Єдиний унікальний номер: 448/1012/15-ц
Провадження № 2/448/390/15
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

09.11.2015 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Стецика Я.Є.

з участю секретаря - Тхір О.Т.

позивачки - ОСОБА_1,

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3

та третіх осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_6 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, Мостиська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, Реєстраційна служба Мостиського районного управління юстиції Львівської області та Судововишнянська міська рада Львівської області, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

21.09.2015р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що її чоловікові ОСОБА_7, який помер 30.08.2012 року на праві спільної сумісної власності належала 1/5 частина квартири за №1 по вул.Заводській, 29 в м.Судова Вишня Мостиського району Львівської області. Стверджує, що до часу смерті чоловіка ОСОБА_7 вона (позивачка ОСОБА_1Б.) з сином ОСОБА_8 та чоловіком постійно проживали за адресою: м.Судова Вишня, площа ОСОБА_9, 3/1 Мостиського району.

Вказує, що після смерті чоловіка ОСОБА_7 звернулась в інтересах малолітнього сина -ОСОБА_6 у Мостиську державну нотаріальну контору з приводу оформлення його спадкових прав, однак нотаріус не видав свідоцтва про право на спадщину за законом на його імя із за відсутності доказів щодо факту його (спадкоємця ОСОБА_6В.) спільного проживання із спадкодавцем.

З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/10 частину спірної квартири, що знаходиться за адресою:м.Судова Вишня, вул.Заводська, 29/1 Мостиського району Львівської області.

Вимоги позивачкою підтримано в судовому засіданні.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що вирішення даного спору покладає на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_3 не заперечує щодо визнання за малолітнім ОСОБА_6 права власності на частину квартири, однак вважає, що такому повинна належати 1/15 частина спірної квартири, а не 1/10 частина, як зазначено в позовній заяві.

Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечили щодо визнання за малолітнім ОСОБА_6 права власності на частину спірної квартири, однак вважають що такому повинна належати лише 1/15 частина такої.

Представники третіх осіб - Мостиської РДА як органу опіки та піклування, Реєстраційної служби Мостиського районного управління юстиції Львівської області та Судововишнянської міської ради Львівської області були своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, однак в суд не зявилися і не повідомили про причини своїх неявок, а також не надіслали клопотання про відкладення розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін та третіх осіб ОСОБА_5 і ОСОБА_4, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювання прав, свобод чи інтересів.

Встановлено, що 30.06.2012р. помер ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ №281744 від 01.07.2015р. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме 1/5 частину квартири по вул.Заводській, 29 в м.Судова Вишня Мостиського району Львівської області.

Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець ОСОБА_7 перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, від якого в них народилася дитина - син ОСОБА_6, 14.09.2005р.н., що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-СГ №047237 від 07.03.2006р.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

У своїх позовних вимогах позивачка ОСОБА_1 просила визнати за її малолітнім сином ОСОБА_6 право власності на вказане спадкове майно (1/10 частину спірної квартири) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, мотивуючи тим, що така з сином та чоловіком (спадкодавцем) постійно, в тому числі на час смерті ОСОБА_7 проживали за адресою: м.Судова Вишня, площа ОСОБА_9, 3/1 Мостиського району.

Як встановлено в судовому засіданні спір про право ОСОБА_6 на спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця ОСОБА_7, відсутній, а підставою для звернення до суду з позовом позивачкою зазначено неможливість одержання свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю доказів щодо факту спільного проживання спадкодавця ОСОБА_7 із спадкоємцем ОСОБА_6

У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. за №7 «Про судову практику в справах про спадкування» вказується, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження.

Зазначену правову позицію у своєму листі «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» за №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. підтвердив Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вказавши, що судам при розгляді справ щодо спадкування, слід звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативно-правовими актами, визначено нотаріальний порядок оформлення прав на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності суддів та нотаріусів. У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва на спадщину не підтверджено належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Таким чином, особа має право звернутися до суду тільки після отримання у нотаріуса відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Звернення до суду до цього моменту є передчасним, і в такому випадку суди підміняють органи нотаріату, що не відповідає закону.

У матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що позивачка у передбаченому законом порядку зверталась в інтересах малолітнього сина ОСОБА_6 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З пояснень позивачки ОСОБА_1, наданих в судовому засіданні, вбачається, що така усно зверталась до нотаріуса з питань оформлення спадкових прав малолітнього сина - ОСОБА_7, що суперечить ч.1 ст.1297 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п.п.4.9, 4.10 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ст.ст. 1270, 1276 ЦК України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Отже, з наведених правових норм вбачається, що позивачці ОСОБА_1 необхідно було звернутись в інтересах малолітнього сина ОСОБА_6 до нотаріуса із письмовою заявою.

Слід зазначити те, що нотаріат є органом, на який відповідно до норм чинного законодавства України покладений обовязок видавати свідоцтва про право на спадщину, перевіряти при цьому круг спадкоємців, закликати до спадкоємства у необхідних випадках спадкоємців, перевіряти обтяження спадкового майна, так як спадкування це не тільки перехід прав померлої особи, але й перехід до спадкоємців її обовязків.

У разі виникнення спору між спадкодавцями про розподіл спадкового майна, такий спір підлягає розгляду в судовому порядку, а як зазначено вище, судом не встановлено обставин, які б свідчили про наявність спору щодо майна, яке залишилось після смерті спадкодавця ОСОБА_7

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України.

У відповідності до ч.3 ст.16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частини другої - п'ятої ст.13 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи судом було встановлено та стверджується матеріалами справи, що малолітній ОСОБА_6 не набув права власності на спадкову масу в установленому законом порядку, відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ніяким чином не порушували права спадкоємця ОСОБА_6, нотаріус не відмовляв у видачі Свідоцтва про права на спадщину, а тому позов поданий позивачкою позов є таким, що не підлягає задоволенню з огляду на відсутність будь-яких порушень, невизнання чи оспорювання прав, свобод та інтересів малолітньої дитини ОСОБА_7, як спадкоємця.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_6 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, Мостиська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, Реєстраційна служба Мостиського районного управління юстиції Львівської області та Судововишнянська міська рада Львівської області, про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Мостиський районний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_10

З оригіналом згідно:

Суддя Я.Є. Стецик

Рішення набрало законної сили:

«__» ________ 20__р.

Суддя Я.Є. Стецик