РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3058/15-ц

пр. № 2/759/2698/15

02 грудня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Куркіній І.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача

(ОСОБА_3Я.) ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2015 року ОСОБА_5 звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з позовними вимогами, розмір яких був збільшений в процесі розгляду справи, якими просить стягнути у солідарному порядку із ОСОБА_3 як з боржника та з ОСОБА_6 як з поручителя борг за договором безпроцентної позики від 05.11.2014 року у розмірі 100000,00 грн., неустойку в розмірі 45000,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 47093,66 грн., 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 1150,68 грн., всього 193247,34 грн. Крім цього просить стягнути з ОСОБА_6 на свою користь пеню за прострочку поручителя в розмірі 195750,00 грн. Також у солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 просить стягнути на свою користь моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. та судові витрати: судовий збір та витрати на правову допомогу без зазначення їх розміру. У заяві посилається на укладений 05.11.2014 року між ним та ОСОБА_3 договір позики, виконання його умов зі своєї сторони шляхом передачі ОСОБА_7 грошових коштів у розмірі 150000,00 грн., на часткове виконання його умов останньою в частині повернення 50000,00 грн. та на сплив терміну повернення грошових коштів 05.02.2015 р. Також посилається на укладений між ним та ОСОБА_6 05.11.2014 р. договір поруки за яким останній поручився за належне виконання ОСОБА_3 взятих на неї зобов»язань , що витікають з вищезазначеного договору позики.

У судовому засіданні представник позивача вимоги заяви підтримав і просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_8 проти позову у судовому засіданні 17.09.2015 р. заперечував. При наданні заперечень відповідач пояснив, що позивач не виконував своє зобов»язання по договору позики, грошей не передавав, він разом із ОСОБА_3 купили у позивача аптеку, але передано ним було лише обладнання аптеки. ОСОБА_3 сплатила всі борги, які залишились від колишнього власника аптеки позивача у справі, а тому неможливо віддати кошти, зазначені у позовній заяві.

ОСОБА_3 в судові засідання не з»являлась, копію позовної заяви з доданими до неї документами одержала 16.06.2105 р. Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4, що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 07.10.2015 р. у судовому засіданні 25.11.2105 р. просив час на підготовку до засідання у зв»язку із чим судом оголошена перерва. У судове засідання призначене на 02.12.2105 р. не з»явився, через канцелярію суду надав заяву про перенесення розгляду справи у зв»язку із розглядом іншої справи Апеляційним судом Черкаської області, але не надав доказів, що він є представником однієї зі сторін. Неявка представника відповідача ОСОБА_3 визнана судом неповажною.

А тому суд, зважаючи на надані пояснення відповідача ОСОБА_6, керуючись ч.2 ст.169 ЦПК України (щодо неявки в судове засідання представника сторони без поважних причин), наявної у часі можливості ОСОБА_3 та її представника у наданні заперечень, а також строками розгляду цивільних справ, продовжив судовий розгляд справи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 05.11.2104 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_3. був укладений договір безпроцентної позики за яким ОСОБА_5 як позикодавець, передає ОСОБА_3 ,як позичальнику, грошові кошти у розмірі 150000,00 грн. строком до 05.02.2105 р. Сторони домовилися, що позичальник повертає позикодавцю позику рівними частинами за наступним графіком:

частина перша в розмірі 50000,00 грн. повертається до 05.12.2014 р.;

частина друга в розмірі 50000,00 грн. повертається до 05.01.2105 р.;

частина третя в розмірі 50000,00 грн. повертається до 05.02.2105 р. (а.с.5-6).

На підтвердження передачі коштів ОСОБА_3 було написано розписку (а.с.7).

Крім того, 05.11.2014 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений договір поруки за яким останній поручився перед ОСОБА_5 за належне виконання ОСОБА_3 взятих на неї зобов»язань за договором позики від 05.11.2014 р. Пунктом 1.2. договору передбачена відповідальність поручителя у повному обсязі, а позичальник і поручитель є солідарними боржниками.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлений договором.

Позивач вказує, що перша частина позики була йому повернута позичальником. Борг у розмірі 100000,00 позичальником не повертався.

А тому позовна вимога щодо стягнення з позичальника та його поручителя основної суми боргу підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник , який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач визначає розмір інфляційних втрат у розмірі 47093,66 грн., а три відсотка річних у розмірі 1150,68 грн.

Визначаючи розмір інфляційних втрат, суд виходить із наступного розрахунку.

Відповідно до умов договору позики, частина друга в розмірі 50000,00 грн. повертається до 05.01.2105 р. Розмір інфляції розраховується за період з 06.01.2105 р. по 02.12.2015 р. (день ухвалення рішення) і становить із врахуванням індексу інфляції 1,39 за цей період, 19750,00 грн. Три відсотка річних за цей же період становлять 1360,27 грн.

Відповідно до умов договору позики, частина третя в розмірі 50000,00 грн. повертається до 05.02.2105 р. Розмір інфляції розраховується за період з 06.02.2105 р. по 02.12.2015 р. (день ухвалення рішення) і становить із врахуванням індексу інфляції 1,353 за цей період, 17650,00,00 грн. Три відсотка річних за цей же період становлять 1232,88 грн.

Отже, розмір заборгованості, що виник в результаті невиконання відповідачем умов договору позики із врахуванням інфляції та трьох відсотків річних складає 139993,15 грн. і підлягає до стягнення у солідарному порядку з обох відповідачів.

Пунктом 8 договору позики сторони домовились, що у разі порушення позичальником строку та умов повернення позики передбачених цим договором, позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 30% від суми коштів, що не повернуті позикодавцю у терміни, визначені п.п.5.1.-5.3.

Позивач вважає, що з відповідачів слід стягнути пеню у розмірі 45000,00 грн.

Суд не погоджується із розрахунками позивача, оскільки вбачає у ньому подвійне стягнення неустойки та визначає розмір такої неустойки у 30000,00 грн.(30% від неповернутих 100000,00 грн.).

Отже, неустойка у розмірі 30000,00 грн. підлягає до стягнення з обох відповідачів.

Позивач також заявляє вимогу до ОСОБА_6 як до поручителя про стягнення з нього пені за прострочення поручителя в розмірі 195750,00 грн.

Суд вважає цю вимогу такою, що задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Виходячи із змісту п.3.1. вищезазначеного договору поруки, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 встановили, що ОСОБА_6 (поручитель) виплачує ОСОБА_5 (кредитору) пеню у випадку неналежного виконання взятих на себе (тобто зобов»язань ОСОБА_6В.) по цьому договору (тобто договору поруки). Суд у даному пункті договору поруки не вбачає додаткової (субсидіарної) відповідальності поручителя за невиконання або невиконання саме ОСОБА_3 (боржником) саме кредитного договору.

Позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь 10000,00 грн. моральної шкоди, але жодним чином не тільки не надає доказів спричинення шкоди, але і не обґрунтовує спричинення такої шкоди. Одне лише зазначення у тексті позовної заяви про наявність шкоди не призводить до автоматичного задоволення такої вимоги.

Позивач просить стягнути судові витрати у тому числі витрати на правову допомогу.

Суд не задовольняє вимогу про стягнення з відповідачів таких витрат, оскільки клопотання позивачем про допуск особи, що надає правову допомогу не заявлялось, ухвала суду за правилами ст.56 ЦПК України про допуск такої особи не постановлювалась, суду не надані докази щодо надання правової допомоги, які б відповідали ч.2 ст.84 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідачів обовязок відшкодувати позивачеві понесені судові витрати у сплаті судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 549, 625, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60, 88, 213, 215, 292, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики, задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований: Волинська обл.., Горохівський район, с.Старики , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_5 (паспорт сер.СН № 710666, вид.10.02.1998 р. Ленінградським РУГУ МВС України в м.Києві) заборгованість за договором позики від 05.11.2014 року із врахуванням інфляції у розмірі 137400,00 грн., три відсотка річних у розмірі 2593,15 грн., пеню у розмірі 30000,00 грн., а також судовий збір 1699,93 грн., а всього 171693,08 грн.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дні отримання копії цього рішення.

Суддя: