РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Шайда І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення заборгованості по заробітній платі, індексації та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

30.09.2015 року позивач звернувся до ПАТ «Азовелектросталь» з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, індексації та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, зазначивши що з 01.12.2010 року по 04.06.2015 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем. Наказом № 126к від 04.067.2015 року він був звільнений 04.06.2015 року з роботи на підставі ст. 36 п.5 КЗпП України, за переведенням. У день звільнення 04.06.2015 року відповідач повний розрахунок заробітної плати з ним не провів, у звязку з чим утворилася заборгованість по невиплаті заробітної плати за період з серпня 2014 року по 04.06.2015 року у розмірі 30241,05 гривень та невиплаченій індексації заробітної плати за період з серпня 2014 року по травень 2015 року у розмірі 68140,15 гривень. Вищевказану суму заборгованості по виплаті заробітної плати та індексації просив стягнути з відповідача на його користь, а також стягнути середній заробіток за час затримки виплати за період з 05.06.2015 року по 10.09.2015 року у розмірі 12263,68 гривень, а всього просив стягнути 110644,88 гривень.

Позивач у судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Азовелектросталь» у судове засідання не з'явився, до суду надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги визнав частково в частині стягнення середнього заробітку у розмірі 14643,20 гривень, згідно з наданим розрахунком. У задоволенні решти позовних вимог просив відмовити, у звязку з проведенням розрахунку по виплаті заробітної плати позивачу.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 01.12.2010 року по 04.06.2015 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. Наказом № 126к від 04.067.2015 року він був звільнений 04.06.2015 року з роботи на підставі ст. 36 п.5 КЗпП України, за переведенням, що підтверджується записом у трудовій книжці серії БТ-1 № 5177774 /а.с. 9-17/.

За період роботи позивача йому нараховувалася заробітна плата, однак у день звільнення 04.06.2015 року відповідач повний розрахунок заробітної плати з позивачем не провів.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 15.10.2015 року заборгованість по заробітній платі перед позивачем сплачена, що підтверджується наданими відповідачем платіжними дорученнями № 403, 404 від 25.09.2015 року у розмірі 9072,32 гривень, № 120 від 28.09.2015 року у розмірі 6350,62 гривень, № 14 від 29.09.2015 року у розмірі 14818,11 гривень, а всього на загальну суму 30241,05 гривень.

За таких обставин, суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати.

Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення індексації заробітної плати за період з серпня 2014 року по травень 2015 року у розмірі 68140,15 гривень.

Згідно ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

За ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції від 1 січня 2003 року).

Відповідно до положень ст. 10, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.ст. 57-59 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Між тим, позивачем не надано суду належного розрахунку індексації заробітної плати, відсутні вихідні дані, які б дозволяли суду здійснити самостійний розрахунок індексації. У звязку з зазначеним, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні даної частини позовних вимог.

На підставі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20 Постанови від 24 грудня 1999 р. № 13 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Суд, на підставі викладеного, вирішуючи питання про розмір суми середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, виходить з наступного.

Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні провадиться відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Згідно даних позивача, розмір середньоденної заробітної плати позивача складає 183,04 грн., що відповідачем визнано та не спростовується.

Таким чином, розмір середнього заробітку за період з 05.06.2015 року (день після звільнення) по 29.09.2015 року (день сплати заборгованості) складає: 81 роб.д. х 183,04 грн. = 14826,24 гривень, а тому саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з утриманням ПрАТ «Азовелектросталь» передбачених законом податків та обов'язкових платежів при їх виплаті.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 гривень, від сплати якого, згідно закону, звільнений позивач.

Керуючись, ст. ст. 115 - 117, 233 КЗпП України, ст. ст. 10,11, 60, 61, 88, 208, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення заборгованості по заробітній платі, індексації та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 14826 (чотирнадцять тисяч вісімсот двадцять шість) гривень 24 копійки, з утриманням Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» з цієї суми передбачених законом податків та обовязкових платежів при їх виплаті.

У задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в апеляційній суд Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Г. Шатілова