Справа № 750/8349/15-ц Провадження № 22-ц/795/2228/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Карапута Л. В. Доповідач - Страшний М. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:представника позивача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання права власності на автомобіль,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 жовтня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про визнання права власності на автомобіль відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати дане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд належним чином не врахував факт перерахування ним на імя ОСОБА_9 грошових коштів у березня 2010 року саме для придбання автомобіля. Також апелянт вказує, що відповідачка не мала власних коштів для придбання автомобіля.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано беззаперечних доказів надання відповідачу грошових коштів для придбання спірного автомобіля, тому відсутні підстави для визнання за права власності на транспортний засіб.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком, оскільки судом першої інстанції обставини справи зясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_6 посилався на те, що він за власні кошти, які перерахував відповідачу під час своєї роботи в Португалії, у травні 2010 року придбав автомобіль марки „Рено Конго, 2004 року випуску, який за браком часу був зареєстрований на відповідача, але на даний час відповідач відмовляється здійснити перереєстрацію транспортного засобу на його імя.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували надання відповідачу грошових коштів для придбання автомобіля. В матеріалах справах міститься заява АТ Португальський комерційний банк від 02 березня 2015 року з інформацією про перерахування ОСОБА_6 в період з 05.11.2007 року по 08.09.2012 року грошових коштів фізичним особам, в тому числі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 (а.с.45), проте дана інформація не підтверджує факту перерахування грошових коштів саме для придбання автомобіля. Відсутні також докази, що надіслані кошти були витрачені на придбання спірного автомобіля.

Також апеляційний суд враховує, що позивачем при придбанні автомобіля не було дотримано п.п. 7, 8 Порядку держаної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклі усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07.09.19998 року № 1388 (в редакції станом на час придбання автомобіля), відповідно до яких саме власники транспортних засобів зобовязані зареєструвати транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, і така державна реєстрація проводиться на підставі заяв саме власників, поданих особисто.

Крім того, пунктом 7 зазначеного Порядку (в редакції станом на час придбання автомобіля) була передбачена можливість продовження строку державної реєстрації у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Позивачем ОСОБА_6 не надано доказів, що він, вважаючи себе власником транспортного засобу, вжив всіх заходів для здійснення реєстрації придбаного ним транспортного засобу.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Апеляційний суд враховує, що права позивача не підлягають захисту в судовому порядку в обраний ним спосіб. Відсутні законні підстави для визнання за позивачем права власності на автомобіль, який придбаний за договором купівлі-продажу іншою особою, і цей договір є чинним та дійсним. Вимоги про визнання недійсним (нікчемним) чи удаваним договору купівлі-продажу спірного автомобіля не заявлялись.

Враховуючи викладені обставини, а також матеріали справи, у їх сукупності, а також оцінюючи, належність, допустимість і достовірність кожного доказу, апеляційний суд вважає законними та обгрунтованими висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, справа судом першої інстанції розглянута повно та обєктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: