У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 р. м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 17 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

04 листопада 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 17 вересня 2015 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 листопада 2015 року касаційна скарга була залишена без руху, оскільки подана з пропуском строку на касаційне оскарження, питання про поновлення процесуального строку скаржником не порушувалося.

На виконання зазначеної ухвали суду скаржник надіслав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням причини пропуску строку.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки скаржник пропустив строк на касаційне оскарження з поважної причини.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 квітня 2015 року відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційни Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17 вересня 2015 року рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 квітня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги банку задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DN81AR03110276 від 27 листопада 2007 року у розмірі 36 188,07 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту та заборгованість по пені - 1 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 542,70 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Запорізької області від 17 вересня 2015 року, залишити в силі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 квітня 2015 року.

Вивчивши касаційну скаргу вважаю, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, що ОСОБА_2 27 листопада 2007 року уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір № DN81AR03110276 , за яким банк надав ОСОБА_2 кредитні кошти на строк до 27.11.2014 року у вигляді не поновлювальної лінії в розмірі 61 414,00 грн на придбання автомобіля. Придбаний автомобіль був переданий у заставу банка згідно договору застави рухомого майна з визначеною вартістю заставного майна - 41 250 грн. Зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач просив стягнути.

Скасовуючи рішення першої інстанції про відмову у задоволенні позову та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з положень ст.ст.1054, 509, 598-601, 604-609, 526, 599 ЦК України та умов договору застави.

З встановленими судом апеляційної інстанції обставинами скаржник погоджується, погоджується і з тим, що взяв кредит, спочатку погашав його добросовісно, а потім перестав, розраховуючи на заставний автомобіль, що банк його продасть згідно довіреності та погасить борг. Але скаржник вважає, що суд повинен був до правовідносин застосувати ст.509 ЦК України.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновок суду апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції вірно визначився з характером спірних правовідносин, надав належну правову оцінку обставинам справи, вірно застосував норм матеріального права, в тому числі і ст. 509 ЦК України, і обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову банка.

ОСОБА_2 у касаційній скарзі не зазначає, що оспорював дії банку по неналежному виконанню їх обов'язків.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ч.4 п.5 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду Запорізької області від 17 вересня 2015 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 17 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я О.В.Попович