АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Корчевного Г.В.

при секретарі: Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою через представника ОСОБА_2, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

у серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просив стягнути з останнього на свою користь 312 204, 68 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 1 000 грн. витрат за визначення вартості відновлюваного ремонту та в рахунок відшкодування моральної шкоди 36 795, 32 грн..

В обгрунтування позову зазначав, що з вини відповідача 30.04.2014 року сталася ДТП, внаслідок якої автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Відповідно до звіту про визначення вартості відновлюваного ремонту транспортного засобу вартість відновлювального ремонту складає 312 204, 68 грн.. За складання звіту ним було сплачено 1 000 грн.. Крім того, внаслідок пошкодження автомобіля він зазнав душевних страждань, оскільки було порушено його звичні життєві зв'язки, він втратив можливість користуватися автомобілем, змушений витрачати багато часу на його відновлення, звернення за відшкодуванням.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.06.2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 49 000 грн. залишено без розгляду.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07.07.2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 263 204, 68 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 5 000 грн.. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Справа № 752/12917/14-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/12670/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Фролов М.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що звіт наданий позивачем складений без урахування фізичного зносу автомобіля та не відповідає вимогам нормативно-правових актів оцінки майна. Автомобіль до зіткнення уже був пошкоджений у інших ДТП. Суд мав призначити у справі судову автотехнічну експертизу. Крім того, суд неправомірно відхилив висновок ТОВ «Експертно-Асистуюча компанія «Фаворит» та рецензію на звіт, наданий позивачем. Вважає також, що позивачем не було доведено факту вчинення моральної шкоди.

У судовому засіданні представник апелянта Тарасов А.Г. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_7 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. При цьому зазначив, що автомобіль позивача вже відремонтовано.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомила, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у її відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.04.2014 року по вул. Заболотного у м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля «Тойота» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Фольцваген» д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, внаслідок якої автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Відповідно до звіту про визначення вартості відновлюваного ремонту колісного транспортного засобу від 03.06.2014 року № 78/14 вартість ремонту автомобіля «Фольцваген»д.н. НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_3 складає 312 204, 68 грн.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.07.2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні даної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

На час ДТП ОСОБА_1 мав поліс № АС/3224633 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до цього полісу, виданого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну складає 50 000 грн., франшиза - 1 000 грн..

Сума страхового відшкодування у розмірі 49 000 грн. не є предметом даного спору, оскільки ухвалою від 30.06.2015 року за заявою позивача позовні вимоги на цю суму залишено без розгляду.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що збитки позивачу завдані з вини відповідача, а розмір збитків підтверджено належними та допустимими доказами. Відмовляючи у задоволенні вимог в частині стягнення з відповідача витрат на оплату послуг суб'єкта оціночної діяльності, суд першої інстанції виходив з того, що такі витрати позивачем зроблено самостійно за власною волею та поза межами судового розгляду справи. Зменшуючи розмір відшкодування моральної шкоди до 5 000 грн., суд першої інстанції виходив з принципу справедливості, добросовісності та розумності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Так, згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Керуючись вимогами зазначених норм суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що відповідач, який завдав збитків позивачу має відшкодувати ці збитки у повному розмірі, що не покривається страховою виплатою.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що можливо у розмір відшкодування шкоди, про яку заявлено позивачем ввійшли вартість робіт та матеріалів, необхідних для проведення ремонту, що не пов`язаною з ДТП, яка сталася 30.04.2014 року з вини ОСОБА_1 ґрунтуються на припущеннях.

Сторонам роз`яснювалося право заявити клопотання про призначення у справі судової автотехнічної та автотоварознавчої експертизи, проте обидві сторони від проведення експертиз відмовилися. За вказаних обставин доводи апелянта про незаконність рішення у зв`язку з тим, що у справі не проводилася експертиза колегія суддів вважає безпідставними. Відповідно до положень ст. 143 ЦПК України суд призначає експертизу лише за заявою осіб, які беруть участь у справі та не має права призначати експертизу з власної ініціативи.

Визначаючи розмір відшкодування суд першої інстанції виходив з даних звіту про визначення вартості відновлюваного ремонту колісного транспортного засобу від 03.06.2014 року № 78/14, який є належним письмовим доказом. До звіту долучено кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача. На проведення оцінки двічі викликався відповідач, за адресою вказаною ним при оформленні ДТП. Зазначений письмовий доказ оцінений судом у сукупності з іншими доказами, у тому числі і з доказами, наданими відповідачем.

Доводи апелянта про те, що оскільки у рецензії на звіт, зробленою ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Фаворит» вказано, що звіт не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, то звіт взагалі є неналежним доказом та не може прийматися до уваги, а у позові слід відмовити з тих підстав, що позивачем не надано доказів на підтвердження розміру матеріальної шкоди колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідачем не спростовано належними доказами висновки щодо розміру шкоди, від проведення судових експертиз представник апелянта відмовився.

Задовольняючи частково вимоги про відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції правильно виходив з того, що пошкодження автомобіля позивача призвело до вимушених змін у його життєвих стосунках та стягнув у рахунок відшкодування моральної шкоди суму, що відповідає тяжкості та тривалості моральних страждань позивача.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді