АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-5/2001Головуючий у 1-й інстанції Стельмащук П.Я.
Провадження № 22-ц/789/1587/15 Доповідач - Гурзель І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Гурзеля І.В.

суддів - Фащевська Н. Є., Ходоровський М. В.,

З участю секретаря - Панькевич Т.І.

та сторін - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 07 жовтня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки,-

ВСТАНОВИЛА:

02 вересня 2015 року до Тернопільського міськрайонного суду звернулася із заявою ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову , а саме зняття арешту накладеного на земельну ділянку по АДРЕСА_1. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 07 жовтня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки - відмовлено. Судом першої інстанції встановлено, що рішенням міського суду від 22.06.2001 року позов ОСОБА_2 задоволено, скасовано рішення Тернопільського міськвиконкому від 31 жовтня 1997р. №866 та від 11 лютого 1998р. №153 в частині передачі безоплатно у приватну власність ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 земельної ділянки, площею 154,13кв.м.. розмірами 12.39 х 12.30 х 12.55 х 12.459 (м) , що межує з земельною ділянкою СМП «Сова» - з однієї сторони із земельною ділянкою ОСОБА_1, ОСОБА_3,. ОСОБА_6 - з другої сторони, що зображена як «спірна земельна ділянка» в додатку №4 судової земельно- технічної експертизи по справі (а.с.82). визнано незаконними (недійсними) та скасовано (вказані рішення) в цій частині. Крім того, ухвалою Тернопільського міського суду від 23 грудня 1999 року накладено арешт на земельну ділянку по АДРЕСА_1. Заборонено відповідачам ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проводити на вказаній земельній ділянці будь-які будівельно-монтажні роботи та відчуження спірної земельної ділянки. Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 07.10.2015 року, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано всі обставини справи та порушено норми матеріального і процесуального права. Заслухавши заявника ОСОБА_1, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Так, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції насамперед виходив з того, що сторонами не подано доказів виконання судового рішення Тернопільського міського суду від 22 червня 2001 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, Тернопільської міської ради про визнання частково не законними (недійсними) та скасування рішень Тернопільського міськвиконкому від 31 жовтня 1997 року № 866 та від 11 лютого 1998 року №153.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду. Так, судом першої інстанції не взято до уваги, що предметом спору у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, Тернопільської міської ради про визнання частково не законними (недійсними) та скасування рішень Тернопільського міськвиконкому від 31 жовтня 1997 року № 866 та від 11 лютого 1998 року №153, була земельна ділянка, яка надана в приватну власність рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 31 жовтня 1997 року за № 866 (а.с. 59) та рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 11 лютого 1998 року за № 153 площею 154,13 кв.м. Також, судом не враховано того, що арешт було накладено на всю земельну ділянку по АДРЕСА_1, а не на спірну земельну ділянку площею 154,13 кв.м. При цьому, рішення від 22 червня 2001 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, Тернопільської міської ради про визнання частково не законними (недійсними) та скасування рішень Тернопільського міськвиконкому від 31 жовтня 1997 року № 866 та від 11 лютого 1998 року №153 в апеляційному порядку не оскаржувалося, а тому набрало законної сили. Проте, питання, щодо зняття арешту із земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 не вирішувалося, чим порушило права ОСОБА_1 на володіння, користування та розпорядження своїм майном що до якого судового спору не було. Апелянт ОСОБА_1 в своїх доводах вказала, що підставами звернення із заявою про скасування заходів забезпечення позову, є неможливість прийняти спадщину після матері ОСОБА_3, яка померла 14 травня 2015 року і була відповідачем по вищевказаній справі. Зокрема , при зверненні до нотаріуса спадкоємці ОСОБА_3 отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.03.2015 року за № 951/02-31. Таким чином, колегія суддів, вважає доводи апелянта є обґрунтованими і такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно з ч.3 ст.154 цього Кодексу заходи забезпечення позову, можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови № 9 від 22.10.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування. Аналіз зазначених правових норм і роз'яснення Пленуму Верховного Суду дає можливість зробити висновок про те, що підставою для скасування заходів забезпечення позову на розсуд суду можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів, про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову тощо, а також обставини, зазначені в частинах 6, 7 статті 154 ЦПК України. Крім того, пунктом 4.17 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, передбачено, що за наявності накладеного на спадкове майно арешту судовими чи слідчими органами видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Згідно ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. В провадженні якого знаходилася цивільна справа. Таким чином, оскільки рішення Тернопільського міського суду від 22.06.2001 року набрало законної сили, ці заходи правомірно судом було б скасувати щодо решти земельної ділянки, а саме щодо якої не постановлялось рішення суду. Зважаючи на вищенаведене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 307, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- задовольнити частково. Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2015 року скасувати. Постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково. Скасувати заходи забезпечення позову, згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 23 грудня 1999 року, що до накладення арешту на земельну ділянку по АДРЕСА_1, за виключенням 154,13 м. кв., щодо якої ухвалено рішення Тернопільського міського суду від 22 червня 2001 року.

Ухвала Апеляційного суду Тернопільської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.В. Гурзель