АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2719/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 32 Кравчук В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВасиленко Л. І.
суддівПодороги В. М. , Бородійчука В. Г.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 30 вересня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а :

19 червня 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 09 січня 2015 року, вранці, ішовши по вулиці Корольова в м. Шпола, на нього накинулись німецькі вівчарки, які знаходилися не у вольєрі, а просто вибігли з двору власника ОСОБА_6 Собаки стали шматувати його тіло зубами, розірвали одяг, позивач був увесь закривавлений та майже без одягу лежав в морозі на снігу, ледь маючи силу звати на допомогу.

Напад собак побачили сусіди та люди, що проходили поруч, які стали відганяти собак, щоб врятувати позивачеві життя. Люди викликали міліцію та швидку допомогу. З численними ранами в області верхніх та нижніх кінцівок від 0,5 см. до 8 см в діаметрі позивач був доставлений в травматологічне відділення Шполянської ЦРЛ. З 09 по 30 січня 2015 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні в лікарні. Після того, як позивача виписали з лікарні, він постійно відчував нестерпний біль, який не давав йому забути про кошмар, який йому довелося пережити.

Через погане самопочуття, позивач звернувся в лікарню, після чого його знову направили на стаціонарне лікування в опікове відділення КНП «Перша Черкаська міська лікарня» Черкаської міської ради, де позивач проходив курс лікування з 09 лютого 2015 по 13 березня 2015 р. Щоб дістатися з м. Шпола в м. Черкаси в лікарню позивач замовляв автомобіль «Таксі». Доставляння його в лікарню коштувало 1000 грн. В той день, коли позивача покусали собаки, його дружина теж викликала «Таксі», щоб поїхати в лікарню і завезти чоловікові кошти на лікування та продукти харчування.

Витрати на лікування позивача, що включають медичні препарати та засоби харчування, транспортні витрати, складають 3210,09 грн., що підтверджується копіями чеків. Крім того, дружина купувала позивачу продукти харчування на базарі, без отримання чеків, вартість яких склала 542,80 грн. В день нападу позивач був одягнений в двох спортивних штанах, майці, куртці, валянках з калошами, однак дані речі були розірвані собаками, також його вкривали ковдрою, яка була зіпсована кров'ю, тому вартість вказаних речей становить 2490 грн. В цілому всі матеріальні збитки становлять 6800,09 грн. Відповідач відшкодував позивачу 3900 грн., тому витрати, які підлягають відшкодуванню, становлять 2900,09 грн. Позивач є людиною похилого віку, тому мав і до події не міцне здоров'я.

Однак, через бездіяльність відповідача по відношенню до утримання собак, позивачу довелося витерпіти неймовірний фізичний біль. Позивачу постійно снилися сни з нападом собак. На даний час позивач, проходячи по вулиці, постійно відчуває страх нападу собак, боїться гавкання собак та гучних звуків. Внаслідок нападу собак, позивач отримав тяжкі фізичні страждання, він і на даний час продовжує відчувати фізичні та моральні переживання внаслідок отриманих травм, які суттєво позначилися на загальному стані здоров'я позивача. З вини відповідача позивачу заподіяна моральна шкода, яку позивач оцінює в 300 000 грн.

Постановою Шполянського районного суду Черкаської області відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП.

Враховуючи вказані обставини, позивачу з вини відповідача завдано майнову та моральну шкоди, в зв'язку з чим він просив стягнути з відповідача на його користь 2 900,09 грн. майнової шкоди, 300 000 грн. моральної шкоди та 4 000 грн. витрат за надану правову допомогу.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 30 вересня 2015 р. позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1., жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2., жителя АДРЕСА_2, 250 000 грн. у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1., жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 2 500 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове яким позовні вимоги ОСОБА_7 залишити без задоволення.

При цьому зазначив, що дізнавшись про те, що належні йому собаки покусали позивача, ним було запропоновано всіляку допомогу в лікуванні ОСОБА_7, про що свідчить розписка про отримання коштів на придбання лікарських препаратів. Крім того, він працює лікарем в Шполянській районній лікарні, і того дня коли ОСОБА_7 доставили в лікарню після вищезазначеної пригоди, він перебував на чергуванні та надавав допомогу, в тому числі і купівлею необхідних препаратів для лікування, які не увійшли до позовної заяви.

На думку ОСОБА_6, позивач пред'явивши позов про стягнення з нього компенсації за заподіяння моральної шкоди не надав жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння моральної шкоди та розмір компенсації, що їй відповідає, а погіршення стану здоров'я викликане віком, неправильним доглядом за здоров'ям та харчуванням.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Задовольняючи частково позовні вимоги, в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що факт нападу на позивача вівчарок, які належать відповідачу, доведений, встановлена наявність вини в неналежному утриманні собак, що спричинило заподіяння шкоди позивачу, отримання позивачем численних ран на верхніх та нижніх кінцівках від укусів собак підтверджується випискою з історії хвороби, внаслідок нападу собак позивач зазнав фізичного та психологічного болю, що призвело до завдання йому моральних страждань, порушення нормальних умов життєдіяльності та життєвих зв'язків, погіршення сну, відчуття страху від гавкання собак, відмови відповідача від добровільного відшкодування завданої позивачу моральної шкоди та з урахуванням вимог розумності і справедливості, прийшов до висновку про стягнення моральної шкоди в розмірі 250 000 грн.

Відмовляючи в частині відшкодування матеріальної шкоди, заявленої позивачем в розмірі 2 900 грн. 09 коп., суд виходив з того, що вона не підтверджена належними та допустимими доказами відносно понесених витрат.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, щодо стягнення на його користь витрат за надання юридичної допомоги суд виходив з того, що позивачем не було надано обґрунтованого розрахунку витрат за надання йому юридичної допомоги, тобто відсутній будь-який фінансовий документ, який би підтверджував сплату позивачем коштів в сумі 4 000 грн.

Судове рішення в частині вирішення спору про відшкодування майнової шкоди та судових витрат за надання юридичної допомоги ніким не оскаржується, тому в цій частині на предмет законності та обґрунтованості судом апеляційної інстанції не перевіряється.

У той же час з висновками суду першої інстанції в частині вирішення спору про відшкодування моральної шкоди повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої, зокрема каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтва, ушкодження здоров'я фізичної особи.

Згідно з статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною другою цієї статті встановлено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому відповідно до пункту першого частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоду завдано, зокрема каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з частиною першою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до статті 1187 ЦК України діяльність, пов'язана з використанням або утриманням службових собак, є джерелом підвищеної небезпеки. А шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об'єктом, використання або утримання якого створює підвищену небезпеку, якщо вона не доведе, що її було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно до пункту 2 Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах підприємства, установи, організації і громадяни, власники собак, котів і хижих тварин зобов'язані суворо дотримуватися санітарно-гігієнічних норм і правил їх тримання при умові обов'язкового забезпечення безпеки людей, пунктом 20 передбачено, що порушення цих Правил громадянами і службовими особами (керівники підприємств, установ і організацій), які є власниками собак, котів або хижих тварин, несуть відповідальність у встановленому порядку.

Відповідно до частини четвертою статті 12 Закону України від 21 лютого 2006 р. N 3447-IV «Про захист тварин від жорстокого поводження», яка регламентує особливості права власності та інших речових прав на тварин, шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Як убачається із позовної заяви, вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачем обґрунтовувалися тривалими фізичними стражданнями, які він переніс та продовжує відчувати до цього часу, внаслідок отриманих травм від укусів собак, перенесеним фізичним болем, а також душевними стражданнями, яких він зазнав внаслідок ушкодження здоров'я та викликаними його безпомічним станом, що позначилось на його загальному стані.

Судом встановлено, що 09 січня 2015 р. на вулиці Корольова в м. Шпола на позивача накинулися дві німецькі вівчарки, які належать відповідачу та вибігли з його подвір'я. Собаки покусали ОСОБА_7, розірвали його одяг. Напад собак на позивача був тривалим. З численними ранами він був доставлений в травматологічне відділення Шполянської ЦРЛ.

У зв'язку з отриманими ушкодженнями здоров'я позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Шполянській ЦРЛ з 09 по 30 січня 2015 р.

Із виписки історії хвороби №11 від 30 січня 2015 р. вбачається, що ОСОБА_7 був поставлений діагноз: множинні обширні вкушені рани верхніх і нижніх кінцівок. Розмір ран становив від 0,5 см в діаметрі до 8 см в діаметрі. а. с. 5.

Згідно виписного епікризу за № 1892 ОСОБА_7 в період часу з 09.02.2015 р. по 13.03.2015 р., також, перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Перша Черкаська міська лікарня» в опіковому відділенні з діагнозом : некроз шкіри правої гомілки; гіпертонічна хвороба ІІ ст.; гіпертензивне серце; ІХС; атеросклеротичний кардіосклероз, атеросклероз аорти, коронарних артерій; фібриляція передсердь, постійна форма; СН ІІ А ст. а. с. 6.

Внаслідок нападу собак та отриманих від їх укусів чисельних ран, позивач, який є людиною похилого віку, переніс фізичний біль та душевні страждання, стрес, хвилювання за своє життя, що призвело як до погіршення сну, загального стану здоров'я, появи відчуття страху, так і до порушення нормальних умов життєдіяльності та життєвих зв'язків.

В свою чергу, відповідача ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 154 КУпАП, а саме за порушення правил тримання собак, що спричинило заподіяння шкоди здоров'ю людини.

Сторонами у справі не висловлювались сумніви відносно того чи є собаки які покусали позивача службовими, оскільки ці обставини мають значення для правильного вирішення справи і є складовою предмету доказування.

Відповідач не заперечував сам факт того, що позивача покусали службові собаки, тому, виходячи зі змісту наведених норм права, слідує, що відповідач, як власник собак, які покусали позивача, не забезпечив безпеку людей, тому він повинен нести за це відповідальність.

З огляду на вищезазначені положення законодавства, факт спричинення шкоди здоров'ю позивача та підстави відповідальності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивача права на відшкодування моральної шкоди, заподіяної собаками - двома німецькими вівчарками, які утримувались відповідачем.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 250 000 грн. моральної шкоди, місцевий суд, виходячи із зазначених ним обставин не врахував вимоги розумності та справедливості й значно завищив розмір відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач у зв'язку з ушкодженням здоров'я, подані докази заподіяння моральної шкоди, колегія суддів виходячи з наявності підстав, передбачених статті 309 ЦПК України, а також вимог розумності, виваженості та справедливості вважає, що постановлене судове рішення в частині стягнення моральної шкоди підлягає зміні з визначенням цієї шкоди в розмірі 15 000 грн.

Щодо посилання ОСОБА_6 на те, що з воріт належного йому домоволодіння був збитий навісний замок, що і призвело до виходу собак за межі огорожі, тому заподіяння шкоди виникло не з його вини, а з вини невстановлених працівниками міліції осіб, то воно є безпідставним, так як у відповідності до частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, зокрема фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано ушкодженням здоров'я дії джерела підвищеної небезпеки, яким в даному випадку є належні відповідачу службові собаки, які завдали ушкоджень здоров'ю позивача.

У відповідності до вимог частини п'ятої статті 88 ЦПК України, зміні підлягають і стягнуті судові витрати з визначенням їх розміру в 1218 грн.

В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 30 вересня 2015 року в частині стягнення моральної шкоди та судових витрат змінити, зменшивши розмір стягнутої моральної шкоди з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 до 15 000 грн. та стягнутого на користь держави судового збору до 1218 грн.

В іншій частині рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :