АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8511/15 Головуючий 1 інст. Шелест І.М.
Справа № 646/9808/15-ц
Категорія : житлові Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Бобровського В.В., Кокоші В.В,

за участю секретаря Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та виселення за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та виселення.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказував, що 25 лютого 2014 року він отримав ордер на ізольовану квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 31,9 кв.м., яка складається з кухні 7,2 кв.м., житлової площі 13,8 кв.м. та допоміжних приміщень: коридор 7,2 кв.м., санвузол 3,7 кв.м. Після оформлення усіх документів він не зміг вселитися у квартиру, бо без достатніх правових підстав там проживають відповідачі.

Тому, ОСОБА_1, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд усунути перешкоди в користуванні належною йому квартирою №1 по вул.. Полтавська, 12 у місті Харкові, зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за вказаною адресою, виселити відповідачів із квартири АДРЕСА_2 без надання їм іншого житлового приміщення, стягнути з відповідачів на його користь судові витрати.

У судовому засіданні представник відповідачів заперечував проти позову, вказував, що позивач не є власником спірних житлових приміщень, бо не використав наданий йому ордер протягом 30 днів. Житловий будинок по вул.. Полтавська, буд. 12 у місті Харкові належить співвласникам на праві спільної часткової власності, питання щодо виділення часток в натурі або визначення порядку користування житловим будинком не вирішувалося. Спірні житлові приміщення відповідачі займають як власники, бо кожному з них на підставі договору дарування від 18 травня 2011 року належить по 11/352 частині житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по вул.. Полтавська, 12.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що судом першої інстанції не враховано дати набрання рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 24 червня 2009 року законної сили, це має значення для визначення правового статусу спірного майна. Вважає безпідставним проживання відповідачів по вул.. Полтавська, буд. 12 у місті Харкові, оскільки ОСОБА_5 шляхом незаконних маніпулювань передарував 11/176 частин спірного домоволодіння ОСОБА_6, який в подальшому передарував їх відповідачам.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з безпідставності позовних вимог, а саме з того, що відповідачі не самовільно зайняли спірні житлові приміщення, а на підставі договору дарування; крім того, позивач не є власником домоволодіння №12 по вул.. Полтавська у місті Харкові, тому не має права ставити питання щодо усунення перешкод у користуванні шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 24 червня 2009 року визнано спадщину, яка складається з 22/176 частин житлового будинку №12 по вул.. Полтавській в м.Харкові, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7, яка померла в м.Харкові 11 січня 2004 року та після смерті ОСОБА_8, який помер в м.Харкові 08 квітня 2002 року відумерлою. Передано територіальній громаді м.Харкова в особі Харківської міської ради 22/176 частин житлового будинку №12 по вул.. Полтавській в м.Харкові. Визнано спадщину, що складається з 20/88 частин вказаного житлового будинку, яка відкрилася після смерті ОСОБА_9, яка померла в м.Харкові 25 грудня 1981 року відумерлою. Передано територіальній громаді м.Харкова в особі Харківської міської ради 20/88 частин спірного житлового будинку (а.с.7-8).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 вересня 2010 року право власності на 11/176 частин в праві спільної часткової власності на два житлових будинки з надвірними будівлями №12 по вул.. Полтавській в м.Харкові, що належали ОСОБА_7, яка померла 11 січня 2004 року перейшли до ОСОБА_5 (а.с.47-49).

На підставі договору дарування від 28 вересня 2010 року ОСОБА_5 подарував ОСОБА_6 11/176 частин житлового будинку №12 по вул.. Полтавській в м.Харкові.

18 травня 2011 року ОСОБА_6 за договором дарування подарив ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частинах кожному 11/176 частин житлового будинку №12 по вул.. Полтавській в м.Харкові (а.с.18).

Таким чином, право власності на житлові будинки літ. А-1 та літ. В-1 з надвірними будівлями по вул.. Полтавській, 12 в м.Харкові зареєстровано на праві спільної часткової власності за ОСОБА_2 - 11/352 частин, за ОСОБА_3 - 11/352 частин, за Територіальною громадою м. Харкова в особі Харківської міської ради 11/176 частин житлового будинку літ. А-1 та 20/88 - житлового будинку літ. В-1, за ОСОБА_10 - 13/88 частин, за ОСОБА_11 - 36/88 частин., по 4/88 ч. не зареєстровані після перерозподілу ідеальних часток за ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с. 19, 58, 61-62).

Спірною є квартира АДРЕСА_3, що розташована у будинку літ. А-1, загальною площею 31,9 кв.м., яка складається з кухні 7,2 кв.м., житлової площі 13,8 кв.м. та допоміжних приміщень: коридор 7,2 кв.м., санвузол 3,7 кв.м., ордер на яку 25 лютого 2014 року позивачу видано рішенням виконкому Харківської міської ради №84.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 та ст. 391 ЦК України саме власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Матеріали справи свідчать, що власником спірної частини домоволодіння по вул.. Полтавській, 12 в м.Харкові є територіальна громада м.Харкова.

Відповідно до ч. 2 ст. 327 ЦК України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяються без надання іншого жилого приміщення.

Самоправно зайнявшими жиле приміщення вважаються особи, які вселилися в це приміщення без будь-яких підстав чи всупереч забороні.

Сторонами не заперечується факт заняття спірного житлового приміщення відповідачами на підставі договору дарування від 18 травня 2011 року, який недійсним не визнавався.

Тому, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідачі проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1 на законних підставах.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства, бо посилання на безпідставність отримання ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину за законом, договорів дарування не підтверджені належними доказами у справі, вказані правочини є чинними, ніким не оспорювалися.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307, ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді: В.В. Бобровський

ОСОБА_14