Справа № 438/598/15- ц
Провадження №2/438/400/2015
У Х В А Л А

08 грудня 2015 року Бориславський міський суд Львівської області в складі:

головуючиго-судді ОСОБА_1

при секретарі Слєпченко Н.С.

за участі представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в м. Бориславі клопотання представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_9, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Модрицької сільської ради, Головного управління Держземагенства у Львівській області, приватного нотаріуса Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_10, реєстраційної служби Бориславського міського управління юстиції про визнання незаконним (протиправним) рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації права приватної власності на землю та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в :

У провадженні суду перебуває вищезазначена цивільна справа.

В судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 заявлене клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання обґрунтовує тим, що враховуючи характер спірних правовідносин, також зважаючи на те, що за суб'єктним складом сторони процесу - відповідач ОСОБА_8 міська рада є суб'єктом владних повноважень, вважає, що позовні вимоги належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Просить клопотання задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4, представники відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_6заявлене клопотання підтримали, проосять його задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_7 ОСОБА_2 в судовому засіданні проти клопотання заперечив та зазначив, що за характером спірних правовідносин це спір про право, а тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Просив його відхилити.

Суд заслухавши думку учасників позовного провадження , перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 125, ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Частинами 1, 3 ст. 152 ЗК України встановлено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Виходячи з наведеного, державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право власності на земельну ділянку є похідною та залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16 квітня 2004 року № 7 за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства віднесено до компетенції адміністративних судів. Виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87 - 90, 97, 100, 102, 118, 123, 128,143 - 146, 149, 151, 153 - 158, 161, 210, 212 Земельного кодексу України, глав 27, 33, 34 Цивільного кодексу України, статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам (підсудні) справи за заявами, зокрема: з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Аналогічна позиція висловлена у п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 10-рп/2010 від 01 квітня 2010 року (справа № 1-6/2010) визначив, що вирішення земельних спорів фізичних та юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності належить до юрисдикції адміністративних судів, крім публічно-правових спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення (частина друга статті 4, пункт 1 частини першої, частина друга статті 17 Кодексу) .

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з позовом в порядку цивільного судочинства та просив суд визнати незаконним та скасувати п.1 рішення ОСОБА_8 міської ради Львівської області №229 від 12 вересня 2003 року «Про передачу у власність та воренду земельних ділянок в частині передачі ОСОБА_11 земельної ділянку по вул.Трускавецькій у м.Бориславі, скасування державної реєстрації права приватної власності відповідача ОСОБА_4 на вищезгадану земельну ділянку, тобто відновити становище, яке існувало до його порушення, тобто спір про право цивільне.

За таких обставин, позовна заява ОСОБА_7 про визнання незаконним (протиправним) рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації права приватної власності на землю та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є взаємопов'язаними та підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на наведене вище, клопотання відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 про закриття справи провадження з підстав, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства не обґрунтоване вимогами закону, а тому не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 27, 205, 209,210,293 ЦПК України, -

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 про закриття справи провадження - відмовити.

Ухвала суду не підлягає окремо від рішення суду апеляційному оскарженню.

Головуючий: суддя А.Т.Слиш