Справа № 378/512/15-ц Головуючий у І інстанції Марущак Н.М.
Провадження № 22-ц/780/5188/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 56 01.12.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

01 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Олійника В.І.,

суддів: Іванової І.В. Дмитрієвої Л.Д.,

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 22 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_2, звернувся до суду з вказаним позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу,посилаючись на те, що 11 лютого 2013 року між його матірю ОСОБА_3І та ПАТ КБ «Приватбанк» були укладені депозитні договори №SAMDN1182 та №SAMDN0708, а також 29 жовтня 2013 року договір №SAMDN7651. 25 жовтня 2012 року між його батьком ОСОБА_4 та відповідачем були укладені депозитні договори №SAMDN2458 та №SAMDN930.

07 серпня 2013 року помер ОСОБА_4, а 04 грудня 2013 року померла ОСОБА_3 Позивачем зазначалося, що права батьків на банківські вклади як споживачів банківських послуг перейшло до нього, а з прийняттям спадщини споживачем зазначених послуг є він.

11 червня 2014 року позивач через свого представника звернувся до Ставищенського відділення ПАТ КБ «Приватбанк» із заявами про виплату грошових коштів, які належать йому як спадщина після смерті батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, але йому було відмовлено у видачі вищезазначених депозитних вкладів та відсотків по них, у зв'язку з чим він звернувся за захистом своїх прав до суду.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 08 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11 лютого 2015 року, з ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто на його користь згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 6 червня 2014 року 104 366 грн. 06 коп. та 6417 доларів США.

За вказаним рішенням кошти в розмірі 104 366 грн. 06 коп. стягнуто з відповідача на його користь лише 15 травня 2015 року.

Дії відповідача щодо затримки у видачі вказаних грошових коштів вважав протиправними. Відповідно до норм чинного законодавства проценти на банківський вклад повинні нараховуватись від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк по день, який передує дню їх фактичного повернення вкладникові.

Оскільки фактично вклади за договорами №SAMDN1182 і №SAMDN0708 від 11 лютого 2013 року та №SAMDN2458 і №SAMDN930 від 25 жовтня 2012 року йому повернуто лише 15 травня 2015року, вважав, що проценти на банківські вклади повинні нараховуватися по день, який передує фактичному поверненню вкладів, тобто до 14 травня 2015року.

Також позивач вказував, що оскільки грошові кошти йому не були виплачені, то з дня, наступного після звернення до банку з вимогою повернути вклади (тобто від 12 червня 2014 року мають бути нараховані виплати передбачені ч.2 ст.625 ЦК України (інфляційні втрати та 3% річних). Тривало порушення до 14 травня 2015року, по день, який передує поверненню вкладів, тобто 336 днів. Середній індекс інфляції за цей період склав 1.55.

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 79 350 грн. 06 коп., з яких:

- по договору №SAMDN1182 від 11.02.2013 року 5551 грн. 89 коп. - проценти за користування вкладом, 718 грн. 02 коп. 3% річних та 14300 грн. інфляційних нарахувань за несвоєчасне повернення депозитного вкладу по цьому ж договору,

- по договору №SAMDN2458 від 25.10.2012 року 2050 грн. 36 коп. проценти за користування вкладом, 253 грн. 46 коп.. 3% річних та 5047 грн. 97 коп. інфляційних нарахувань за несвоєчасне повернення депозитного вкладу по цьому ж договору,

- по договору SAMDN2930 від 25.10.2012року 14364 грн. 65 коп. проценти за користування вкладом, 1772 грн. 05 коп. 3% річних та 35291 грн. 66 коп. інфляційних нарахувань за несвоєчасне повернення суми депозиту по цьому ж договору.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 22 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Вирішено стягнути з ПАТ „Комерційний банк „ПриватБанк на користь ОСОБА_2 71938 грн 99 копійок, з яких по договору №SAMDN1182 від 11 лютого 2013 року проценти за користування вкладом в сумі 5 551 грн. 89 коп., три проценти річних в сумі 700 грн. 93 коп. та 14300 грн. інфляційних нарахувань за несвоєчасне повернення банківського вкладу; по договору SAMDN2930 від 25 жзоатня 12 року проценти за користування вкладом в сумі 14364 грн. 65 коп., три проценти річних в сумі 1729 грн. 86 коп. та 35291 грн. 66 коп. інфляційних нарахувань за несвоєчасне повернення банківського вкладу та судовий збір в сумі 719 грн. 39 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення і ухвалення нового, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку щодо часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам закону судове рішення не відповідає.

07 серпня 2013 року помер ОСОБА_4, який за життя уклав з відповідачем 25 жовтня 2012 року депозитні договори №SAMDN2458 та №SAMDN930.

04 грудня 2013 року померла ОСОБА_3, спадщину після смерті якої прийняв її син ОСОБА_2 (позивач). За життя мати позивача ОСОБА_3 уклала з відповідачем 11 лютого 2013 року депозитні договори №SAMDN1182 та №SAMDN0708.

Приватним нотаріусом Ставищенського районного нотаріального округу Київської області позивачу 6 червня 2014 року за реєстровим №734 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого ОСОБА_2 після смерті матері ОСОБА_3 успадкував грошові вклади, в тому числі:

- вклад в Ставищенському відділенні Київського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» на рахунках №7631 згідно договору №SAMDN182 від 11 лютого 2013 року, №4764 згідно договору №SAMDN708 від 11 лютого 2013 року, №4565 згідно договору №SAMDN651 від 29 жовтня 2013 року (з усіма відсотками та компенсаціями) в розмірі 31 021 грн. 28 коп. та 6 417 доларів США, що належав ОСОБА_3 відповідно до довідки №20.1.0.0/7-20140227/2284 від 06 березня 2014 року, виданої ПАТ КБ „Приватбанк,

- 1/2 частину вкладу в Ставищенському відділенні Київського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» на рахунку №1343 згідно договору №SAMDN2458 від 25 жовтня 2012 року (з усіма відсотками та компенсаціями) в розмірі 9178 грн. 12 коп., та на 5/6 частин вкладу в даному відділенні на рахунку №3835 згідно договору №SAMDN930 від 25 жовтня 2012 року (з усіма відсотками та компенсаціями) в розмірі 64 166 грн. 66 коп., що належали відповідно до довідки ПАТ КБ „Приватбанк від 14 лютого 2014 року за №20.1.0.0/7-20140206/2862 ОСОБА_4, який помер 07 серпня 2013 року, спадкоємицею якого була його дружина ОСОБА_3, яка спадщину прийняла, але не оформила свої спадкові права на майно.

Загальна сума успадкованих позивачем вкладів в Ставищенському відділенні Київського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» на вищевказаних рахунках (з усіма відсотками та компенсаціями) становить 104366 грн. 06 коп. та 6 417 доларів США.

19 червня 2014 р. позивач через свого представника звернувся до Ставищенського відділення ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» із заявою про виплату йому грошових коштів за вищевказаними вкладами, які він успадкував після смерті матері ОСОБА_3

23 червня 2014 року через термінал самообслуговування Банку на зазначене звернення була надана відповідь з відмовою у видачі коштів за вищевказаними вкладами з посиланням на те, що між позивачем та ПАТ КБ „Приватбанк було укладено договір про надання банківських послуг, і на даний час за позивачем рахується непогашена заборгованість за цим договором.

19 червня 2014 року представник позивача звернулася з письмовою завою до Ставищенського відділення Банку з вимогою видати належні грошові кошти, а у разі відмови - надати письмову відповідь про причину відмови, що підтверджується копією заяви.

23 червня 2014 року відповідачем на зазначене звернення була надана відповідь з зазначенням, що між ОСОБА_2 та ПАТ КБ „Приватбанк було укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до якого банк надав позивачу кредит, який ним не погашений. А тому, як зазначено в цій же відповіді, банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта.

Вищевказані обставини встановлені рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 8 серпня 2014 року, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11 лютого 2015 року.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За роз'ясненнями абз.2 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12 квітня 1996 року, до відносин, які регулюються Законом "Про захист прав споживачів", належать, зокрема, ті, що виникають … із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Частиною 1 ст.1066 та частиною 3 ст.1068 ЦК України встановлено, що

за договором банківського рахунку банк зобов'язується виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку.

За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час смерті та не припинилися у зв'язку із нею.

Відповідно до змісту частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа №6-129 цс 13), договір банківського вкладу за змістом статті 1060 та частини другої статті 1228 ЦК України укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку, право на який входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Права й обов'язки (спадщина) фізичної особи (вкладника), яка померла, переходять до інших осіб - спадкоємців.

Вказаним рішенням Ставищенського районного суду від 08 серпня 2014 року з ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто на користь позивача згідно вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом від 6 червня 2014 року 104 366 грн. 06 коп. та 6 417 доларів США.

За заявою позивача постановою головного державного виконавця Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_5 від 26 березня 2015 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого на підставі вказаного рішення суду.

За вказаним рішенням кошти в розмірі 103044 грн. 23 коп. перераховано відповідачу лише 15 травня 2015 року, що підтверджується випискою з карткового рахунку позивача.

Таким чином, у даному випадку наявність невиконаного судового рішення про стягнення коштів свідчить про наявність грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за прострочення виконання зобовязання.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення відповідачем грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу за рішенням суду виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, які належать йому до сплати.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума інфляційних втрат у розмірі 34 011 грн. 33 коп., яка розрахована за формулою: 133,007% (індекс інфляції за період прострочення) * 103044 грн. 23 коп. що не було враховано судом першої інстанції під час нарахування індексу інфляції, оскільки період прострочення відповідно до обставин по справі становить від 11 лютого до 14 травня 2015 року, а не від 20 червня до 14 травня 2015 року як помилково було встановлено судом першої інстанції.

Крім того, розрахунок 3% за користування коштами також повинен нараховуватися в період прострочення від 11 лютого до 14 травня 2015 року і становить 787 грн. 65 коп., що також не було взято до уваги судом першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності скасування рішення і ухвалення нового, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ „Комерційний банк „ПриватБанк (місто Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, 50) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_1) 34 011 грн. 33 коп. боргу з врахуванням індексу інфляції та три проценти річних в сумі 787 грн. 65 коп. за несвоєчасне повернення банківського вкладу, а всього - 34 798 грн. 98 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316 України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 22 липня 2015 рокускасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „ПриватБанк (місто Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, 50) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2) 34 011 грн. 33 коп. боргу з врахуванням індексу інфляції та три проценти річних в сумі 787 грн. 65 коп. за несвоєчасне повернення банківського вкладу, а всього 34 798 грн. 98 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „ПриватБанк 396 грн. 75 коп. понесених судових витрат.

Рішення апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Олійник В.І.

Судді: Іванова І.В.

ОСОБА_6