Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Малько О.С., Оніпко О.В.

секретар судового засідання: Демчук Ю.Ю.

за участі: ОСОБА_1 та представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рокитнівського районного суду від 28 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: державний нотаріус Рокитнівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_4; про внесення змін до свідоцтв про право на спадщину за законом,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рокитнівського районного суду від 28 жовтня 2015 року позов задоволено: внесено зміни до свідоцтв про право на спадщину за законом, що видані 26 квітня 2012 року державним нотаріусом Рокитнівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про право на спадщину за законом, що залишилося після смерті ОСОБА_5, визначивши склад спадщини, що складається із квартири АДРЕСА_1, яка належала покійному ОСОБА_5 на праві приватної часткової власності, на підставі рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 12 березня 2008 року №2-5/08 та на підставі рішення Апеляційного суду Рівненської області від 12 червня 2008 року №22-674/2008 і зареєстрованому в Рівненському обласному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі: 11, номер запису 18-1108, яка складається з двох житлових кімнат, позначених на плані номерами 2-4 та 2-5 житловою площею 27,4 кв.м і надвірних будівель: Е сарай, Л літня кухня, М навіс, н вбиральня, 1/2к колодязь, за винятком самовільно збудованої прибудови "а4" загальною площею 40,3 кв.м, що складається з приміщень: 2-1 коридор, 6, 6 кв.м, 2-2 кухня, 14, 1 кв.м, 2-3 санвузол, 6, 2 кв.м, 2-6 допоміжна, 13, 4 кв.м.

Стягнуто із ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 243, 60 гривень судового збору.

У поданій на рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилалася на його незаконність і необґрунтованість, що полягало у порушенні судом норм матеріального та процесуального права.

На її обґрунтування зазначалося про те, що право власності ОСОБА_5 на АДРЕСА_2 зареєстроване на підставі рішення Рокитнівського районного суду від 12 березня 2008 року та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 12 червня 2008 року, в звязку з чим судом не враховано положень п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, після подання правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві.

Тому вважає, що видача спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом державним нотаріусом ґрунтується на законних підставах.

Державним нотаріусом відомості про самочинне будівництво в оспорюваному свідоцтві зазначено окремо від складу спадщини.

Відповідач також заперечувала і проти висновків суду про застосування до спірних відносин правил ст. 1300 ЦК України щодо внесення змін до свідоцтва про право на спадщину на вимогу одного зі спадкоємців за рішенням суду, оскільки оспорюване свідоцтво не порушує істотні інтереси жодного зі спадкоємців (право на обовязкову частку, обовязок спадкоємців відшкодувати витрати., які були зроблені одним із них на утримання, догляд, лікування, поховання спадкодавця тощо).

Крім того, в суді першої інстанції вона заявляла клопотання про застосування позовної давності до правовідносин у звязку зі смертю спадкодавця, а також вказувала про дату здійснення самочинного будівництва 25 липня 2011 року. Про цей факт позивачу було відомо ще 30 січня 2012 року.

З викладених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції, а провадження у справі закрити.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюване свідоцтво містить помилкові дані про склад спадщини, оскільки державним нотаріусом туди неправильно включено на користь спадкоємців права і обовязки на самочинно збудовані спадкодавцем приміщення, які не є і не можуть бути предметом цивільного обороту. В звязку з цим внесено зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом без включення обєктів самочинного будівництва.

Проте з такими висновками погодитися не можна, оскільки суперечать обставинам справи і вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Рокитнівського районного суду від 12 березня 2008 року визнано квартиру АДРЕСА_3 обєктом права спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Поділено зазначену квартиру між сторонами, виділивши у приватну власність ОСОБА_6 коридор 2-1, кухню 2-2, жилу кімнату 2-3, передпокій 2-6, гараж "Є", а вбиральню "Н", колодязь "К" залишено у спільному користуванні співвласників. Виділено у власність ОСОБА_5 жилу кімнату 2-5, жилу 2-4, літню кухню "Л", хлів "Е", навіс "М", а вбиральню "Н", колодязь "К" залишено у спільному користуванні співвласників (а.с. 12-13, зв.).

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 12 червня 2008 року рішення Рокитнівського районного суду змінено: виключено з резолютивної частини рішення суду першої інстанції вказівку про розподіл усього будинковолодіння і зазначено, що виділено у власність ОСОБА_6 51/100 частин, а ОСОБА_5 49/300 частин квартири АДРЕСА_4 (а.с. 14-17).

Витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно №30726917 від 25 липня 2011 року встановлено, що право спільної часткової власності ОСОБА_5 на 49/100 частин квартири АДРЕСА_3 зареєстровано на підставі рішення Рокитнівського районного суду від 12 березня 2008 року і рішення Апеляційного суду Рівненської області від 12 червня 2008 року (а.с. 41-41. зв.).

Цей витяг містить спеціальну відмітку для спадкоємства, а саме про самочинно побудовану спадкодавцем прибудову "а4" вартістю 119 191 гривень. Вартість самочинного будівництва в описі майна не вказана. За рахунок самочинного будівництва загальна площа збільшена на 40, 3 кв (а.с. 41, зв.).

Як убачається зі свідоцтва про смерть серії 1-ГЮ №098023, 12 жовтня 2010 року помер ОСОБА_5, який є батьком сторін у справі (а.с.45).

26 квітня 2012 року державним нотаріусом Рокитнівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_4 на користь спадкоємців ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно після смерті спадкодавця. Відповідно до виданого свідоцтва частка кожного зі спадкодавців становить 1/3 частину квартири АДРЕСА_3, що становить 49/100 частин від домоволодіння, що належала ОСОБА_5 Право приватної часткової власності спадкодавця на нерухоме майно виникло внаслідок рішення Рокитнівського районного суду від 12 березня 2008 року і на підставі рішення Апеляційного суду Рівненської області від 12 червня 2008 року, записи про що зареєстровані Комунальним підприємством "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" в реєстровій книзі: 11, номер запису: 11-1108 (а.с. 12-13, зв.; 14-17; 18-20).

За змістом виданих свідоцтв спадкове майно квартира АДРЕСА_4 складається з двох житлових кімнат житловою площею 27, 4 кв.м, кухні, вбиральні, коридору загальною площею 67, 7 кв.м (за рахунок самочинного будівництва загальна площа збільшена на 40, 3 кв.м) і надвірних будівель, позначених як Е сарай, Л літня кухня, М навіс, н вбиральня, 1/2к колодязь (а.с. 24-26).

Тобто в оспорюваних свідоцтвах чітко зазначено, що приміщення площею у 40, 3 кв.м є обєктом самочинного будівництва, а тому до складу спадщини не входить.

Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

З розяснень, даних Пленумом Верховного Суду України в абз. першому-другому п. 7 своєї постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", вбачається, що якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Норми ч.ч. 1 і 2 ст. 1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину.

На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Оскільки встановлено, що особисті права позивача на спадкування оспорюваними свідоцтвами не порушуються, тому судовому захисту вони не підлягають.

Як убачається, суд першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин уваги на наведені обставини не звернув, що призвело до ухвалення рішення, яке не може залишатися чинним.

Доводи апеляційної скарги про застосування позовної давності не заслуговують на увагу.

Так, згідно зі ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Тобто правила про позовну давність повинні застосовуватися лише тоді, коли буде доведено існування самого субєктивного права. Тому в разі відсутності такого права або коли воно ніким не порушене, позов не підлягає задоволенню не з причин пропуску позовної давності, а по суті заявленої вимоги.

Не можна погодитися і з вимогою ОСОБА_1 про закриття провадження у справі в звязку зі скасуванням оскаржуваного рішення, оскільки положення ст. 309 ЦПК України такого не передбачають.

Мотивом для ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

На підставі ст. 1300 ЦК України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рокитнівського районного суду від 28 жовтня 2015 року скасувати.

ОСОБА_2 відмовити в задоволенні позову до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: державний нотаріус Рокитнівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_4; про внесення змін до свідоцтв про право на спадщину за законом.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 606, 32 гривень понесеного судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: