АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/7536/15 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 624/361/15-ц ОСОБА_1
Категорія: спадкові Доповідач - Швецова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Малінської С.М., Бровченко І.О.

за участі секретаря - Єрьоменко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 10 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про надання додаткового строку для прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого зазначила, що 01 грудня 1998 року помер її батько ОСОБА_5, а 07.05.1998 року померла її мати ОСОБА_6 Після їх смерті залишилася спадщина до складу якої увійшло нерухоме майно (будинок) та земельна ділянка, що знаходяться за адресою : Харківська область, Кегечівський район, с. Парасковія.

У звязку з тим, що батьки заповіту не залишили, то спадкоємцями за законом після їх смерті є вона - ОСОБА_2, її брат ОСОБА_4 (обоє живуть в м. Харкові) та сестра ОСОБА_3 (проживає за місцем смерті батьків), яка і оформила спадщину на себе не повідомивши про це інших спадкоємців.

Позивачка зазначила, що не мала можливості звернутися до нотаріальної контори у встановлений законом строк, у звязку з тяжкою хворобою Паркінсона свого чоловіка, який потребував постійного догляду, а тому вона не могла залишити його одного у місті Харкові. У червні 2000 року її чоловік помер, однак у жовтні 2011 року у неї було виявлено онкологічне захворювання, у звязку з чим було проведено операція, хіміотерапія та терапія проміння.

Вказані обставини завадили позивачці оформити належну їй за законом частину спадщини після смерті батьків. На даний час вона одужала та має бажання та час оформити спадщину, проте не має такої можливості через пропуск строку та те що свідоцтво про право на спадщину за законом було видане на імя її сестри ОСОБА_3, 27.06.2001 року № 632.

Відповідач ОСОБА_3. не погодившись з заявленими позивачем вимогами, звернулася до суду з письмовими запереченнями, в яких зазначила про те, що позивач родинних звязків з нею не підтримувала, спадщиною не цікавилась, фактично відмовилась від догляду матірю тому, вона сама забрала її до себе.

Рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 10 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про надання додаткового строку для прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину - відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням суду, в апеляційні скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити її позов в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, на не відповідність висновку суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим сторонами доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні підстави для надання ОСОБА_2 додаткового строку для прийняття спадщини.

Оскільки останній спадкодавець ОСОБА_6 (мати позивача ОСОБА_2О.) померла в 1998 році, тому до даних правовідносин повинні бути застосовані норми матеріального права, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК УРСР в редакції 1963 року, а не положення статей ЦК України в редакції 2003 року, який набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Так, відповідно до положень ст.550 ЦК УРСР в редакції 1963 року строк, встановлений ст.549 цього Кодексу може бути продовжений судом, якщо він визнає причини строку поважними.

ОСОБА_6 померла - 07.05.1998 року. Після її смерті, згідно довідки Кегечівської державної нотаріальної контори від 15.04.2015 року, спадкоємцем що прийняла спадщину, відповідно до ст. 549 ЦК України від 18.07.1963 року є донька ОСОБА_3 (а.с.10).

З матеріалів справи вбачається та свідоцтва про право на спадщину за законом за № 632 від 27.06.2001 року, спадкоємницею майна ОСОБА_6, померлої 07.05.1998 року є донька ОСОБА_3. Спадкове майно на яке видане свідоцтво складається з : право на земельну частку пай розміром 5,87 га у КСП «Маяк» Кегечівського району Харківської області; право на земельну частку пай розміром 5,87 га у КСП «Маяк» Кегечівського району Харківської області; грошових вкладів на рахунку № 642 та нарахованих за цим рахунком відсотків і на рахунку за № 089 та нарахованих за цим рахунком відсотків.

Згідно паспортних даних позивач, починаючи з 07.09.1988 року зареєстрована і проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 корп. 2 (а.с.8). Таким чином, на момент смерті матері ОСОБА_6 позивач разом зі спадкодавцем не проживала. Інших доказів про прийняття нею спадщини фактично позивач суду не надавала.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з того, що обставини на які посилається позивач, як на підставу для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, не є поважними. З моменту смерті спадкодавця ОСОБА_6 пройшов значний період, а саме 17 років. За таких обставин, судом правильно не взято до уваги твердження позивача про неможливість звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з посиланням на хворобу чоловіка, а згодом свою хворобу. Оскільки, як зазначила сама позивачка, то чоловік помер у 2000 році, а про її хворобу стало відомо у 2011 році. Будь-яких обґрунтувань стосовно того, що саме їй заважало реалізувати своє право на спадкування після смерті матері протягом цих 11 років, позивачем не наведено ні у суді першої інстанції, а ні у суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів також вважає, що ОСОБА_2 не було зроблено ніяких дій, котрі вказували на бажання скористатися своїм спадковим правом. Наприклад, позивач не позбавлена була можливості звернутися із заявою про прийняття спадщини, направивши її до нотаріальної контори поштою та, вказавши на причини, які пов'язані з неприбуттям особисто до нотаріуса. Отже, вона мала реальну можливість поставити до відома нотаріуса про наявність спадкоємця після смерті ОСОБА_6

При прийнятті рішення суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства і насамперед ст.ст. 10, 60 ЦПК України щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи відповідно до вимог закону, та дав правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам.

Оскільки строк на прийняття спадщини позивач ОСОБА_2 пропустила з неповажних причин, колегія суддів також не вбачає підстав для його поновлення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають колегії суддів підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, яке постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 10 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -