АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9136/15 Справа № 201/3329/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.,

суддів Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_6, про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2015 року відмовлено у забезпеченні позову ОСОБА_2 на автомобіль марки Toyota Camri, реєстраційний номер НОМЕР_1, та автомобіль марки Lexus LS 460, реєстраційний номер АЕ 7700 СТ.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції скасувати із наступних підстав.

Приймаючи ухвалу про відмову у забезпеченні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив із того, що питання про накладення арешт уже вирішено та ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2015 року на вказане майно вже накладено арешт, а особи, що є власниками цих автомобілів на даний час не є сторонами у справі.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення суду може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог і повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне звернення до цього може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб (ст.152 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що ухвала суду не відповідає вимогам ЦПК України, у звязку з чим вона підлягає скасуванню.

У відповідності до розяснень, даних у п.4 постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом в якому зокрема просила поділити спільне майно, серед якого вона просила визнати за нею право власності на спірні автомобілі, крім того позивач зазначила, що вказані автомобілі після її звернення до суду були незаконно відчужені відповідачем ОСОБА_3 третім особам, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що підтверджується також відповіддю з ОСОБА_9 України в Дніпропетровській області (а.с. 17), а тому попередня ухвала суду про забезпечення позову від 30 квітня 2015 року і не була виконана, у звязку з чим і просила забезпечити її позов шляхом накладення арешту на спірні автомобілі.

Відмовляючи в забезпеченні позову суд першої інстанції не навів обґрунтованих доводів, щодо відмови в забезпеченні позову та не навів правових обгрунтувань свого висновку, а також не первірив вимоги позивача щодо такого забезпечення позову, який просить застосувати остання.

З урахуванням наведеного колегія суддів, відповідно до п.3 ст.312 ЦПК України, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду скасуванню з передачею питання про забезпечення позову до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2015 року скасувати та передати питання на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: