АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/5265/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3656/15Головуючий у 1-й інстанції Середа А.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді: Чумак О.В.,

суддів: Карнауха П.М., Пилипчук Л.І.,

при секретарі: Лимар О.М.,

з участю: позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 жовтня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1,-

в с т а н о в и л а :

В червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказував, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.02.2015 року, яке було змінене рішенням Апеляційного Полтавської області розірвано шлюб між ним та ОСОБА_4 та стягнуто з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_6, у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн., щомісячно до досягнення сином повноліття. Зазначав, що в період з кінця 2014 року він проживав у цивільному шлюбі із ОСОБА_5, вони вели спільне господарство та вирішили створити сімю. 31 травня 2015 року у них народився син ОСОБА_7. Пояснив, що у звязку з наведеним змінився його сімейний та матеріальний стан, оскільки на його утриманні перебувають два непрацездатні члени сімї дружина та новонароджений син. Просив суд зменшити розмір аліментів, що за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.02.2015 року, стягується з нього на користь ОСОБА_4, на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно до досягнення ним повноліття, з 1 500 грн. на 500 грн. та відкликати з Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького МУЮ виконавчий лист, виданий на підставі цього рішення.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 жовтня 2015 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився позивач ОСОБА_2 і оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Також просить вирішити питання судових витрат. Вважає, що суд в порушення положень п. 4 ч. 1 ст. 182 СК України, проігнорував ту істотну обставину, що його сімейний і матеріальний стан змінився, у звязку народженням у травні 2015 року сина, який разом з його матірю перебуває на утримання позивача.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з підстав, визначених п.п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25 лютого 2015 року №524/275/15-ц, яке було змінене рішенням Апеляційного Полтавської області розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття.

В період з кінця 2014 року ОСОБА_2 проживав у цивільному шлюбі із ОСОБА_5.

Відповідно до свідоцтва про народження серія І-КЕ № 221795, 31 травня 2015 року у ОСОБА_2 і ОСОБА_5 народився син ОСОБА_7 /а.с. 9/.

Відмовляючи у задоволенні позову місцевий суд виходив з того, що оскільки рішенням суду апеляційної інстанції від 06 квітня 2015 року відмовлено у задоволенні вимог ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, то підстави для задоволення предявленого позову так само відсутні.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За правилами статті 182 СК розмір аліментів визначається з урахуванням таких обставин, як стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно роз'яснень, даних у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову через те, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 06 квітня 2015 року було відмовлено позивачу у зменшенні розміру аліментів є помилковими. Так як в процесі судового розгляду судом було встановлено, що після ухвалення зазначеного рішення, в травні 2015 року у позивача народився син, у звязку з чим сімейний стан платника аліментів змінився, оскільки нього на утриманні з'явилась ще одна дитина.

Заперечення відповідача по справі, що позивачем не доведено погіршення його матеріального стану не ґрунтуються на законі, оскільки судом встановлено факт зміни сімейного стану платника аліментів, що є самостійною умовою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів.

Крім того, поява ще однієї дитини тягне за собою додаткові матеріальні витрати і відповідну зміну матеріального стану.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, які утримуються з позивача на користь ОСОБА_4, так як обоє його дітей мають право на рівне забезпечення з боку батька.

Однак, на думку колегії суддів, позивачем не доведено необхідності зменшення розміру аліментів на 2/3 від встановленого судом розміру аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Також колегія суддів враховує, що як позивач так і відповідачка є приватними підприємцями. Згідно їх пояснень загальна сума доходу позивача за 2014 рік склала 430 443 грн., а відповідачки 200 000 грн.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що зменшення розміру аліментів з 1 500 грн. до 500 грн. суттєво обмежить права на матеріальне забезпечення дитини відповідача ОСОБА_6, а тому, судова колегія, вважає доцільним, з урахуванням зміненого сімейного стану позивача, зменшити розмір аліментів до 900 грн.

Твердження апелянта, що, окрім дітей, на його утриманні знаходиться непрацездатна мати, не беруться судової колегією до уваги, оскільки, позивачем не надано жодних допустимих доказів, що його мати знаходиться саме на його утриманні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів, приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Судові витрати, згідно до положень ч.ч.1.3 ст.79 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на правову допомогу, які за нормою ст.84 ЦПК України несуть сторони, крім випадків безоплатної правової допомоги.

Так, судові витрати, які були понесені позивачем складаються з: судового збору в сумі 243, 60 грн. за подачу позову до суду /а.с. 1/, судового збору в сумі 535, 92 грн. за подачу апеляційної скарги /а.с. 65/, а також витрат на правову допомогу у розмірі 1 500 грн./а.с. 71-72/.

Однак, відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем не надано розрахунку витрат на правову допомогу у звязку з чим неможливо встановити об'єми, кількість та види конкретних послуг, за які здійснено оплату, а тому судові витрати, понесені позивачем на правову допомогу відшкодуванню не підлягають.

Так, ураховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення позову, то з відповідачки на користь позивача належить стягнути пропорційно понесені ним судові витрати, а саме судового збору за подачу позову до суду у розмірі 117 грн. 30 копі за подачу апеляційної скарги 267, 96,

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. п.3,4, ч.1 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 жовтня 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягується за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 лютого 2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно до досягнення ОСОБА_6 повноліття з 1 500 грн.(однієї тисячі пятисот гривень) до 900 грн. (девятисот гривень).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 385, 26 грн. (триста вісімдесят пять гривень, 26 копійок) в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підпис) ОСОБА_8

(підпис) ОСОБА_9

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1