У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - Вінницька міська рада, про усунення перешкод в користуванні майном,за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 21 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_7 не маючи правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 0,0066 га, яка є проїздом загального користування, самочинно звів на ній металеву огорожу і металеві ворота, які перешкоджають їй у користуванні проїздом загального користування.

Уточнивши позовні вимоги позивач ОСОБА_6 просила зобов'язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку - проїзд загального користування, загальною площею 0,0066 га, по АДРЕСА_2 шляхом знесення (демонтажу) належних йому споруд - металевої огорожі і воріт.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_7 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку (проїзд загального користування) загальною площею 0,0066 га по АДРЕСА_2 шляхом знесення (демонтування) належних йому споруд - металевої огорожі та воріт. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 21 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову ОСОБА_6

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч. 2 ст. 116 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Під час розгляду справи місцевим судом було встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 на праві приватної власності.

Рішенням 47 сесії 6 скликання Вінницької міської ради від 11 квітня 2014 року № 1691 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж вказаної земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано земельну ділянку у власність.

У відповіді Державної інспекції у Вінницькій області від 25 листопада 2009 року № 27-М-01/270 на звернення позивача щодо порушень вимог земельного законодавства ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 зазначено, що спеціалістами Північного регіонального відділу Державної інспекції у Вінницькій області проведено перевірку з виїздом на місце. У ході перевірки встановлено, що ОСОБА_7 використовує земельну ділянку (проїзд загального користування) площею 0, 0037 га по АДРЕСА_2 із земель житлової та громадської забудови Вінницької міської ради за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності відповідного правочину щодо такої земельної ділянки. Встановлений факт Державною інспекцією у Вінницькій області відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (зі змінами) кваліфіковано як самовільне зайняття земельної ділянки. За зазначене правопорушення на ОСОБА_7 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 53-1 КУпАП та видано припис на усунення порушень земельного законодавства.

Згідно з листом Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області від 29 травня 2015 року №10-02/1432/15 Державною інспекцією сільського господарства у Вінницькій області проведено позапланову перевірку дотримання вимог земельного законодавства ОСОБА_7 при використанні земельної ділянки по АДРЕСА_2. В результаті проведеного 19 травня 2015 року позапланового заходу державного нагляду (контролю) Інспекцією встановлено, що ОСОБА_7 використовує земельні ділянки по АДРЕСА_2 загальною площею 0,0617 га, у тому числі: 0,0066 га - земельна ділянка із земель загального користування Вінницької міської ради, огороджена та об'єднана встановленими металевими воротами із приватизованою ділянкою та використовується ОСОБА_7 за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування та за відсутності вчиненого правочину щодо неї (а.с. 80).

За фактом виявленого порушення на ОСОБА_7 було складено протокол про адміністративне правопорушення від 19 травня 2015 року за ст. 53-1 КУпАП та винесено постанову від 27 травня 2015 року № 11/15 про накладення адміністративного стягнення штрафу у розмірі 170 грн (а. с. 80-89).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 3 cт. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до чч. 2, 3 ст. 83 ЗК України встановлено, що у комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Земельні ділянки державної власності, які передбачається використати для розміщення об'єктів, призначених для обслуговування потреб територіальної громади (комунальних підприємств, установ, організацій, громадських пасовищ, кладовищ, місць знешкодження та утилізації відходів, рекреаційних об'єктів тощо), а також земельні ділянки, які відповідно до затвердженої містобудівної документації передбачається включити у межі населених пунктів, за рішеннями органів виконавчої влади передаються у комунальну власність.

Статтею 212 ЗК України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки піддягають поверненню власникам. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірна земельна ділянка є проїздом загального користування та згідно з вимогами чинного законодавства ОСОБА_7 не надавалася.

Отже суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин у справі і застосував норми матеріального права, які їх регулюють та з урахуванням вказаних вище положень та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_6

Скасовуючи законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вдався до переоцінки доказів, які були досліджені місцевим судом й не досліджуючи нових доказів у справі дійшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_6, виходячи із недоведеності заявлених нею позовних вимог.

Однак такий висновок суду апеляційної інстанції не відповідає встановленим у справі обставинам та наявним у справі доказам.

Ураховуючи наведене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 21 вересня 2015 року скасувати, заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.Є. Червинська А.О. Леванчук Л.М. Мазур В.А. Нагорняк Т.О. Писана Головуючий Судді: