АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8458/15 Головуючий 1 інст. - Губська Я.В.
Справа № 640/8987/15-ц
Категорія : сімейні Доповідач - Черкасов В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Бобровського В.В., Кокоші В.В,

за участю секретаря - Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 04 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав.

В обгрунутвання позовної заяви ОСОБА_1 вказувала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 28 лютого 2003 року. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 13 вересня 2011 року шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвано та стягнуто на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини усіх видів заробітку. Аліменти відповідач не сплачує, станом на 31 березня 2015 року сума заборгованості по аліментам складає 32 313,41 грн. Проти спілкування доньки з батьком вона не заперечувала, проте ОСОБА_2 з'являвся на зустрічі з донькою у нетверезому стані, грубо поводився з донькою, після чого донька категорично відмовилася від спілкування з батьком. Неодноразово відповідач був притягнутий як до кримінальної, так і до адміністративної відповідальності за хуліганські дії у присутності доньки. Донька ОСОБА_3 перебуває у постійному стресі через поведінку батька, наразі знаходиться під наглядом спеціаліста-невролога. Вважає, що є всі підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Тому, ОСОБА_1 просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позову, пояснив, що ОСОБА_5 перешкоджає йому спілкуватися з донькою.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 04 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено. Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що він любить свою доньку, піклується про неї, підстав для позбавлення його батьківських прав не має.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності підстав позбавлення відповідача батьківських прав.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що28 лютого 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб (а.с. 8).

16 липня 2003 року у сторін народилася донька ОСОБА_3 ( а.с. 9). Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 13 вересня 2011 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано та стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини усіх видів заробітку (а.с.10).

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Матеріали справи свідчать, що згідно довідки державного виконавця від 21 квітня 2015 року борг ОСОБА_2 по несплаті аліментів становить 32 313,41 грн. (а.с.13).

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

Матеріали справи містять вирок Київського районного суду м.Харкова від 28 листопада 2012 року, яким ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, а саме у хуліганстві, яке він вчинив у стані алкогольного сп'яніння біля будинку своєї колишньої дружини та доньки (а.с.16).

Вироком Київського районного суду м.Харкова від 04 березня 2015 року ОСОБА_2 також було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення також у стані алкогольного сп'яніння (а.с.17).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 27 лютого 1991 року визначено неможливість розлучення дитини з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків коли таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Пунктами 4,5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з матеріалів справи, Департамент праці та соціальної політики Управління служб у справах дітей Харківської міської ради у висновку від 24 вересня 2015 року вважав за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої донькм ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.66-67).

Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд не може погодитися з висновком, щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ставиться до нього критично, оскільки такий висновок винесений без достатніх правових підстав, немотивований, не містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на малолітню доньку

Враховуючи зазначені обставини, а також зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не неналежно виконують батьківські обов'язки, колегія суддів приходить до висновку, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав є передчасним.

Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, судом приймається до уваги неодноразові намагання батька зустрітися з дитиною, сам факт заперечення ним проти позовної заяви про позбавлення батьківських прав також свідчить про його інтерес до дитини, бажання приймати активну участь у вихованні доньки, допомагати їй матеріально про що свідчить направлення грошових коштів на імя позивачки щодо погашення заборгованості по аліментам, його бажання бути батьком

Доводи апеляційної скарги підтверджуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

В матеріалах справи відсутні переконливі докази винної поведінки ОСОБА_2 щодо ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню

Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне попередити про необхідність змінити ставлення до виховання доньки, виконуючи в подальшому обов'язки щодо виховання та утримання дитини, передбачені сімейним законодавством, поклавши контроль за виконанням ним батьківських обов'язків на органи опіки та піклування.

За таких обставин судова колегія відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303 304,п.2ч.1ст.307,ст.ст.309,313,314,316,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 04 листопада 2015 року - скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, виконуючи в подальшому обов'язки щодо виховання та утримання дитини належним чином.

Покласти контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов'язків щодо доньки на Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді: В.В. Бобровський

В.В. Кокоша