Провадження № 2/235/2883/15
Справа № 235/6051/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року Красно армійський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючої - судді Величко О.В.,

при секретарі Задерей А.в.

за участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красно армійську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі знаходилась в юридичному шлюбі з 10.01.1987 року. Під час шлюбу відповідач придбав у ЖКК динасового заводу ім.. Дзержинського у м. Красноармійську квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу. На теперішній час в квартирі проживає вона та її син ОСОБА_3. Оскільки відповідач по справі в квартирі не проживає, вона вимушена нести витрати по її утриманні. Просить визнати квартиру АДРЕСА_2, об»єктом спільної сумісної власності подружжя, розділити квартиру АДРЕСА_3 між нею та відповідачем по справі по ? кожному, розділити особовий рахунок № 77 будинку № 4 по вул. Примакова у м. Красноармійську Донецької області на оплату послуг з тепло забезпечення між нею та відповідачем, виділивши стягнення ? частини витрат з тепло забезпечення з відповідача; розділити особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_2 на оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території між нею та відповідачем, виділивши стягнення ? частини витрат за послуги з утримання будинку та прибудинкової території з відповідача, розділити особовий рахунок на оплату послуг з енергопостачання між нею та відповідачем, виділивши стягнення ? частини витрат за послуги з енергопостачання з відповідача; розділити особовий рахунок на оплату послуг з газопостачання між нею та відповідачем, виділивши стягнення ? частини витрат за послуги з газопостачання з відповідача; розділити особовий рахунок квартири на оплату послуг з водопостачання між нею та відповідачем, виділивши стягнення ? частини витрат за послуги з водопостачання та водовідведення з відповідача, стягнути з відповідача на її користь судові витрати, пов»язані з оцінюванням квартири у розмірі 600 грн., та судовий збір в розмірі 456,38 грн.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив.

Суд на підставі ст.. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки належним чином повідомлений про день і час слухання справи відповідач не повідомив про причини своєї неявки, а позивачка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, і перевіривши їх доказами,приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачка по справі ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 10.01.1987 року, актовий запис № 1 ( а.с. 16).

02.05.1992 року ОСОБА_2 придбав у ЖКК динасового заводу ім.. Дзержинського у м. Красноармійську квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 02.05.1002 року, нотаріально зареєстрованим за № 1558 ( а.с. 11-12).

За реєстраційним посвідченням квартира, що розташована за адресою: м. Красноармійськ, вул. Примакова, 4/77 зареєстрована за ОСОБА_2 ( а.с. 11).

Згідно висновку про оцінку майна ринкова вартість житлової двокімнатної квартири, що розташована за адресою: м. Красноармійськ, вул. Примакова, 4/77 , станом 21.07.2015 року складає 90077 грн. ( а.с. 34).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КпШС, чинного на час купівлі спірної квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Такі ж положення щодо визначення статусу майна, набутого подружжям за час шлюбу, передбачені й частиною 1 статті 60 СК України, на підставі якої майно, набуте за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку ( доходу).

Частиною 3 статті 61 СК України встановлено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім»ї та гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 4 ст. 65 СК України договір укладений одним із подружжя в інтересах сім»ї створює обов»язки для другого подружжя, якщо майно, одержано за договором, використане в інтересах сім»ї.

Отже, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов»язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі.

Із огляду на вказані норми закону при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною власністю, з»ясуванню підлягають підстави й час набуття такого майна.

Пленум Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у п. 23 роз» яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що полягає поділу, відповідно до ч.2,3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати( виключені з цивільного обороту) незалежно від того, на ім»я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 70 СК України у разі проділу майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи вищезазначені норми справи, обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про поділ майна, що є об»єктом права спільної власності подружжя, зокрема за ОСОБА_1 слід визнати право власності на ? частину квартири № 77, розташованої в будинку № 4 по вул. Примакова в м. Красноармійську Донецької області, за ОСОБА_2 визнати право власності на ? частину вказаної квартири.

Що стосується частини позовних вимог про розподіл особистих рахунків, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету міністрів України №572 від 08.10.1992 р., передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартири в разі, якщо між ними відсутня згода щодо оплати.

Статтею 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» визначено, що

житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством;

Споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу;

Згідно ст. 13 даного Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою (ст.29 Закону України «Про житлово - комунальні послуги»).

Відповідно до п.п. 10, 13 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. №45, розподіл загальних витрат на освітлення, опалення, ремонт підсобних приміщень квартир, в яких проживає два і більше власників, проводиться за узгодженням мешканців квартири. Спори між власниками у квартирах, в яких проживає два і більше власників про розподіл витрат на оплату комунальних та інших послуг розв'язуються судом.

За умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири, житлового приміщення у гуртожитку щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного.

Згідно п.3.9 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України, від 27.06.2008 року № 190, рахунки за воду і за скидання стічних вод до мережі водовідведення виписуються виробником споживачам. Якщо субспоживач має особисті рахунки, то він розраховується за питну воду та скидання стічних вод з виробником. Розподіл суми рахунку між субспоживачами, на яких не відкрито окремих особових рахунків, здійснюється споживачами самостійно. У випадках, коли засоби обліку на вводах субспоживачів відсутні, розрахунки за воду проводяться за нормами водоспоживання, при цьому обсяг стічних вод, які належать до сплати, дорівнює обсягу водоспоживання.

Правилами надання послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року №2246, визначено, що об'єкт споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування.

З матеріалів справи вбачається, окремі прилади обліку споживання газу, теплової та електричної енергії не встановлені, встановлений прилад обліку з водопостачання.

Договори по оплаті комунальних послуг квартири , що розташована за адресою : в будинку № 4 по вул. Примакова в м. Красноармійську Донецької області, укладено з відповідачем по справі.

Згідно ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до ст.20 ч.3 п.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Також, нормою ст.21 ч.2 п.3 того ж Законувизначено обов'язок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Статею 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» регулюються особливості укладання договорів у багатоквартирному будинку. Із норми ч.4 вказаної статті слідує, що процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

Виходячи з вказаних положень, заявлення вимог про розподіл особих рахунків є передчасним і безпідставним, так як в суді не встановлено що позивачкою вносився б проект договору та виконувалася б процедура погодження його умов, в тому числі й щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг та його оплату, відповідно до часток у праві спільної часткової власності на квартиру.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22 КпШС УССРО, ст..ст. 60,61,65,70 СК України, ст..ст. 10,11,88,209,212,214-215,224 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири № 77, розташованої в будинку № 4 по вул. Примакова в м. Красноармійську Донецької області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири № 77, розташованої в будинку № 4 по вул. Прмакова в м. Красноармійську Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 1056,38 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача , поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: