Справа № 559/2180/13-ц
Номер провадження 2/559/14/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ходак С.К.,

при секретарі Климюк Ю.В.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання житлового будинку спільним сумісним майном подружжя, про визнання права власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, про поділ майна подружжя, про вселення, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що із відповідачем перебувала у шлюбі, який було Дубенським міськрайониим судом розірвано 25 вересня 2007 року. 22 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції було видано свідоцтво про розірвання шлюбу.

В період перебування у шлюбі вирішили із відповідачем, що будуть спільно будувати свій власний будинок, і що з цією метою придбають в інтересах сім'ї аварійний житловий будинок із господарськими спорудами № 98 по вулиці Кременецькій в селі Стара Миколаївка Дубенського району Рівненської області.

За вказаною адресою до початку будівництва знаходився аварійний будинок. Ця будівля була повністю знесена. За час їх сумісного проживання були накопичені кошти, за які було придбано необхідні будівельні матеріали та розпочато будівництво нового будинку, яке було завершено в період перебування у шлюбі.

Оскільки, для покращення майна, яке відповідач оформив на своє ім'я, замість старого розваленого будинку було за спільні кошти створено нове майно, то, вона, як дружина, має право на 1/2 його частину.

До моменту розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_3 не реєстрував будинок в органах технічної інвентаризації. Доказом того, що майно було створене у 2007 році, є те, що відповідач ОСОБА_3 провів державну реєстрацію даного будинку у КП «Архітектор» Дубенської міської ради, тільки 19 грудня 2007 року, відразу через два місяці після офіційного розлучення.

Відповідно до частини першої статті 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Збільшення вартості майна, житлового будинку із господарськими будівлями №98 по вулиці Кременецькій у селі Стара Миколаївка Дубенського район Рівненської області відбувалось якраз внаслідок затрат подружжя, незалежно від інших факторів (зокрема, тенденцій до загального подорожчання чи здешевлення конкретного майна), в результаті чого істотно збільшилась вартість майна як об'єкту, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з'ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об'єкту в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення: при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також і визначена на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об'єкту.

З моменту розлучення відповідач ОСОБА_3 обіцяв, що буде утримувати їх спільних дітей та буде допомагати матеріально. Проте, жодної допомоги від відповідача ніколи не отримувала, що змусило її звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів.

Окрім того, відповідач приховав факт наявності спільного майна. Тобто, відповідач здійснив переобладнання будинку (побудувавши новий) за спільні кошти, і тільки, після офіційного розлучення зареєстрував спірний будинок в органах БТІ.

Також просить звернути увагу на те, що з моменту розлучення з нею проживають двоє малолітніх дітей, а розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їх фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відтак, позивачка вважає, що у суду є усі підстави щоб відступити від засади рівності часток подружжя та присудити їй 2/3 будинку.

Окрім того, просить суд визнати погріб ПММ, майновий комплекс теплиць, земельні ділянки, на яких вони розташовані, у будинку №1 по Заводській у смт. Смига, Дубенського району Рівненської області їх із відповідачем ОСОБА_3 спільною сумісною власністю та виділити у її вланість 2/3 частини вказаного майна.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, згідно поданого клопотання просить розгляд справи проводити у її відсутність.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, вважають позовні вимоги безпідставними та такими, що не підтверджуються жодним доказом.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 28 жовтня 1994 року, який було Дубенським міськрайониим судом Рівненської області розірвано 25 вересня 2007 року. 22 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис за №197 в Книзі реєстрації розірвань шлюбу (а.с.10, 11).

Згідно договору дарування серії ВЕО № 444814 від 20 квітня 2007 року ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_3 житловий будинок № 98 з господарськими будівлями, що знаходиться по вул. Кременецька, с.Стара Миколаївка Дубенського району Рівненської області, право вланості на який зареєстровано 19 грудня 2007 року в КП «Архітектор» Дубенської міської ради (а.с.49).

У відповідності до договорів дарування серії ВМО №719936 та серії ВМО №719937 від 13 листопада 2009 року ОСОБА_5 подарував, а ОСОБА_6 прийняв в дар майновий комплекс зимових теплиць та погріб ПММ, які розташовані в смт.Смига Дубенського району Рівненської області по вулиці Заводській,1 (а.с.187, 188).

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви, приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу ОСОБА_7 від 12 листопада 2009 року, ОСОБА_2 надала згоду на дарування її колишнім чоловіком ОСОБА_3 придбаних ними у зареєстрованому шлюбі і належних їм на праві приватної сумісної власності майнового комплексу зимових теплиць та погребу ПММ, які розташовані в смт.Смига Дубенського району Рівненської області по вулиці Заводській,1 ОСОБА_6 (а.с.189).

11 лютого 2015 року за клопотанням позивачки ОСОБА_2 Дубенським міськрайонним судом Рівненської області було призначено будівельно-товарознавчу експертизу (а.с.248). 02 жовтня 2015 року до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області надійшло повідомлення від ППФ «Експерт-Рівне» про неможливість проведення судової будівельно-технічної експертизи по справі №559/2180/13-ц оскільки договір на проведення експертизи з платником ОСОБА_2 не укладено, оплата за проведення експертизи не проведена.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

За змістом ч.1 ст.62 Сімейного кодексу України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_8 набув спірний житловий будинок шляхом укладення договору дарування, позивачкою не представлено суду доказів про те, що на будівництво спірного будинку були використані спільні кошти подружжя та в якій сумі, які будівельні матеріали, коли, де і ким, і на яку суму було придбано, коли розпочато будівництво нового будинку та час завершення цього будівництва.

Погріб ПММ та майновий комплекс теплиць, що розташовані по вул. Заводській, 1 у смт. Смига, Дубенського району Рівненської області були відчуджені відповідачем ОСОБА_3, шляхом укладення договору дарування, за нотаріально посвідченою згодою позивачки ОСОБА_2, вказаний договір дарування не визнався в судовому порядку недійсним.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачкою не доведено позовні вимоги та позовні вимоги не підлягають до задоволення у повному обсязі за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 209, 212-215, 218 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.ст. 57, 62 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання житлового будинку спільним сумісним майном подружжя, про визнання права власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, про поділ майна подружжя, про вселення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: