АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц-796/9028/2015 р. Головуючий в 1 інстанції- Коробенко С.В. Доповідач - БарановськаЛ.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«24» листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі

Головуючого - Барановської Л.В.

Суддів - Качана В.Я., Музичко С.Г.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 29 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Інституту підготовки кадрів Державної служби зайнятості України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та заборгованості по оплаті надурочних робіт.

Заслухавши доповідь судді Барановської Л.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В С ТА Н О В И Л А :

В січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Інституту підготовки кадрів Державної служби зайнятості про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та заборгованості по оплаті надурочних робіт.

Просив поновити його на посаді доцента кафедри адміністративного менеджменту та політики зайнятості ІПК ДСЗУ з режимом робочого часу - неповний робочий день, 3 години (1/2 ставки посадового окладу доцента); стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.01.2015р. по 01.02.2015р.; стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за надурочні роботи в сумі 551415,88 гривень.

Зазначав, що з 2007 року він працював в ІПК ДСЗУ на посаді доцента на умовах контрактів. Останній контракт був укладений 02 грудня 2013 року на посаді доцента кафедри адміністративного менеджменту та політики зайнятості ІПК ДСЗУ з режимом робочого часу неповний робочий день, 3 години (1/2 ставки окладу доцента).

15 грудня 2014 року Інститут видав наказ №230к про звільнення позивача у зв'язку з закінченням строку дії контракту.

Обґрунтовував, що таке звільнення відбулось з порушенням норм ст.49-2 Кодексу законів про працю, оскільки відповідач не попередив його про звільнення за 2 місяці до цього.

Просив поновити його на роботі на умовах контракту від 02.12.2013р. та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Зазначав, що за період його роботи з 2007 по 2014 роки ним було виконано робіт понад обсяги (норми), встановлені контрактами і наказами, за які відповідач розрахунків з ним не провів. Зазначені роботи позивач відносить до категорії надурочних, а тому просив стягнути з відповідача подвійну оплату за вказані години.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 29.05.2015 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки доказам по справі, неповно з'ясував обставини справи.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працював в Інституті підготовки кадрів Державної служби зайнятості України з 2007 року на підставі контрактів №1 від 09.01.2007р., №17 від 26.12.2011р., №32 від 28.12.2012р. та №53 від 02.12.2013р.

Згідно з п.11.2 Контракту №53 від 02.12.2013р. строк його дії визначений сторонами і триває до 31 грудня 2014 року.

Відповідно до п.9.7 Контракту №53 за два місяці до закінчення строку дії контракту він може бути за угодою сторін продовжений або укладений на новий строк.

У зв'язку з тим, що угода про продовження строку дії Контракту між сторонами не була досягнута, наказом №230-к від 15.12.2014р. ОСОБА_3 було звільнено з посади доцента кафедри адміністративного менеджменту та політики зайнятості 31 грудня 2014 року у зв'язку із закінченням строку дії контракту згідно з п.2 ст. 36 КЗпП України.

Зі змісту глави ІІІ-А КЗпП України можна зробити висновок про те, що вивільнення працівників - це категорія, яка може застосовуватися тільки щодо припинення трудового договору на підставі, зазначеній у п. 1 ст. 40 КЗпП України і до припинення трудових відносин у зв'язку з закінченням строку дії контракту не застосовується.

Таким чином суд прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в частині вимог про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Щодо вимог про стягнення оплати за надурочні роботи, то відповідно з пп. 5.1, 5.2, 5.4, 5.5 Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 02.06.1993 року робочий час викладача визначається обсягом його навчальних, методичних, наукових і організаційних обов'язків у поточному навчальному році, відображених в індивідуальному робочому плані.

Тривалість робочого часу викладача з повним обсягом обов'язків становить не більше 1548 годин на навчальний рік при середньотижневій тривалості 36 годин. Обсяг навчальних занять, доручених для проведення конкретному викладачеві виражений в облікових (академічних) годинах, визначає навчальне навантаження викладача.

У вищих навчальних закладах 3 і 4 рівня акредитації мінімальний та максимальний обов'язковий обсяг навчального навантаження викладача в межах його робочого часу встановлює вищий навчальний заклад з урахуванням виконання ним інших обов'язків (методичних, наукових, організаційних) і у порядку, передбаченому його статутом та колективним договором.

У випадках виробничої необхідності у вищих навчальних закладах 3 і 4 рівня акредитації викладач може бути залучений до проведення навчальних занять понад обов'язковий обсяг навчального навантаження, визначений індивідуальним робочим планом, в межах свого робочого расу. Додаткова кількість облікових годин встановлюється вищим навчальним розкладом і не може перевищувати 0,25 мінімального обов'язкового обсягу навчального навантаження.

Зміни в обов'язковому навчальному навантаженні викладача вносяться в його індивідуальний робочий план.

Графік робочого часу викладача визначається розкладом аудиторних навчальних занять і консультацій, розкладом або графіком контрольних заходів та іншими видами робіт, передбаченими індивідуальним робочим планом викладача. Час виконання робіт, не передбачених розскладом або графіком контрольних заходів, визначається у порядку, встановленому вищим навчальним закладом, з урахуванням особливостей спеціальності та форм навчання.

Викладач зобов'язаний дотримуватися встановленого йому графіка робочого часу.

Відповідно до п.3.10 Контракту №01 від 09 січня 2007 року, розрахованого на період з 09 січня 2007 року по 09 січня 2012 року, до обов'язків ОСОБА_3 покладено виконання навчального навантаження в обсязі 700 годин, методичної роботи - 250 годин, наукової роботи 250-годин та організаційної роботи - 224 години (а.с. 70-71).

Згідно з п. 3.10 Контракту №17 від 26 грудня 2011 року, розрахованого на період з 09 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року, до обов'язків ОСОБА_3 було покладено виконання навчального навантаження в обсязі 700 годин, методичної роботи - 300 годин, наукової роботи - 300 годин та організаційної роботи - 224 години. (а.с. 72-73)

З матеріалів справи вбачається, що п. 3.10 Контракту №32 від 23 грудня 2012 року, розрахованого на період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року, до обов'язків ОСОБА_3 було покладено виконання навчального навантаження в обсязі 525 годин, методичної роботи - 225 годин, наукової роботи - 225 годин та організаційної роботи - 168 годин. (а.с. 74-75)

Відповідно до п. 3.10 Контракту №53 від 02 грудня 2013 року, розрахованого на період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року, до обов'язків ОСОБА_3 було покладено виконання загального педагогічного навантаження в обсязі 756 годин. (а.с. 9-11)

Позивачем не доведено у встановленому порядку, що саме за вимогою відповідача його було залучено до виконання робіт понад встановлені для нього щорічні нормативи. Представники відповідача, в той же час, зазначали, що жодних наказів чи розпоряджень, які б стосувались залучення ОСОБА_3 до надурочних робіт (методичних, наукових чи організаційних) не видавалось.

Також судом встановлено, що позивач добровільно, з власної ініціативи здійснював таку роботу, самостійно обліковував час, необхідний для її виконання і лише у кінці семестру звіти, у яких відображаються усі види навчальної, методичної, наукової та організаційної роботи, виконані викладачем із зазначенням фактичного витраченого часу, подавались на затвердження відповідним навчальним і методичним відділам та науково-дослідним частинам, що передбачено пунктом 2.6 Положення про планування та облік педагогічного навантаження науково-педагогічних працівників ІПК ДСЗУ.

Враховуючи вище викладене, суд прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведено наявність протягом усього періоду його роботи з 2007 по 2014 рік будь- якої з виключних підстав, передбачених ч.3 ст.62 КЗпП України, в разі якої можливе залучення працівника до надурочних робіт.

Суд повно та всебічно з»ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків рішення суду не спростовують . Також позивачем не зазначено щодо кожного з випадків перевищення ним педагогічного навантаження, причин такого перевищення, роботи, яку він виконував протягом таких годин, віднесення такої роботи до його індивідуального робочого плану, або окремого доручення роботодавця на їх вчинення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 29 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді