Справа № 396/2357/15-ц
Провадження № 2/396/793/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2015 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого Музика О.В.

секретар Очеретня М.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новоукраїнського районного суду в м. Новоукраїнка справу за позовом ОСОБА_1 до Новоукраїнської міської ради м. Новоукраїнка про визнання права власності на житловий будинок,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на житловий будинок, посилаючись на те, що 25.12.2007 року між ним та ОСОБА_2 у простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу будинку, який знаходиться за адресою: м. Новоукраїнка, вул. 5-го грудня, 1 та передано завдаток в сумі 500 грн., а 25.01.2008 року згідно розписки він передав всю суму за договором, яка загалом склала 2500 грн. 07.02.2008 року ОСОБА_2 помер, тому вони не встигли нотаріально посвідчити укладений між ними договір купівлі-продажу будинку. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визнати за ним право власності на вищевказаний житловий будинок.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити. Вказав, що не може у вказаному будинку зареєструватись, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на будинок.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечивши у задоволенні позову вказав, що позивач при укладенні договору купівлі-продажу будинку не дотримався обовязкової нотаріальної форми його посвідчення, яка передбачена чинним законодавством. Крім того у розписках, які надані на обґрунтування позовних вимог не зазначено ідентифікуючих ознак будинку, який є предметом договору, зокрема не вказано його адреса.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.12.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за участі свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений в простій письмовій формі попередній договір купівлі-продажу житлового будинку без зазначення адреси, та передано 500 гривень завдатку. 25.01.2008 року згідно розписки ОСОБА_2 продав хату (без зазначення адреси) ОСОБА_1 за 2500 гривень з зобовязанням в найближчі дні здійснити переоформлення (а.с.9).

07.02.2008 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-ОЛ № 068354, виданим 11.02.2008 року відділом РАЦС Новоукраїнського районного управління юстиції Кіровоградської області (а.с.11).

У відповідності до акту обстеження від 06.08.2015 року, виданої депутатом Новоукраїнської міської ради ОСОБА_5, ОСОБА_1 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 , але фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 48768146 від 01.12.2015 року у вказаних реєстрах відсутні відомості про нерухоме майно за адресою Кіровоградська область, м. Новоукраїнка вул. 5-го грудня,1 (а.с.33).

Згідно листа Новоукраїнського відділення Ульяновського КМБТІ станом на 01.01.2013 року домоволодіння за адресою Кіровоградська область, м. Новоукраїнка вул. 5-го грудня,1 належало ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Новоукраїнської державної нотаріальної контори від 23.11.1990 року №2302 (а.с.36).

За повідомленням Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори від 01.12.2015 року, станом на 30.11.2015 року після смерті ОСОБА_2, що помер 07.02.2008 року спадкова справа не заводилась (а.с.34,35).

У відповідності до копії договору купівлі-продажу від 23.11.1990 року № 2302 житловий будинок разом з надвірними будівлями за адресою Кіровоградська область, м. Новоукраїнка вул. 5-го грудня,1 належить ОСОБА_2 (а.с.6,7).

За змістом вимог ст.ст. 203, 207 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, яким обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до п.п.3,4 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Статтею 657 ЦК України (в редакції яка була чиною на час виникнення правовідносин) визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України ( в редакції яка була чинною на час виникнення правовідносин) договір, який підлягає нотаріальному посвідченнюабо державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Частина 3 статті 334 ЦК України регламентує момент набуття права власності за договором, а саме право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно із ч.2 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, такий правочин є нікчемним. У випадках, встановлених Цивільним кодексом України, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ст.220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимог про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Як на підставу для задоволення позовних вимог позивач посилається на вимоги ст.220 ЦК України та вказує на те, що він з колишнім власником ОСОБА_2 домовилися щодо всіх істотних умов щодо купівлі-продажу будинку і він провів розрахунок за будинок, але не може нотаріально посвідчити договір, так як останній помер.

У ч.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.2009, № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" зазначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).

Тому неможна погодитися і з доводами позивача, що він з ОСОБА_2 домовилися щодо всіх істотних умов договору.

Так, однією з істотних умов договору купівлі-продажу є предмет договору і як вбачається з розписки, предметом договору є хата, але в якому населеному пункті та за якою адресою знаходиться будинок в розписці не зазначено.

Оскільки ОСОБА_2 помер, суд не може перевірити чи була досягнута згода з істотних умов угоди чи були в наявності передбачені законом обмеження, чому угода не була нотаріально посвідчена, позивачем не доведено законність набуття права власності на придбаний будинок, а тому суд вважає позовні вимоги недоведеними.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що право позивача, за захистом якого він звернувся до суду не порушено, позовні вимоги не доведені, а відтак суд відмовляє в позові з підстав його недоведеності.

Керуючись ст.ст. 328, 334 ЦК України, ст.ст. 3, 8, 88, 213- 215 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Новоукраїнської міської ради м. Новоукраїнка про визнання права власності на житловий будинок - відмовити за недоведеності позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: О.В. Музика