Провадження № 22-ц/783/5032/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Левика Я.А., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Фейір К.О.,

з участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління юстиції у Львівській області на заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до Приватного підприємства "Нива В.Ш." в особі Філії 14 ПП "Нива В.Ш." та Головного управління юстиції Львівської області про визнання угоди недійсною, -

ВСТАНОВИЛА:

23 грудня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулися до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 17 січня 2014 року між відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області в особі начальника відділу ОСОБА_6 та Філією 14 ПП «Нива-В.Ш» в особі директора ОСОБА_7 був укладений договір №1414012 про надання послуг з організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна предмету іпотеки нежитлових приміщень №22-25 площею 110,1 кв.м., що знаходяться за адресою: вул. Замарстинівська, 240 та трьохкімнатної квартири загальною площею 114,5 кв.м., житловою площею 62,6 кв.м., що знаходиться за адресою вул.Замарстинівська, 240/31 та належить на праві власності ОСОБА_4

У преамбулі договору зазначено, що відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області (виконавець) в особі начальника ОСОБА_6, на час його укладення діяв на підставі Положення про районний, районний у місті, міськрайонний відділ державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністра юстиції України №83/5 від 03 березня 2007 року, що був зареєстрований у Міністерстві юстиції України 03 березня 2007 року №180/13447.

У той же час, станом на 17 січня 2014 року, дане Положення втратило свою чинність на підставі п.3 наказу Міністерства юстиції України №549/5 від 10 квітня 2012 року, яким було затверджено нове Положення про управління державної виконавчої служби головних управлінь юстиції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, Положення про районний, районний у місті, міський (міста обласного значення), міськрайонний відділ державної виконавчої служби.

З урахуванням зазначених обставин позивачі, на підставі ст.ст.203,215 ЦК України просили:

Визнати недійсним договір про надання послуг з організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) №1414012 від 17 січня 2014 року, укладеного між відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області та філією 14 приватного підприємства «Нива-В.Ш.» (а.с.1-2).

Заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 05 березня 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір про надання послуг з організації та проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмету іпотеки) № 1414012 від 17 січня 2014 року, укладений між відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області та філією 14 приватного підприємства "Нива В.Ш.". Застосовано наслідки недійсності правочину.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12 червня 2015 року заяву Головного управління юстиції у Львівській області про перегляд заочного рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 березня 2015 року залишено без задоволення.

Заочне рішення суду оскаржило Головне управління юстиції у Львівській області.

В апеляційній скарзі посилається на те, що організація та проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, на яке звернено стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні судових рішень є етапом процедури примусового виконання рішень, на якому спеціалізовані організації за дорученням державного виконавця вчиняють саме ті виконавчі дії, обов'язок здійснення яких на них покладається безпосередньо законом, тобто здійснюють окремі виконавчі дії.

Вважає, що оспорюваний договір є адміністративним договором, а тому сторона повинна звернутись з позовом до адміністративного суду.

Просить заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 березня 2015 року скасувати, провадження у справі закрити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 щодо заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Головного управління юстиції у Львівській області підлягає до часткового задоволення, заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 березня 2015 року скасуванню на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що начальник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_6 при укладенні спірного правочину (договору про надання послуг з організації та проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмету іпотеки) № 1414012 від 17 січня 2014 року) керувався Положенням від 03 березня 2007 року, яке втратило чинність.

З таким висновком суду погодитися не можна із наступних підстав.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правом та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Підставою недійсності правочину відповідно до ст.215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Судом та матеріалами справи установлено, що 17 січня 2014 року між відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області в особі начальника відділу ОСОБА_6 та Філією 14 ПП «Нива-В.Ш» в особі директора ОСОБА_7 був укладений договір №1414012 про надання послуг з організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна предмету іпотеки нежитлових приміщень №22-25 площею 110,1 кв.м., що знаходяться за адресою вул. Замарстинівська, 240 та трьохкімнатної квартири загальною площею 114,5 кв.м., житловою площею 62,6 кв.м., що знаходиться за адресою вул. Замарстинівська, 240/31 та належали на праві власності ОСОБА_4

У преамбулі договору зазначено, що відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області (виконавець) в особі начальника ОСОБА_6, на час його укладення діяв на підставі Положення про районний, районний у місті, міськрайонний відділ державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністра юстиції України №83/5 від 03 березня 2007 року, що був зареєстрований у Міністерстві юстиції України 03 березня 2007 року №180/13447.

На той час (станом на 17 січня 2014 року), відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області діяв на підставі нового Положення про управління державної виконавчої служби головних управлінь юстиції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, Положення про районний, районний у місті, міський (міста обласного значення), міськрайонний відділ державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №549/5 від 10 квітня 2012 року.

В суді апеляційної інстанції представник Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_8 пояснив, що в преамбулі договору №1414012 від 17 січня 2014 року допущена технічна описка, помилково зазначено Положення про районний, районний у місті, міськрайонний відділ державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністра юстиції України №83/5 від 03 березня 2007 року, а в дійсності, на той час, чинним було нове Положення, затверджене наказом Міністерства юстиції України №549/5 від 10 квітня 2012 року і саме останнім Положенням керувалися сторони при укладенні та виконанні оспорюваного договору.

У той же час, порівняльний аналіз Положення №83/5 від 03 березня 2007 року (старе Положення) та Положення №549/5 від 10 квітня 2012 року (нове Положення) дає підстави для висновку про те, що обсяг повноважень та прав сторони договору - відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного Управління юстиції у Львівській області у новому Положенні не зменшений у порівнянні із старим Положенням, а більш розширений та конкретизований.

Так, відповідно до п.1 нового Положення, управління державної виконавчої служби головних управлінь юстиції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі Управління) є структурним підрозділом головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, що забезпечують реалізацію повноважень Державної виконавчої служби України.

До складу Управління входить відділ примусового виконання рішень.

Відповідно до п.3 нового Положення, основним завданням Управління є:

реалізація державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб);

забезпечення своєчасного, повного і неупередженого виконання рішень у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п.4 нового Положення Управління відповідно до покладених на нього завдань:

забезпечує своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень відділом примусового виконання рішень та відділом державної виконавчої служби районних, міських (міст обласного значення) районних у містах, міжрайонних та міськрайонних управлінь юстиції;

забезпечує здійснення державними виконавцями заходів примусового виконання рішень, передбачених законодавством;

Управління відповідно до п.6 нового Положення має право залучати до виконання завдань, покладених на Управління, участі у вивченні окремих питань вчених і фахівців, спеціалістів органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій (за погодженням з їх керівниками), представників інститутів громадського суспільства.

Відповідно до п.9.1 нового Положення Управління очолює начальник, який призначається на посаду та звільняється з посади Міністром юстиції України за поданням Голови ДВС України, погодженим з начальником відповідного головного управління юстиції.

Управління та відділ примусового виконання рішень мають печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням (п.14 Положення)

Отже, обидві сторони договору №1414012 від 17 січня 2014 року відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області в особі начальника ОСОБА_6 та Філія 14 ПП «Нива-В.Ш» в особі його директора ОСОБА_7 були наділені відповідним обсягом прав та повноважень на його укладення.

Відповідно до п.1.1. предметом Договору є здійснення Сторонами дій, пов'язаних з виконанням вимог умов Генерального договору про реалізацію арештованого майна, на яке звернено стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень №4 від 23 січня 2012 року з наданням послуг по реалізації арештованого нерухомого майна шляхом його продажу на прилюдних торгах, на яке звернено стягнення державним виконавцем при примусовому виконанні рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Згідно умов Генерального договору №4 від 23 січня 2012 року (п.1.1.) ДВС України доручає, а спеціалізована організація ПП «Нива-В.Ш» особисто за місцем її реєстрації або через свої філії у відповідних адміністративно-територіальних одиницях за дорученням, зобов'язується приймати від органів державної виконавчої служби та реалізовувати арештоване майно, на яке звернено стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень, шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах та на комісійних умовах, а також забезпечувати належне зберігання арештованого майна та його перевезення.

Таким чином, установлено, що правовою підставою укладення Договору №1414012 від 17 січня 2014 року між відділом примусового виконання рішень управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області та Філії 14 ПП «Нива-В.Ш» був Генеральний договір про реалізацію арештованого майна, на яке звернено стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень №4 від 23 січня 2012 року, укладений між ДВС України та ПП «Нива-В.Ш».

Саме на виконання умов Генерального договору №4 від 23 січня 2012 року був укладений договір №1414012 від 17 січня 2014 року.

Відтак, зміст укладеного договору №1414012 від 17 січня 2014 року не суперечить чинному законодавству, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особи які його укладали мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин спрямований на реальне настання правових наслідків обумовлені ним.

Помилкове посилання в преамбулі Договору на Положення про районний, районний у місті, міськрайонний відділ державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністра юстиції України №83/5 від 03 березня 2007 року, що був зареєстрований у Міністерстві юстиції України 03 березня 2007 року №180/13447, не може бути підставою для визнання недійсним договору №1414012 від 17 січня 2014 року з підстав, передбачених ст.ст.203,215 ЦК України, оскільки відповідний обсяг прав та повноважень сторони Договору - відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, на цей час, був забезпечений іншим новим Положенням (затверджене наказом Міністерства юстиції України №549/5 від 10 квітня 2012 року), що діяло на той час.

Тому у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги Головного управління юстиції у Львівській області про те, що зазначений спір мав розглядатися в порядку адміністративного судочинства за правилами КАС.

Як зазначено у п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», за правилами цивільного судочинства розглядаються спори щодо договорів та інших правочинів укладених відповідно до норм ЦК, інших актів цивільного законодавства, оскільки вони відрізняються від адміністративних договорів, спори щодо яких розглядаються адміністративними судами, тим, що згідно зі статтею 3 КАС адміністративний договір це дво- або багатостороння угода, зміст якої становлять права та обов'язки сторін, що виникають із владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією зі сторін угоди. Для таких спорів характерна наявність відносин влади і підпорядкування, а для правочинів, укладених згідно із цивільним законодавством за участю суб'єкта владних повноважень, відносини ґрунтуються на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності.

У договорі №1414012 від 17 січня 2014 року права та обов'язки відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області щодо предмету договору, прав та обов'язків сторін, здійснення розрахунків, відповідальності та інших умов договору не виникають із його владних управлінських функцій, у ньому відсутні відносини влади і підпорядкування. Самі відносини ґрунтуються на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга Головного управління юстиції у Львівській області підлягає до задоволення частково, заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 березня 2015 року скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за безпідставністю вимог.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління юстиції у Львівській області задовольнити частково.

Заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 березня 2015 року -скасувати та ухвалити нове рішення.

У позові ОСОБА_2, ОСОБА_4 до Головного управління юстиції Львівської області, Приватного підприємства "Нива-В.Ш." в особі Філії 14 Приватного підприємства "Нива-В.Ш." про визнання недійсним Договору № 1414012 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (предмета іпотеки) від 17 січня 2014 року відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Левик Я.А.

ОСОБА_9