"08" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Чех Н.А.
з участю секретаря - Кузьменко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. Право власності підтверджується договором купівлі-провдажу квартири від 13.07.2006 року. 23.01.2009 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. 21.07.2011 році відповідач була зареєстрована в спірній квартирі. Однак, з травня 2014 року в квартирі не проживає, зв'язок з нею відсутній, її місце знаходження йому невідоме. Крім того, відповідач є обвинуваченою по кримінальній справі. Домовленості між ним та відповідачем по збереженню за нею житлової площі немає. Крім нього та відповідача в квартирі зареєстрована його мати, яка знаходиться на його утриманні. Реєстрація відповідача, яка не проживає в квартирі, покладає на нього тягар оплат за комунальні послуги, що нараховуються і на відповідача. 30.09.2015 року ним подано позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем.
В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та задоволення уточнених позовних вимог в повному обсязі, не заперечував щодо прийняття заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи сповіщалася належним чином за останнім відомим позивачам місцем проживання, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
В суді встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.07.2006 року.
23.01.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини «ОСОБА_2».
Відповідно до довідки форми 3, виданої ЖРЕО № 407 від 03.10.2015 року, в спірній квартирі зареєстровані: позивач - ОСОБА_1, відповідач - ОСОБА_2 та мати позивача - ОСОБА_4
Згідно актів від 01.06.2015 року, 03.08.2015 року та 06.10.2015 року, слідує, що ОСОБА_2 не мешкає в спірній квартирі з травня 2014 року по теперішній час.
З ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 27.10.2015 року по справі № 755/2588/15-к слідує, що ОСОБА_2, яка обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, за місцем проживання не перебуває, її місцезнаходження не встановлено, можливо виїхала до іншої країни.
Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
По даній справі встановлено, що відповідач не проживає в спірній квартирі. Відсутні будь-які дані щодо не проживання відповідача в спірній квартирі з поважних причин чи щодо чинення перешкод в її проживанні. Будь-яких доказів на спростування доводів позивача відповідач до суду не надала.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 319, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 60, 212-215, 218, 223, 224-228, 233, 294 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення не було подано.
Суддя: