УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення заяви

20.11.2015

Суддя Київського районного суду м. Харкова Золотарьова Л.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

03.11.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів проценти за користування коштами, три відсотки річних за період з серпня 14.07.2010 року по 21.10.2015 року, інфляційне збільшення боргу за період з серпня 2010 року по вересень 2015 року у сумі еквівалентній 66 075 доларів США за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення, неустойку за прострочення виконання зобовязань за період з 14.07.2010 року по 21.10.2015 року у розмірі 577 500 грн.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що позовна заява підлягає поверненню з таких підстав.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04.11.2015 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору або відстрочки від його сплати відмовлено; позовну заяву залишено без руху, надано строк для сплати судового збору.

В ухвалі зазначалось, що на підтвердження тяжкого майнового стану позивачем не надано достатніх доказів.

19.11.2015 року до канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_1 про виправлення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду від 04.11.2015 року. В заяві позивач висловлював незгоду з ухвалою суду, зазначив, що у справі наявні докази для звільнення чи відстрочки сплати судового збору, в ухвалі суду вказані припущення щодо можливості сплати ним судового збору. Окрім незгоди з ухвалою суду, заявником інших доказів надано не було.

Разом з тим, в ухвалі суду від 04.11.2015 року зазначалось, що особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору або відстрочку його сплати, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Коли судом в ухвалі оцінювались наявні докази для вирішення клопотання позивача щодо судового збору, то суд зазначав, що в справі недостатньо доказів на підтвердження тих обставин, на які посилався заявник, оскільки це не виключало наявності у заявника коштів чи перебування його у тяжкому майновому стані.

Однак, заявником це повинно було розцінюватись як необхідність надання доказів на виключення вказаних обставин, оскільки вони можуть мати місце, а обовязок доказування неможливості існування вказаних обставин покладається саме на заявника, а не на суд. Отже, не суд повинен доводити тяжкий майновий стан позивача, а саме заявник повинен надавати докази на підтвердження таких обставин. Достатніх доказів для задоволення клопотання заявником надано не було.

Враховуючи, що позивачем не було сплачено судовий збір, тобто позивачем вказані в ухвалі недоліки не усунуті, то позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Згідно до ч.ч. 1,2 ст. 121 ЦПК України заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя, -

УХВАВЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики - визнати неподаною та повернути позивачеві.

Розяснити позивачу його право на повторне звернення із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -