Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.08.2015 Справа №607/7114/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Герчаківської О.Я.,

з участю секретаря Субчак Г.Я.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4, яка діє у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_5, третя особа Служба у справах дітей Тернопільської міської ради, просить визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №81 в будинку №98 по проспекту Ст.Бандери в м.Тернополі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу на праві власності належить житло за вищевказаною адресою. У даній квартирі разом з ним також проживали відповідачі. На час звернення ОСОБА_3 до суду ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не проживають у даній квартирі, хоча жодних перешкод у користуванні житловим приміщенням їм не здійснюється. Всі витрати, повязані із утриманням вказаної квартири, особисто несе позивач. За вказаних обставин ОСОБА_3 просить визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №81 в будинку №98 по проспекту Ст.Бандери в м.Тернополі.

Ухвалою суду від 04 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа Служба у справах дітей Тернопільської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, залишено без розгляду.

Представники позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1, ОСОБА_2, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася належним чином, заперечень проти позову, а також заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності не подала.

Тому, суд в порядку ч.4 ст.169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних в ній даних, доказів і постановляє заочне рішення, про що представники позивача не заперечували.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що з 1981 року вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 по сусідству із позивачем. Із відповідачем ОСОБА_4 свідок знайома, оскільки вона проживала у ІНФОРМАЦІЯ_2. З травня 2012 року свідок не бачила відповідача за вищевказаною адресою. Бачила як останній раз ОСОБА_4 забирала свої речі та переїздила до іншого чоловіка. Перешкод для проживання у вказаній квартирі відповідачу ніхто не чинить.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що з 1972 року вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 по сусідству із позивачем. Із відповідачем ОСОБА_4 свідок знайома, оскільки вона проживала у ІНФОРМАЦІЯ_2. На протязі останніх трьох років свідок не бачила відповідача за вказаною адресою. Періодично вона заходить у квартиру позивача, однак особистих речей ОСОБА_4 там немає. Перешкод для проживання у вказаній квартирі відповідачу ніхто не чинить.

Заслухавши пояснення представників позивача, покази свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії АВН №466749, виданого 09 листопада 2000 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори, спадкоємцем майна ОСОБА_8, померлої 08 вересня 1999 року, є ОСОБА_3. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з квартири АДРЕСА_1, що належало померлій ОСОБА_8 на підставі Житлово-експлуатаційної контори №10 Житлово-будівельних кооперативів міста Тернополя №219 від 29 жовтня 1994 року, зареєстрованої Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації за №1596.

Згідно реєстраційного посвідчення, виданого 17 листопада 2000 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Першою Тернопільською держнотконторою 09 листопада 2000 року за реєстром №5-4404.

Як вбачається із записів у будинковій книзі на квартиру АДРЕСА_2, у даній квартирі 30 квітня 2002 року зареєстрована ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2010 року (справа №2-8462/10р.) шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано.

Відповідно до акту, складеного 30 березня 2015 року комісією в складі представників ДП-3 ЖЕК-13 ЖБК, при відвідуванні квартири АДРЕСА_3 на предмет проживання у ній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, встановлено, що у вищевказаній квартирі проживає її власник ОСОБА_3. Із його слів, його колишня дружина ОСОБА_4 і син ОСОБА_5 не проживають за даною адресою ще з 2011 року.

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому засіданні.

Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач не мала з позивачем жодних домовленостей щодо проживання у квартирі №81, розташованій за адресою: м.Тернопіль, вул.Ст.Ьандери, 98. ОСОБА_4 без поважних причин не користується житлом, де вона зареєстрована, понад рік. Вказані доводи підтверджені показами свідків та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою №81 в будинку №98 по проспекту Ст.Бандери в м.Тернополі.

В силу ст.88 ЦПК України із відповідача ОСОБА_4 в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст.386, 391, 405 ЦК України, ст.72 ЖК УРСР, ст.ст.10, 60, 88, 169, 212, 213, 215, 223-226, 232-233 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою №81 в будинку №98 по проспекту Ст.Бандери в м. Тернополі.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь держави 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення суду в загальному порядку. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуюча О.Герчаківська