АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 667/4929/14-ц Головуючий в І інстанції Радченко Г.А.
Провадження №22-ц/791/3203/15 Доповідач: Ігнатенко П.Я.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
При секретарі:ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 02 жовтня 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 до ОСОБА_8, треті особи: третя Херсонська державна нотаріальна контора, орган опіки та піклування виконкому Комсомольської районної ради у м. Херсоні, про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року позивачі звернулись до суду із позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_9 мати позивача ОСОБА_5, померла 13.08.2013 року, після її смерті залишилось ? частини житлового будинку №25/31 по вул. Штурвальна в м. Херсоні. При формленні спадщини позивачі дізнались про наявність заповіту на імя відповідачки онуки померлої. Позивачі просять визнати заповіт недійсним, оскільки ОСОБА_9 впродовж останніх років постійно проживала з сімєю позивачів та в силу похилого віку і стану здоровя не розуміла значення своїх дій.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 02 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено за необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, визнання недійсним заповіту. Просить призначити повторну посмертну комплексну судову медичну психолого-психіатричну експертизу.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом правильно встановлено, що згідно заповіту, посвідченого державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори 01.10.2009 року ОСОБА_9 заповіла все належне їй майно ОСОБА_9 (після укладення шлюбу прізвище ОСОБА_8) ОСОБА_10 (а.с.60-62).

13.08.2013 року ОСОБА_9 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КГ № 166550 від 14.08.2013 року (а.с.10).

Згідно висновку комплексної судової посмертної психолого-психіатричної експертизи № 363 від 07.07.2015 року ОСОБА_9 на момент складання заповіту 01.10.2009 року страждала органічним розладом особистості та поведінки внаслідок захворювання головного мозку, судинного генезису (церебральний атеросклероз, дисциркуляторна енцефалопатія ІІ стадія, гіпертонічна хвороба) без ознак психозу та слабоумства. У ОСОБА_9 на момент підписання заповіту 01.10.2009 року були ознаки порушень по органічному типу з загостренням психічних властивостей особистості, порушенням психічних процесів, які не носили вираженого характеру; ОСОБА_9 на момент підписання заповіту 01.10.2009 року могла розуміти фактичний характер своїх дій та керувати ними (а.с.125-137).

З даного висновку експертизи вбачається, що предметом дослідження експертної комісії були матеріали справи, медична документація, досліджені та враховані покази всіх свідків, які давали суперечливі за змістом пояснення. При цьому експерти-спеціалісти, які мають спеціальні знання та достатній досвід роботи дійшли висновку і підтвердили ці висновки поясненнями, даними в судовому засіданні про наявність у підекспертної когнітивних змін та органічного розладу особистості, який хоч і виявляється певними змінами поведінки, мислення, емоційних реакцій, однак не включає в себе ознак слабоумства, психозу чи розладу свідомості.

Таким чином, висновок посмертної судово-психіатричної експертизи №363 від 07.07.2015 року є повним і обґрунтованим, не суперечить іншим наявним у справі доказам, будь-яких сумнівів з приводу його правильності не викликає.

Вказані висновки суду ґрунтуються на всебічному, повному та обєктивному встановленню обставин справи, підтверджуються поясненнями свідків, а також поясненнями експертів, не спростовані позивачем належними та допустимими доказами як в суді першої, так і апеляційної інстанції.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_5 заявив клопотання про призначення повторної експертизи по справі, посилаючись на суперечності та неповноту наявного висновку експертизи: помилки у висновку експертизи в частині дати народження підекспертної особи та зазначення в описовій частині про те, що на аркуші справи 60 підписаний нині померлою ОСОБА_9 договір дарування, а не заповіт; посилання на помилкове зазначення назви препаратів, які приймала ОСОБА_9, «міновазін» замість «аміназін».

Заявлене клопотання відхилено з таких підстав. Зазначені вище помилки у висновку є технічними та не впливають на результати експертизи щодо наявності чи відсутності у ОСОБА_9 психічних розладів і можливість розуміти значення своїх дій і керувати ними 01.10.2009 року. Окрім того, з висновку експертизи вбачається проведення експертами детального аналізу медичної документації, в тому числі з довідки про смерть №219 від 14.08.2013 року з посмертним діагностуванням хвороб та часу їх виникнення; показів свідків, зокрема пояснень допитаного в якості свідка ОСОБА_5, щодо призначень ОСОБА_9 ліків, зокрема, аміназіна. Ці пояснення проаналізовані та враховані при дачі висновку.

Отже, посилання апелянтів на те, що експертами при складанні висновку спотворено назву медичного препарату не відповідає змісту цього висновку.

Окрім того, підставою для заявлення позивачем клопотання про призначення повторної посмертної експертизи є посилання на необхідність формулювання окремим питанням: чи могла керувати своїми діями та розуміти значення своїх дій ОСОБА_11 при складанні заповіту 01.10.2009 року з урахуванням її вікових, індивідуально-психологічних особливостей особистості та її психічного стану (стрес, страх, хвилювання та ін..) в умовах мікросоціального середовища (залежність, погрози, тиск тощо). Однак, з висновку експертизи вбачається, що експертами досліджено всі наявні у справі докази, в тому числі щодо психічного стану підекспертної особи та мікросоціального клімату.

Враховуючи ці обставини, а також те, що в суді першої інстанції сторона не скористалась своїм правом на заявлення клопотання про збір додаткових доказів та призначення повторної експертизи, колегія суддів не вбачала підстав для призначення такої експертизи повторно з переліком питань раніше досліджених експертами, в тому числі щодо мікросоціального середовища перебування підекспертної в період складання оспореного заповіту.

Суд першої інстанції правильно взяв за основу висновки зазначеної експертизи та на основі сукупності доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан ОСОБА_9 в момент вчинення правочину, встановив, що остання на момент підписання заповіту могла розуміти фактичний характер своїх дій та керувати ними, в звязку з чим, правомірно прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання заповіту недійсним і відмовив у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивачем не доведено обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення заявлених позовних вимог та які б спростовували волевиявлення ОСОБА_9 при складанні заповіту, посвідченого у нотаріальному порядку.

За таких обставин, судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги такий висновок суду не спростовують. Долучена до апеляційної скарги фото таблиця з фотографіями 2005-2006 р.р. та посилання позивачів на відсутність неприязних стосунків між ними та нині померлою ОСОБА_9 не спростовують висновків суду щодо стану здоровя останньої та можливість розуміти значення своїх дій і керувати ними при складанні та підписанні заповіту 01.10.2009 року.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема щодо оцінки пояснень свідків, заявлених позивачем, колегією суддів до уваги не приймаються як позбавлені правового обґрунтування та такі, що не ґрунтуються на дійсних обставинах. Суд першої інстанції дав правильну оцінку поясненням свідків позивачів, як субєктивній оцінці поведінки ОСОБА_9 з відхиленнями від нормальної, що є віковими проявами, а не психотичним розладом.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції з достатньою повнотою зясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін та дослідив надані сторонами докази, яким дав правильну оцінку та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з урахуванням предмету спора та доводів апеляційної скарги немає.

Згідно вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду, як ухвалене у відповідності до норм матеріального та процесуального права- залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В АЛ И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5,- відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 02 жовтня 2015 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий підпис ОСОБА_1

Судді: підпис ОСОБА_3

підпис ОСОБА_2

З оригіналом згідно:

Копія ухвали оформлена 09 грудня 2015 року

Ухвала набрала законної сили 03 грудня 2015 року

Суддя П.Я.Ігнатенко

ОСОБА_12ОСОБА_4