Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А. суддів: Бабія А.П., Варикаші О.Д.

при секретарі Желєзнові В.В.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя та зустрічним позовом третьої особи ОСОБА_4, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору пр. визнання боргу спільним сумісним боргом подружжя на позов про поділ майна подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 вересня 2015 року, -

встановила:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя, який згодом уточнила та підтримуючи позов пояснила, що з відповідачем ОСОБА_3 знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 1982 року.

Діти від шлюбу повнолітні.

В період шлюбу з відповідачем вони придбали нерухоме та рухоме майно, яке вважає сумісною власністю подружжя, що складається з будівля зерносклад літ. Г загальною площею 418,2 кв. м. та будівля критий тік-склад літ. А, мостіння загальною площею 1986,00 кв. м. за адресою Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кирнички, вул. Котовського,1-Б.

Всього придбано майна на загальну суму 806400 грн., і її частка має становити 1/2 частину, тобто на суму 403200 грн.

Із вказаного вона просить виділити їй у власність 1/2 частку вищевказаного майна.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав.

Третя особа ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив визнати борг, що стягнутий рішенням суду з ОСОБА_5 у розмірі 1066000 грн. спільним боргом подружжя та стягнути ОСОБА_2 50% боргу у розмірі 533000 грн.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 вересня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволений.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину будівлі зерносклад літ. Г загальною площею 418,2 кв. м. вартістю 124800 грн., що становить 209,1 кв. м. вартістю 62400 грн. за адресою Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кирнички, вул. Котовського,1-Б.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину будівлі критий тік-склад літ. А, мостіння загальною площею 1986 кв. м., що становить 993 кв. м. вартістю 681600 грн. за адресою Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кирнички, вул. Котовського,1-Б.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в звязку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи з ухваленням нового рішення про задоволення заявлених ОСОБА_4 позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, сторони, що зявилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції посилався на те, що відповідно до розяснень, які містяться у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання.»

Реєстрація шлюбу між сторонами 23 жовтня 1982 року підтверджена свідоцтвом про одруження, виданого відділом ЗАГС м. Ізмаїла, актовий запис № 739.

Право власності на майно, та володіння ним підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою.

Рішенням суду від 26.06.2015 року шлюб розірвано, судом встановлено, що сторони не проживають однією сімєю з грудня 2013 року.

В період шлюбу сторонами придбано нерухоме майно, яке складається: з будівля зерносклад літ. Г загальною площею 418,2 кв. м. вартістю 124800 грн. та будівля критий тік-склад літ. А, мостіння загальною площею 1986 кв. м. вартістю 681600 грн. за адресою Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кирнички, вул. Котовського,1-Б.

Всього придбано майна на загальну суму 806400 грн., і частка дружини має становити 1/2 частину, тобто на суму 403200 грн.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнають рівність часток у майні подружжя, будь-яка домовленість між подружжям чи шлюбний договір із визначенням інших часток у майні подружжя відсутні, відтак, слід виходити з рівності часток кожного з подружжя в майні.

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції в зазначені частині, в апеляційній скарзі зазначається, що відповідно до рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто 1066740 грн. На підставі зазначеного рішення відкрито виконавче провадження та постановою державного виконавця накладений арешт на майно яке є предметом спору. ОСОБА_3 рішення суду не виконує та має намір вивести з під арешту ? частину майна на яке накладено арешт державним виконавцем шляхом визнання право власності на ? частину майна за своєю дружиною без визнання з ОСОБА_2 частки боргу стягнутого за рішенням суду.

Зазначені підстави для скасування рішення суду в зазначеній частині є помилковими, оскільки з позовом про визнання права власності на ? частку майна яке є спільною сумісною власністю подружжя звернулася ОСОБА_2 яка реалізувала своє право передбачене ч. 1 ст. 71 СК України на поділ майна подружжя. Будь яких доказів того, що предявлення ОСОБА_2 позову про поділ майна подружжя було здійснено з метою ухилення ОСОБА_3 від виконання рішення суду до апеляційної скарги не надано, та не надано при розгляді справи в суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції посилався на те, що ст. 61 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, а саме обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи 20.03.2015 року Ізмаїльським міськрайонним судом ухвалено рішення, яким задоволено позов ОСОБА_6І до ОСОБА_3 про стягнення суми, рішенням апеляційного суду Одеської області частково змінено рішення Ізмаїльського міськрайонного суду в частині, що стосується суми, єдиним боржником визнано ОСОБА_3 рішення набрало законної сили, тому у суду немає підстав для стягнення з ОСОБА_2 будь-яких коштів.

Колегія погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі для скасування рішення суду першої інстанції які зводяться до того, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто 1066740 грн., а ОСОБА_7 як дружина ОСОБА_8 відповідно до положень ст. 65 СК України повинна відповідати за зобовязаннями свого чоловіка та при поділі майна подружжя, оскільки як зазначено у ч.4 ст. 65 СК України при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї є помилковими.

Частиною 4 ст. 65 СК України визначено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї, проте зазначена норма закону не містить заборони на поділ майна подружжя.

Також колегія приймає до уваги, що в разі задоволення позовних вимог заявлених ОСОБА_4, з ОСОБА_2 будуть стягнені грошові кошти у розмірі 533000 грн. без відповідної правової підстави, оскільки з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 вже рішенням суду стягнуто 1066740 грн. Збільшення стягнення суми, визначеної рішенням суду на 533000 грн. без відповідної правової підстави, діючим законодавством не передбачено.

На підставі наведеного колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити. Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Судді О.А. Ступаков

ОСОБА_9

ОСОБА_10