Справа № 369/8393/15-ц Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/6472/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 18 02.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

02 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Приходька К.П.,

суддів Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

при секретарі: Дрозд Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання правочинів недійсними,-

встановила :

у серпні 2015 року позивач звернувся до суду з названим позовом, в якому вказував, що 15 жовтня 2014 року ОСОБА_8 здійснив оформлення довіреності на свою знайому ОСОБА_3 Відповідна довіреність була посвідчена приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_9 (реєстраційний номер - 1315). До змісту цієї довіреності, ОСОБА_8 уповноважив ОСОБА_3 правом на здійснення відчуження належних довірителю: земельної ділянки, площею 0,0509га., кадастровий номер :04:017:0025, яка розташована на території Михайлівсько -Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, с/т «Нивка», а також садового будинку №58, площею 146,7кв.м., який розташований на цій земельній ділянці.

12 грудня 2014 року ОСОБА_8 помер. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої також увійшли земельна ділянка та садовий будинок №58 в с/т «Нивка». Із заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_4 (батько померлого), ОСОБА_7 (дочка померлого) та ОСОБА_6 (дружина померлого).

В серпні 2015 року спадкоємцям померлого стало відомо, що спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_8, а саме: земельна ділянку площею 0,0509 га., кадастровий номер :04:017:0025, яка розташована на території Михайлівсько -Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, с/т «Нивка», та розташований на ній садовий будинок №58, площею 146,7кв.м., після смерті власника було незаконно відчужено відповідачу ОСОБА_2.

На підставі довіреності відповідачка ОСОБА_3 27 травня 2015 року уклала договори купівлі - продажу нерухомого майна з ОСОБА_2

Позивач вказав, що дані договори є недійсними, оскільки укладені вже після смерті його власника ОСОБА_8 та на підставі довіреності, яка відповідно була вже припинена. Про смерть ОСОБА_8 відповідачка ОСОБА_3 знала, оскільки була присутня на його похоронах. Укладені договори є незаконними та порушують його права як спадкоємця майна померлого.

У своїх позовних вимогах позивач просив визнати недійсним договір купівлі - продажу земельної ділянки, площею 0,0509 га., кадастровий номер :04:017:0025, яка розташована на території Михайлівсько - Рубежівської сільської ради Києво - Святошинського району Київської області, с/т «Нивка», який було укладено 27.05.2015 р. між ОСОБА_8 в особі представника ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстраційний номер в реєстрі - 1267, номер запису про право власності - 9819069, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 24.

Також просив, визнати недійсним договір купівлі-продажу садового будинку №58, площею 146,7кв.м., який розташований на земельній ділянці, площею 0,0509 га., кадастровий номер :04:017:0025, що розташована на території Михайлівсько - Рубежівської сільської ради Києво - Святошинського району Київської області, с/т «Нивка», який було укладено 27.05.2015 р. між ОСОБА_8 в особі представника ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстраційний номер в реєстрі - 1264, номер запису про право власності - 9818740, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 24. Стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Рішенням Києво Святошинського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року позов було задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, та таким, що ухвалене без всебічного та повного зясування обставин, просив скасувати рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що 28 жовтня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_8, в інтересах якого діяла ОСОБА_3 було укладено договір позики, за яких ОСОБА_2 передав ОСОБА_8, в інтересах якого діяла ОСОБА_3 87000 доларів США на строк до 28 березня 2015 року.

Для забезпечення повернення ОСОБА_8 в інтересах якого діяла ОСОБА_3 коштів, які були передані 28.10.2014 року ОСОБА_2 були передані документи, а саме: державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №098241; свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САВ №358245 від 18.09.2007 року; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №16307964; технічний паспорт на садовий будинок кооперативного дачного фонду №58 СТ «Нивка» від 20.04.2007 року; заява ОСОБА_6 про згоду на розпорядження спільним майном подружжя.

Після смерті ОСОБА_8, ОСОБА_3 неодноразово намагалася звязатися з його братом ОСОБА_10 для того, щоб вони зустрілися з ОСОБА_2 та вирішили питання повернення коштів, позичених ОСОБА_8 28.10.2014 року.

Після відмови з боку спадкоємців ОСОБА_8 повернути кошти, ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_2 договір від 27.05.2015 року про передачу майна, яке за договором позики від 28.10.2014 року передавалось в заставу, проте належним чином оформлено не було.

В свою чергу ОСОБА_3 також подала апеляційну скаргу на вищезазначене рішення, в якій просила скасувати рішення Києво Святошинського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року з

підстав неповного з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що відчуження 27.05.2015 року на користь ОСОБА_2 садового будинку і земельної ділянки в садовому товаристві «Нивки», які належали ОСОБА_8 є право відношенням, яке виникло в результаті у результаті укладення договору позики 28.10.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_8, дана угода відповідала волевиявленню ОСОБА_8, який помер 12.12.2014 року, і являється діянням, не вчинення якого б призвело до збитків у майбутньому.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 жовтня 2014 року ОСОБА_8 видав довіреність на імя ОСОБА_3, якою уповноважував бути представником з питань оформлення необхідних документів, в подальшому розпорядження (купівля-продажу, оренда, міна, позичка, іпотека, в разі потреби вступати майновим поручителем фізичних чи юридичних осіб) на будь-яких умовах на розсуд представника, земельної ділянки та садовим будинком №58, що знаходяться на території Михайлівсько - Рубежівської сільської ради Києво - Святошинського району Київської області, садівниче товариство «Нивка». Довіреність видана терміном на десять років і дійсна до 15 жовтня 2024 року.

12 грудня 2014 року ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-БК №320346, виданого відділом реєстрації смерті в м. Києві.

До приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 із заявами про прийняття спадщини звернулись: 22 грудня 2014 року батько ОСОБА_4, 29 грудня 2014 року донька ОСОБА_7, 13 січня 2015 року дружина ОСОБА_6.

На час відкриття спадщини ОСОБА_8 на праві власності належали земельна ділянка та садовий будинок №58, які знаходяться на території Михайлівсько - Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, садівниче товариство «Нивка», що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №098241, виданого 28 березня 2007 року, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія САВ №358245, виданого 18 вересня 2007 року виконавчим комітетом Михайлівсько - Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

27 травня 2015 року між ОСОБА_8, від імені якого діяв представник ОСОБА_3, та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0509га, яка розташована на території Михайлівсько -Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, садівниче товариство «Нивка», кадастровий номер :04:017:0025, укладений 27 травня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстраційний номер в реєстрі 1267, номер запису про право власності 9820375, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 24.

27 травня 2015 року між ОСОБА_8, від імені якого діяв представник ОСОБА_3, та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу садового будинку №58, що знаходиться на території Михайлівсько - Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, садівниче товариство «Нивка», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстраційний номер в реєстрі 1264, номер запису про право власності 9820269, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 24.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що оспорюванні договори вчинені після смерті довірителя, тобто після припинення довіреності та договору доручення.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.237 ЦПК України представництвом є право відношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно до ст.ст.238,245 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до ст.ст.1000,1001 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобовязується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного. Договором доручення може бути визначений строк, протягом якого повірений має право діяти від імені довірителя.

Згідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив відмову від неї.

Відповідно до ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом отримують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.247 ЦК України строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії. Строк довіреності, виданої в порядку передоручення, не може перевищувати строку основної довіреності, на підставі якої вона видана. Довіреність, у якій не вказана дата її вчинення, є нікчемною.

Згідно до ст.248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі: закінчення строку довіреності; скасування довіреності особою, яка її видала; відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю; припинення юридичної особи, яка видала довіреність; припинення юридичної особи, якій видана довіреність; смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності: смерті особи, якій видана довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків;

З припиненням представництва за довіреністю втрачає чинність передоручення. У разі припинення представництва за довіреністю представник зобов'язаний негайно повернути довіреність.

Відповідно до ст.1008 ЦК України договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі: відмови довірителя або повіреного від договору; визнання довірителя або повіреного недієздатним, обмеження його цивільної дієздатності або визнання безвісно відсутнім; смерті довірителя або повіреного. Довіритель або повірений мають право відмовитися від договору доручення у будь-який час. Відмова від права на відмову від договору доручення є нікчемною.

Якщо повірений діє як підприємець, сторона, яка відмовляється від договору, має повідомити другу сторону про відмову від договору не пізніш як за один місяць до його припинення, якщо триваліший строк не встановлений договором.

Наслідки припинення договору доручення встановлені в ст.1009 ЦК України якщо договір доручення припинений до того, як доручення було повністю виконане повіреним, довіритель повинен відшкодувати повіреному витрати, пов'язані з виконанням доручення, а якщо повіреному належить плата - також виплатити йому плату пропорційно виконаній ним роботі. Це положення не застосовується до виконання повіреним доручення після того, як він довідався або міг довідатися про припинення договору доручення.

Відмова довірителя від договору доручення не є підставою для відшкодування збитків, завданих повіреному припиненням договору, крім випадку припинення договору, за яким повірений діяв як комерційний представник.

Відмова повіреного від договору доручення не є підставою для відшкодування збитків, завданих довірителеві припиненням договору, крім випадку відмови повіреного від договору за таких умов, коли довіритель позбавлений можливості інакше забезпечити свої інтереси, а також відмови від договору, за яким повірений діяв як комерційний представник.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3,5,6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного судочинства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Колегія суддів вважає, що оскільки оспорюванні договори вчинені після смерті довірителя, тобто після припинення довіреності та договору доручення, тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо необхідності вчинення даних правочинів для відвернення більш тяжких наслідків або для ведення невідкладних справ, невиконання яких може призвести до виникнення збитків, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки належні та допустимі докази цим обставинам в матеріалах справи не містяться.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Доводи апелянтів в апеляційних скаргах про порушення норм матеріального права при постановлені оскаржуваного рішення, на переконання колегії суддів апеляційної інстанції, не знайшли свого підтвердження і повністю спростовуються дослідженими належними та допустимими доказами по справі.

За таких обставин, колегія судів, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дійшов правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_4

Оскільки рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційні скарги і залишити рішення суду без змін.

Керуючись: ст.ст.303,307,312-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити, рішення Києво Святошинського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді