Справа № 373/2854/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Переяслав - Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Керекези Я.І.,

при секретарі Ткалі І.М..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав - Хмельницький цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 „ПРИВАТБАНК до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся з позовом до суду і просить стягнути із відповідача заборгованість по відсоткам за кредитним договором № DNH4KS50640242 від 18 листопада 2005 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 13 жовтня 2010 року по 13 жовтня 2015 року, в розмірі 78383 грн. 82 коп.; також просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1218 грн.

Посилається на те, що 18 листопада 2005 року між сторонами був укладений кредитний договір № DNH4KS50640242 , відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 23640 грн. 59 коп. із сплатою 2,09 % річних на строк до 18 травня 2009 року. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобовязання за кредитним договором не виконував належним чином, внаслідок чого утворилася вищезазначена заборгованість.

Представник позивача в судове засідання не зявився , направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися. Представник відповідача направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає., заперечує проти їх задоволення. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в звязку з безпідставністю та пропуском строку позовної давності.

Судом встановлено наступне.

18 листопада 2005 року між сторонами був укладений кредитний договір № DNH4KS50640242 із сплатою 2,09 % річних на строк до 18 травня 2009 року.

Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у визначеному договором розмірі. Відповідач порушив умови кредитного договору, укладеного між сторонами, внаслідок чого станом на 13 жовтня 2015 року утворилася прострочена заборгованість по кредиту у розмірі 21475 грн. 02 коп.

На даний час кредитні кошти не повернуті, кредитний договір не є розірваний, тому банк продовжує нараховувати 6,00 % на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Заборгованість відповідача по відсоткам за період з 13 жовтня 2010 року по 13 жовтня 2015 року становить 78383 грн. 82 коп.

Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються гл. 71 ЦК України. Кредитний договір, укладений між сторонами по справі, був договором приєднання, порядок укладення якого передбачений ст.634 ЦК України. Відповідач, підписавши заяву, погодилася з умовами, які запропонував їй банк.

Кредит був наданий відповідачу в обмін на його зобовязання по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в обумовлені у заяві строки (п.2.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам („Розстрочка) (Стандарт).

Банк на виконання умов договору відкрив відповідачу рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та інших платежів.

Відповідно до положень заяви та Умов надання споживчого кредиту відповідач повинен був з „21 по „28 число кожного місяця здійснювати щомісячний платіж у розмірі 855 грн. 59 коп. для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

Відповідно до вимог ст. ст. 526 та 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк.

Відповідно до умов кредитного договору при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 6,00 % на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом.

Представник позивача ОСОБА_3 в письмовій заяві заявив клопотання про застосування строку позовної давності, передбаченої ст.ст.256-258, 260 ЦК України.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Окрім цього частиною першою статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Кредитний договір укладений сторонами на строк до 18 травня 2009 року.

Пунктом 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З правового висновку щодо застосування норм матеріального права, який міститься у постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року (справа N 6-240 цс14), вбачається, що якщо Умови надання споживчого кредиту відповідачем не підписані, і позивач не довів укладення між сторонами договору, який передбачав би збільшення строку позовної давності, застосуванню підлягає загальний трирічний строк позовної давності, передбачений законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З матеріалів справи вбачається, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам відповідачем ОСОБА_2 не підписані, отже вони не є складовою частиною укладеного між сторонами договору. Позивач не довів укладення між сторонами договору, який передбачав би збільшення строку позовної давності, отже застосуванню підлягає загальний трирічний строк позовної давності, передбачений законом. Підстав відступати від вищезазначеної правової позиції суд не вбачає.

Будь-яких заяв чи клопотань щодо поважності причин пропуску строку позовної давності позивач не надав.

Враховуючи вищевикладене, оскільки поважні причини пропущення строку позовної давності не встановлені, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст.ст. 207, 257, 259, 306-7 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212, 215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 „ПРИВАТБАНК до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому

засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Складання рішення в повному обсязі вчинено 14.12.2015.

Суддя Я.І.Керекеза