускається кілька варіантів тлумачення; роз'яснюються не висновки, яких дійшов суд, а ухвалене судове рішення; підставою для роз'яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Зрозумілість судового рішення полягає у тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Колегія суддів приходить до переконання, що оскільки судове рішення викладено повно і чітко, резолютивна частина викладена конкретно, а в поданій заяві обставин, що підтверджують наявність труднощів його розуміння не наведено, то посилання заявника фактично на розяснення мотивів ухваленого рішення та порядку його виконання не стверджують про наявність недоліків рішення, що підлягають усуненню в порядку, визначеному ст.221 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що позов Личаківської РДА Львівської міської ради поданий про демонтаж самовільно здійсненої прибудови, а не надбудови, оскільки це змінить зміст резолютивної частини рішення Личаківського районного суду м.Львова 23 грудня 2009 року, що є недопустимим в силу вимог ч.1 ст. 221 ЦПК України.

Окрім того державний виконавець в апеляційному суді апеляційну скаргу не підтримала та зазначила, що необхідності в розясненні рішення Личаківського районного суду м.Львова 23 грудня 2009 року немає, оскільки відповідач надав в розпорядження необхідні технічні документи згідно яких зрозуміло виконання рішення. Окрім того, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулась з заявою про виправлення описки в рішенні, відповідно до вимог ст. 219 ЦПК України.

З огляду на наведене судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду немає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.1. ч.1 ст. 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 02 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

ОСОБА_7