АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2165/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Пєнти І.В.,

суддів: Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар Дубова М.В.,

за участю: відповідача ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування якого зазначалось, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.03.2006 року ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 2700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказував, що банк свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В свою чергу, відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість у сумі 7571,26 грн., яка складається з: 1742,07 грн. - заборгованості за кредитом; 4992,46 грн. - заборгованості по відсотках за користування кредитом, 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 336,73 грн. - штрафу (процентна складова).

В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 10414,48 грн., яка складається з: 1742,07 грн. - заборгованості за кредитом; 7700,30 грн. - заборгованості по відсотках за користування кредитом; штрафу в розмірі - 500 грн. (фіксована частина) та штрафу в розмірі - 472,11 грн. (процентна складова).

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 23.03.2006 р. у сумі 10414,48.) грн., яка складається з наступного: 1742 грн. 07 коп. - заборгованість за кредитом; 7700 грн. 30 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 472,11) грн. 11 коп. штраф (процентна складова). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2015 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2015 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. При цьому, посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, позивач при поданні позовної заяви пропустив строк у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вказує, що строк позовної давності на вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором сплинув 31.03.2012 року. Зазначає, що при винесенні судом оскаржуваного рішення не було взято до уваги не перевірено та не спростовано заперечень, поданих відповідачем та не обґрунтовано причини відмови у задоволенні заяви про застосування строків позовної давності.

В судовому засіданні відповідач апеляційну скаргу підтримав.

Представник позивача в судовому засіданні просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення або зміни рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог.

Однак, суд дійшов таких висновків при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Встановлено, що 13 травня 2015 року судом першої інстанції ухвалено заочне рішення по справі.

Частиною 1 статті 224 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Із журналів судових засідань від 28.10.2014 року, 16.12.2014 року, 06.02.2015 року, 26.02.2015 року вбачається, що судом неодноразово по справі оголошувались перерви, відповідач ОСОБА_1 брала участь в судових засіданнях, надавала пояснення з приводу заявлених банком вимог, подавала свої письмові заперечення на них.

Відповідно, ухвалюючи заочне рішення, суд першої інстанції не врахував, що неявка відповідача в судове засідання після оголошених перерв не дає підстав для ухвалення заочного рішення, оскільки відповідач брав участь у попередніх засіданнях, йому роз'яснювали його права та обов'язки, він висловлював свою думку і ставлення до позовних вимог.

Заочний розгляд справи порушує право ОСОБА_1 на судовий захист, особисту участь у процесі, а також впливає на правильність висновків суду щодо питань, які мають значення для справи.

За таких обставин, заочне рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Встановлено, що 23 березня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за яким остання отримала кредит у розмірі 2700 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_1 своїм підписом на заяві надала згоду на те, що вказана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 9-20).

Згідно із судовим наказом від 16 травня 2008 року, виданим Хмельницьким міськрайонним судом у справі №2н-2151/08, з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором від 23 березня 2006 року без номеру, яка виникла станом на 14 квітня 2008 року, в сумі 2134 грн. 30 к. (з них: неповернутий кредит 1759 грн. 64 к., проценти за користування позикою 374 грн. 66 к. (а.с. 37).

У червні та липні 2008 року відповідачкою здійснювались погашення за кредитним договором в сумі 200 грн. та 300 грн. в добровільному порядку (а.с. 76).

В період з 06.06.2013 року по 06.09.2013 року в ході здійснення виконавчого провадження за даним судовим наказом було стягнуто в примусовому порядку з заробітної плати відповідача суму заборгованості в розмірі 2134 грн. 30 к.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 04 жовтня 2013 року скасовано судовий наказ №2н-2151/08 від 16.05.2008 року.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 23.09.2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 18.11.2014 року, зобовязано ПАТ КБ «Приватбанк» повернути ОСОБА_1 кошти в сумі 2174 грн. 80 к., стягнуті з неї за судовим наказом №2н-2151/08 від 16.05.2008 року (а.с. 70-72).

Звертаючись до суду з позовом, банк просив стягнути заборгованість, яка виникла станом на 30.11.2014 року в сумі 1742 грн. 07 к. заборгованість за кредитом, 7700 грн. 30 к. проценти за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 471 грн. 11 к. штраф (процентна складова). Ця заборгованість, як вбачається зі змісту заяви про уточнення позовних вимог, визначена з врахуванням заборгованості, яка вже була раніше стягнута за судовим наказом.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ, відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України, є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Враховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України , перериває перебіг строку позовної давності в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 264 ЦК України (правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14).

А тому, колегія суддів вважає, що перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка виникла станом на 14 квітня 2008 року в розмірі 2116 грн. 73 к. (з них: неповернутий кредит 1742 грн. 07 к. (в межах заявлених вимог), проценти за користування позикою 374 грн. 66 к., в даному випадку, був перерваний у травні 2008 року поданням банком заяви про видачу судового наказу та почався заново після скасування 04.10.2013 року судового наказу. Оскільки, саме з цієї дати позивач дізнався про порушення свого права щодо стягнення заборгованості за вказаний період.

Пунктом 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених даним договором більш ніж на 120 днів, позичальник повинен сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

А тому, колегія суддів вважає, що до стягнення з відповідачки та користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором в розмірі 2722 грн. 57 к., з яких: 1742 грн. 07 к. заборгованість за кредитом, 374 грн. 66 к. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 105 грн. 84 к. штраф (процентна складова).

Позовні вимоги банку щодо стягнення заборгованості за період з квітня 2008 року задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За Умовами і Правилами надання банківських послуг, мінімальний обовязковий платіж розмір боргових зобовязань позичальника, які щомісячно підлягають сплаті в межах строку дії картки. Даний платіж розраховується як сума овердрафту та суми щомісячного платежу, який складається з нарахованих до сплати процентів і частини заборгованості за кредитом. Прострочений кредит кредитні кошти, які були надані держателю платіжної картки і не були повернуті банку в термін, передбачений договором.

Згідно п. 3.1.1 Правил користування платіжною картою, строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 Правил передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також при умові наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при отриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Відповідно до п. 5.4 Правил, строк погашення кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі «місяць».

Відповідно до п. 9.4 Умов вбачається, що у разі наявності перевитрати платіжного ліміту по картці та непогашення його клієнтом протягом шести місяців, картка закривається.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що строк дії платіжної картки ОСОБА_1 встановлено до березня 2009 року, при цьому, ця картка не закривалась, нова платіжна картка відповідачці не видавалась.

Відповідно до положень ст. 257 та ч. 3 ст. 267 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідачем у письмових запереченнях заявлено про застосування позовної давності (а.с. 35-36).

Із наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач і після видачі судового наказу належним чином не виконувала умови кредитного договору. А тому, у цьому випадку, початком перебігу позовної давності слід вважати наступний день після кінцевої дати повернення кредиту за договором березень 2009 року.

Разом з тим, ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом лише у серпні 2014 року. Доказів поважності причин пропуску позовної давності позивачем не надано.

За висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

З урахуванням вищевказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного права щодо стягнення заборгованості за кредитним договором за період з квітня 2008 року поза межами позовної давності.

З урахуванням викладеного вище, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 23.03.2006 року в розмірі 2722 грн. 57 к., з яких: 1742 грн. 07 к. заборгованість за кредитом, 374 грн. 66 к. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 105 грн. 84 к. штраф (процентна складова).

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 63 грн. 68 к. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча /підпис/ ОСОБА_3

Судді: /підписи/ ОСОБА_4

ОСОБА_5

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду І.В. Пєнта

____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6 Провадження № 22-ц/792/2165/15

Доповідач Пєнта І.В. Категорія № 27