АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/9345/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/789/1107/15 Доповідач - Храпак Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Коваль О.І.

та представника ПАТ Дельта Банк -

ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Дельта Банк на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10 лютого 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

у червні 2015 року ПАТ Дельта Банк звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру № 35 в м. Тернополі по проспекту С.Бентери, 92 в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту № 0 від 06.04.2006 в розмірі 735521,32 грн., шляхом продажу предмету іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконання провадження, посилаючись на те, що 06.04.2006 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 14/501 (відповідно до додаткової угоди сторін реєстраційний номер змінено на №00, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_5 кредитні кошти у розмірі 30 000 доларів США з розрахунку 13 % річних на строк з 06.04.2006 року по 10.04.2013 року. 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством УкрСиббанк та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передав (відступив) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі і за кредитним договором №0 від 06.04.2006 року, укладеного із ОСОБА_5.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено іпотечний договір від 06.04.2006 р., згідно якого відповідачі (іпотекодавці) надали в іпотеку банку (іпотекодержателю) нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру №35 в м.Тернополі по проспекту С.Бандери, 92, яка належить їм на праві спільної сумісної власності. Боржник ОСОБА_5 договірних зобов'язань за кредитними договорами не виконує та порушує умови кредитного договору щодо належного та своєчасного повернення коштів і відсотків за їх користування, в звязку з чим виникла заборгованість перед банком на загальну суму 735521,32 грн.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту № 0 від 06.04.2006р. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру № 35 загальною площею 66,7 м.кв., в м. Тернополі по проспекту С.Бандери, 92 відмовлено.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 4 вересня 2015 року виправлено допущену судом у вступній частині рішення Тернопільського міськрайонного суду у цивільній справі № 607/9345/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, описку в написанні року ухвалення рішення суду замість 10 лютого 2014 року вказано 10 лютого 2015 року.

В апеляційній скарзі ПАТ Дельта Банк просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити у повному обсязі їх позовні вимоги, посилаючись на те, що судом порушено норми матеріального права. А саме, суд не прийняв до уваги доводи позивача щодо поширення дії Закону № 1304 на стадію саме примусового виконання судового рішення, оскільки (на думку суду) нормами Закону встановлено тимчасову заборону у визначених цим Законом випадках на примусове стягнення нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України Про іпотеку.

У судовому засіданні представник ПАТ Дельта Банк апеляційну скаргу підтримав повністю, зіславшись на доводи, викладені в ній.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися повторно, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала їх неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника апелянта, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно з ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду в повній мірі не відповідає, виходячи з такого.

Відмовляючи у задоволені позову та застосовуючи до спірних правовідносин Закон України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, який набув чинності 7 червня 2014 року, суд першої інстанції не врахував, що ст. 3 цього нормативного акту передбачає, що даний Закон носить тимчасовий характер і діє з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

У цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України ).

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі Закон), не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно.

Крім того, згідно з п. 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки цим Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів у сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення в судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в захисті порушеного права.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року № 6-58цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Тому, згідно ст. 309 ч. 1 п. 4 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволені позовних вимог публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити з інших підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею ст. 589 Цивільного кодексу України та ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання в цілому чи тієї, або іншої її частини, а також у інших випадках, передбачених, як цим так і кредитним договором іпотекодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет застави у порядку, визначеному договором. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як вбачається із матеріалів справи, 06.04.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 14/501 (відповідно до додаткової угоди №1 від 14.08.2006 р. до кредитного договору №14/501 від 06.04.2006 р. реєстраційний номер договору змінено на №0), згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_5 кредитні кошти на споживчі потреби у розмірі 30 000 доларів США з розрахунку 13 % річних на строк з 06.04.2006 року по 10.04.2013 року.

29.08.2006р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк, правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_5 укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 14/501 від 06.04.2006, згідно до якої сторони внесли зміни в кредитний договір №0 від 06.04.2006, відповідно до яких банк зобов'язався надати позичальнику, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит у іноземній валюті в сумі 43200 доларів США у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі. Враховуючи суму залишку в день підписання даної угоди, сума кредиту буде становити 37200 доларів США. Крім того, зазначеною додатковою угодою до кредитного договору внесено зміни в графік погашення кредиту.

Відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору №0 від 06.04.2006 позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до Договору.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №0 від 06.04.2006 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5 укладено іпотечний договір від 06.04.2006 (а.с.13-16), згідно якого останні (іпотекодавці) надали в іпотеку банку (іпотекодержателю) нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру № 35 загальною площею 66,7 кв.м в м. Тернополі по проспекту С.Бандери, 92, яка належить їм на праві спільної сумісної власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25.12.2000, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації згідно з розпорядженням від 16.12.2000 за № 32977 (а.с.19).

29.08.2006 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5 укладено договір про внесення змін до договору іпотеки від 06.04.2006 відповідно до якого п.1.2 та підпункти 1.2.1 розділу 1 «Предмет договору» договору іпотеки викладено в новій редакції, а саме погоджено, що «Іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань позичальника ОСОБА_5 за кредитним договором № 14/501 від 06 квітня 2006 року, номер якого змінено на №0 згідно додаткової угоди № 1 від 14 серпня 2006 року до кредитного договору № 14/501 від 06 квітня 2006 року та додаткової угоди № 2 від 29 серпня 2006 року до вищевказаного кредитного договору (надалі кредитний договір 1) та за Додатковою угодою про встановлення ліміту овердрафту № 1 до Договор) про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки № 4464 від 06 квітня 2006 року (надалі - Кредитний договір 2) (разом кредитний договір 1 та кредитний договір 2 надалі названі - Кредитний договір), а саме, але не обмежуючись наступними зобов'язаннями: 1.2.1. Зобов'язання по поверненню в повному обсязі отриманих, в порядку та на умовах відповідно до кредитного договору 1, кредитних коштів у сумі 43200,00 (сорок три тисячі двісті) доларів США. Враховуючи суму залишку в день підписання даного договору, сума кредиту буде становити 37200 (тридцять сім тисяч двісті) доларів США. Зобов'язання по зверненню отриманого кредиту за кредитним договором 1 в термін до 10 квітня 2013 року, якщо інший термін повернення кредиту не встановлено згідно до умов Кредитного договору 1.

08.12.2011 між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерний товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передав (відступив) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в числі і за кредитним договором №0 від 06.04.2006 укладеного із ОСОБА_5, що стверджується Актом від 13.04.2012 прийому - передачі документації за договоров купівлі - продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011.

Із довідки ПАТ «Дельта банк» від 19.05.2014 вбачається, що заборгованість за договором кредиту №0 від 06.04.2006 станом на 19.05.2014 складає 62569,9 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 735521,32 грн., з яких тіло кредиту - 35034 доларів США, що в еквіваленті до гривні становить 411831,47 грн., відсотки 27535,9 доларів США, що в еквіваленті до гривні становить 323689,85 грн.

Частиною 1 статті 33 Закону України Про іпотеку передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Проте, ПАТ Дельта Банк, звертаючись із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту шляхом звернення стягнення на весь предмет іпотеки - квартиру № 35 в м. Тернополі по проспекту С.Бентери, 92, не заявляє вимог до ОСОБА_7, яка є також іпотекодавцем та ОСОБА_5, яка є і боржником і іпотекодавцем спірної квартири.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 володіють таким правом на предмет спору, який робить необхідним їх залучення до участі у справі, а апеляційний суд не наділений правом залучення сторін до участі в справі, тому в позові публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, - Вирішила :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Дельта Банк задовольнити частково.

Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10 лютого 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити з інших підстав.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_8