Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Гаврилової О.В.,

при секретарі Неділько Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1, учасники третейського розгляду: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про скасування рішення третейського суду, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 із заявою, в якій просить скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 08.05.2015 року по третейській справі №1567/14.

Заява обґрунтована тим, що 08.05.2015р. Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків було винесено рішення по справі №1567/14 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1,ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Цивільно правові відносини виникли між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, ОСОБА_2 на підставі кредитного договору, за умовами якого банк надає позивальнику кредит для споживчих потреб, отже цей кредит є споживчим в розумінні закону України «Про захист прав споживачів» і на правовідносини, що виникають між кредитодавцем та позичальником за даним договором під час його укладання і виконання поширюється дія вказаного Закону. Третейська угода викладена сторонами кредитного договору, однак, на дату винесення оскаржуваного рішення, Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку, а третейське застереження було укладено в порушення вимог цього Закону, отже справа не була підвідомча третейському суду. Крім того, склад третейського суду не відповідав вимогам Закону України «Про третейські суди», оскільки суддя Ярошовець В.М. є членом комітету захисту прав мінорітарних акціонерів ПАТ «Укрсоцбанк», тобто прямо зацікавлений у прибутковості діяльності позивача. Крім того, ПАТ «Укрсоцбанк» є членом Асоціації українських банків, завданнями якої є, зокрема, захист прав та інтересів банків. Крім того, ухвала, якою в задоволенні заяви про відвід судді Ярошовця В.М. відмовлено, не підписана останнім.

Представник заявника ОСОБА_1, який також є представником заінтересованої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги з підстав, викладених в заяві про скасування рішення третейського суду.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» Ганага А.С. в судовому засіданні просив у задоволенні заяви відмовити, проти заявлених вимог заперечував з тих підстав, що ПАТ «Укрсоцбанк» не є членом Асоціації українських банків з 2010 р., суддя Ярошовець В.М. не є співробітником банку. Банк не є споживачем в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Оскільки третейським судом вирішувалось питання про стягнення заборгованості, дана справа не належить до категорії справ у спорах щодо захисту прав споживачів. Отже заявником не надано доказів наявності законодавчих підстав для скасування рішення третейського суду. Матеріали справи містять письмові заперечення на заяву (а.с.32-34), також представником ПАТ «Укрсоцбанк» подані додаткові письмові пояснення у справі.

Вислухавши пояснення представників, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, дослідивши матеріали третейської справи №1567/14, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст. 5 Закону України «Про третейські суди», спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 08.05.2015 року по справі № 1567/14 позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 2 363 745,11 грн. та 24037,45грн. третейського збору.

Судом встановлено, що рішення третейського суду постановлене на підставі укладеного 24.07.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф070567П, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит в межах максимального ліміту заборгованості 99 000,00 доларів США, з графіком змін максимального ліміту заборгованості, зі сплатою 13,5 процентів річних, позичальник в свою чергу зобов'язався виконати умови договору належним чином. Згідно п. 1.2 цього договору, кредит надається позичальнику на споживчі потреби.

В подальшому 11.04.2008р., 01.10.2008р., 06.07.2009р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 були укладені Додаткові угоди про внесення змін до вищевказаного кредитного договору.

01.10.2008 р. між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», укладено Договір поруки №02-23-Ф070567П-1624, відповідно до якого поручитель поручився перед кредитором за виконання ОСОБА_1 усіх його зобов'язань перед Кредитором, що виникли з Кредитного договору №Ф070567П від 24.07.2007р.

06.07.2009р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду про внесення змін до вищевказаного договору поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про третейські суди», юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Спір може бути переданий на розгляд Третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди».

Частиною 1 ст. 12 цього Закону визначено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Частинами 4, 5 ст. 12 Закону визначено, що третейська угода укладається в письмовій формі та має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце та дату укладення угоди.

Відповідно до п. 6.2. Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф070567П від 24.07.2007 року укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, Сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляючись про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем В.М. Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. У випадку неможливості розгляду спору вказаним суддею, - третейськими суддями Мороз О.А. або Білоконем Ю.М. в порядку черговості.

Аналогічна домовленість міститься в п. 5.2. Договору поруки №02-23-Ф070567П-1624 від 01.10.2008р., укладеного між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк».

Отже, зазначені договори містять третейське застереження про вирішення спору між сторонами Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків суддею одноособово згідно регламенту даного третейського суду.

Із загального змісту Закону України «Про третейські суди» вбачається, що оскарження рішення можливе у вигляді його скасування за формальними ознаками та у виключних випадках, перелік яких встановлений у ст. 51 Закону України «Про третейські суди» і розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 51 Закону України «Про третейські суди» та ст. 389-5 ЦПК України передбачений вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, а саме: справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано судом недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Однією із підстав для скасування рішення третейського суду в заяві зазначено, що склад третейського суду, яким було прийнято рішення не відповідає вимогам статей 16-19 Закону України «про третейські суди».

Статтею 14 Закону України «Про третейські суди» передбачено право сторін вільно призначати чи обирати третейський суд та третейських суддів.

Частинами 1-3 ст. 16 вказаного Закону передбачено, що склад третейського суду формується шляхом призначення чи обрання третейських суддів (третейського судді). Третейський суд може розглядати справи в складі одного третейського судді або в будь-якій непарній кількості третейських суддів. У постійно діючому третейському суді кількісний та персональний склад третейського суду визначається за правилами, встановленими регламентом третейського суду.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що формування складу третейського суду в постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому регламентом третейського суду.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 16 Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків суддями Третейського суду є особи, які відповідають вимогам, що встановлені в «Положенні про постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків» та внесені до списку третейських суддів Третейського суду.

Згідно ст. 19 Закону України «Про третейські суди» третейський суддя не може брати участі у розгляді справи, а після його призначення чи обрання підлягає відводу чи самовідводу якщо, крім іншого, він особисто чи опосередковано заінтересований у результаті розгляду справи, а також у разі встановлення стороною обставин, які дають їй підстави вважати упередженим або необ'єктивним ставлення третейського судді до справи, про яке сторона дізналася після його обрання чи призначення.

Так, судом встановлено, що в третейському застереженні вказані конкретні судді, якими одноособово в порядку черговості має бути розглянутий спір у третейському суді. З матеріалів третейської справи вбачається, що справа була розглянута третейським суддею Ярошовцем В.М. Під час розгляду третейської справи представником відповідача ОСОБА_2 була подана заяви про відвід судді Ярошовця В.М., яка була розглянута Головою постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, в її задоволенні було відмовлено.

Розглядаючи заяву про відвід судді з підстав викладених в заяву про відвід судді Голова постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у своїй ухвалі обґрунтовано зазначив, що наведені доводи не є доказами наявності законних підстав для відводу судді, оскільки відповідно до ст. 2 Закону України «Про третейські суди», ст. 1 Положення про постійно діючий Третейський суд при АУБ, третейський суд є недержавним незалежним органом. Всі судді третейського суду, включаючи голову третейського суду, не знаходяться в трудових відносинах з засновником суду, не зобов'язані виконувати статут засновника. Третейські судді отримують гонорари за розгляд справ виключно з суми третейського збору незалежно від того, на чию користь буде вирішено спір.

З даним обґрунтуванням суд погоджується у повному обсязі, тим більше що будь-яких конкретних відомостей чи доказів упередженості, необ'єктивності та невідповідності вимогам закону судді Ярошовця В.М. заявником ОСОБА_1 в заяві не наведено та не надано.

Що стосується посилань заявника на те, що ухвалу, прийняту за результатами розгляду заяви про відвід третейського судді Ярошовця В.М., не підписано останнім, то вони є надуманими, оскільки ухвала третейського суду від 19.11.2014р. підписана суддею Ярошовцем В.М., крім того така обставина не є визначеною законом підставою для скасування рішення третейського суду.

Другою з підстав для скасування рішення третейського суду в заяві зазначено, що справа, в якій прийнято оскаржуване рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких третейськими судами заборонений.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, про скасування якого просить ОСОБА_1, ухвалено 08.05.2015 року, тобто після внесення зазначених змін до Закону.

Оскільки ОСОБА_1 є споживачем послуг банку, а ОСОБА_2 стороною за забезпечувальним договором, спір виник щодо заборгованості за кредитом, наданим на споживчі цілі, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 02.09.2015р. у справі № 6-856цс15, яка у відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та для всіх судів України, відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Рішення третейського суду, про скасування якого просив заявник, ухвалено після внесення зазначених змін до Закону.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 04.11.2015р. у справі № 6-2074цс15, положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», які містять заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної установи), поширюються на правовідносини з питань виконання, зміни, розірвання договору споживчого кредиту. Отже, суди дійшли помилкового висновку про те, що заборона на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів не поширюється на спори про захист прав банківських установ, тобто спори, в яких позивачем є банківська установа, а відповідачем - споживач.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, учасники третейського розгляду: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 08.05.2015 року по третейській справі №1567/14 підлягає задоволенню, оскільки відносини, що виникли між сторонами спору та були предметом розгляду в третейському суді, пов'язані з виконанням зобов'язань по кредитному договору, ОСОБА_7 є споживачем послуг Банку в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», враховуючи той факт, що на час ухвалення Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків оскаржуваного рішення - 08.05.2015 року, діяла редакція Закону України «Про третейські суди», якою передбачена заборона на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), справа, у якій прийнято оскаржуване рішення третейського суду, у відповідності до вимог п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» не була підвідомча третейському суду відповідно до Закону.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 2, 5, 6, 51, 55, 57 Закону України «Про третейські суди», ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 2, 210, 389-4, 389-5, 389-6 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, учасники третейського розгляду: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про скасування рішення третейського суду - задовольнити.

Скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 08.05.2015 року по справі № 1567/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя