Справа № 477/2254/15-ц
Провадження № 2/477/1027/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої по справі - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Федоровській Л.А.,

за участю:

представників позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода-Плюс» про розірвання договорів оренди земельних ділянок,

В С Т А Н О В И В:

23 вересня 2015 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить розірвати договори оренди, укладені між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Злагода-Плюс» 01 листопада 2010 року та зареєстровані 04 червня 2012 року відділом Держкомзему у Жовтневому районі Миколаївської області за № 01979, 01978 відповідно.

Вимоги про зобовязання відповідача повернути вищевказані земельні ділянки у стані придатному для використання, залишені без розгляду ухвалою від 28.09.2015 року за заявою представника позивача.

В обґрунтування вимог щодо розірвання договорів оренди позивач зазначала, що відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 974411, серія ЯЛ № 974410 має у власності земельні ділянки площею 0.9399 га, 3.0001 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Михайло-Ларинської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області.

01 листопада 2010 року між нею та відповідачем укладено договори оренди вищевказаних земельних ділянок, що зареєстровані у відділі Держкомзему у Жовтневому районі 04 червня 2012 року.

Відповідно до п.3.1 договорів оренди землі Відповідач зобов'язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельними ділянками сплачувати 5% від нормативної грошової оцінки даних земельних ділянок, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, не пізніше 30 листопада кожного року. В 2010 році нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації 3.2 становила відповідно 13 099,71 грн., 27 929,86 грн., а отже розмір орендної плати за умовами договору оренди землі склав 654,99 грн., 1396,49 грн. відповідно.

Однак Відповідач систематично порушує свої зобов'язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельними ділянками та сплачує орендну плату замість до 30 листопада поточного ріку оренди лише в березні наступного року.

Також Відповідач порушує п.2.3.3 та розділ 6 договорів оренди землі, перевівши землі Позивача через їх неякісну обробку в цілину та зарослі, що також є підставою для розірвання договорів оренди землі.

Прострочення виплати Орендної плати за користування земельними ділянками в 2010-2015 роках, є невиконанням обов'язків Відповідачем, передбачених договорами оренди землі.

При погоджені з Відповідачем строку сплати орендної плати за користування земельними ділянками, який відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» є істотною умовою договору оренди землі, позивач розраховував на отримання необхідних йому обігових грошових коштів, тому з порушенням строку сплати орендної плати, він був позбавлений можливості отримання матеріальних благ, на які розраховував при укладенні вищевказаних договорів.

На момент предявлення позову зобов'язання Відповідача в частині своєчасності проведення розрахунків є не виконаним.

В судовому засіданні представники позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2О вищевказані позовні вимоги підтримали в повному обсязі та пояснили про вищевикладене.

Представник ОСОБА_1 також зазначив, що в 2010 році оплата за земельні ділянки була проведена неналежної якості сільськогосподарською продукцією. На питання щодо фактів порушення оплати за кожним договором та конкретний період, пояснень надати не зміг.

Представник відповідача ТОВ «Злагода-Плюс» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивачка не зверталася до ТОВ «Злагода-Плюс» з питання розірвання договорів оренди в позасудовому порядку, і взагалі не висувала претензій з приводу порушень, на які посилається в своєму позові. На час звернення до суду із цим позовом заборгованості зі сплати орендної плати не існує. Перенесення термінів сплати орендної плати мало місце лише в 2012 році у звязку із засухою, проте розрахунок було проведено. Порушень щодо нецільового використання орендованих земельних ділянок відповідач не допускає.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що їх земельні ділянки також перебувають в оренді ТОВ «Злагода-Плюс» та орендар не допускає будь-яких порушень договорів, належно проводить оплату та обробляє земельні ділянки. Вказали про те, що інша особа виявила бажання отримати вказані земельні ділянки в оренду, тому агітує мешканців села розірвати договори оренди із ТОВ «Злагода-Плюс», обіцяючи більш вигідні умови.

Зі змісту договору оренди земельної ділянки від 01 листопада 2010 року, ОСОБА_4 передала Товариству з обмеженою відповідальністю «Злагода-Плюс» в строкове платне володіння і користування належну їй на підставі Державного акту серії ЯЛ № 974410 земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 0,9399 га.

Нормативна грошова оцінка ділянки становить 13097,89 грн. (а.с. 6-10).

Відповідно до п.2.2 Договору - Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного і в повному розмірі внесення орендної плати та п.2.3 - Орендар зобовязаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендодавцю орендну плату в формі, яка передбачена договором.

На підставі п.4.2 договору - договір оренди земельної ділянки може бути розірвано за взаємною згодою сторін або на вимогу однієї із сторін достроково за рішенням суду у разі невиконання іншою стороною своїх обовязків по договору.

Пунктом 3.1 договору - встановлено обов'язок Відповідача вносити орендну плату у розмірі 5 % від вартості грошової земельної ділянки в сумі, що становить 654,89 грн., в тому числі податок з доходів фізичних осіб. Орендна плата сплачується Орендодавцю не пізніше 30 листопада щороку.

Згідно п. 6.1 Договору земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (вирощування товарної сільськогосподарської продукції).

Згідно п. 4.1 Договір укладено на 7 років.

Відповідно до умов договору (а.с. 11-15) оренди земельної ділянки, належної ОСОБА_4ПА. на підставі Державного акту ЯЛ № 974411, позивачка також передала в оренду ТОВ «Злагода-Плюс» земельну ділянку площею 3,0001 га, нормативна грошова оцінка якої становить 27885,12 грн. з урахуванням коефіцієнту індексації.

Відповідно до п. 3.1 договору орендна плата складає 5% від вартості грошової оцінки земельної ділянки в сумі, що становить 1394,269 грн., в тому числі податок з доходів фізичних осіб. Орендна плата сплачується не пізніше 30 листопада щороку.

Інші умови договору аналогічні попередньому.

Згідно п. 3.5 обох договорів Орендар із суми орендної плати утримує земельний податок Орендодавця та сплачує його до відповідного бюджету в установлений законодавством строк.

Відповідно до наданого ТОВ «Злагода-Плюс» розрахунку позивачу здійснено виплату орендної плати у наступних розмірах по роках:

№ п/прікНараховано орендної платиУтримано ПДФОУтримано військовий внесокДо виплатиВиплачено на руки
всьогогрошимапродукцією
120112562,61384,39-2178,222178,222178,22-
220123598,31539,75-3058,198,31539,75-3058,98,31539,75-3058,94,29674,1467,413752,-

Обчислення розміру орендної плати здійснено з урахуванням індексів інфляції в 2012, 2013, 2014р.р. 3,2 та 1,756, в 2015р. 3,2; 1,756 та 1,249.

На підтвердження виплати вказаних сум у визначені договорами троки представником відповідача надано видаткові касові ордери та відомості щодо отримання за підписом, в тому числі, позивачки ОСОБА_4

За даними Державної інспекції сільського господарства в Миколаївській області від 18.11.2015 року вих. № 1545/12-21, в 2012-2015 роках перевірки дотримання вимог земельного законодавства Товариством з обмеженою відповідальністю «Злагода-Плюс» при використанні земельних ділянок, які належать, в тому числі ОСОБА_4, не здійснювались. За наведеного, інформація щодо можливих порушень земельного законодавства ТОВ «Злагода-Плюс» при використанні на підставі договорів оренди земельних ділянок, які належать, в тому числі ОСОБА_4, відсутня.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить за наступного.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Верховний Суд України у своїй постанові від 12 грудня 2012 року № 6-146/цс12в ході перегляду судового рішення, зазначив про наявність підстав для розірвання договору оренди через порушення умов щодо виплати орендної плати лише в разі систематичності таких порушень, та відповідно до приписів статей 214 ч. 2, 360-7 ЦПК України інші суди загальної юрисдикції мають враховувати висновки Верховного Суду України.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Натомість, з наданих сторонами у справі та їх представниками доказів, що досліджені в судовому засіданні, не вбачається підтверджень на посилання позивачки щодо систематичного порушення відповідачем обовязків зі сплати орендної плати по орендованих у неї земельних ділянках.

Представники позивачки не навели конкретних фактів порушень за кожним з договорів.

Посилання представника позивачки ОСОБА_1 про проведення розрахунку по орендній платі за один з років неякісною сільськогосподарською продукцією та невідповідність її якості вартості, не підтверджено будь-якими доказами. Більш того, представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що орендодавці отримували оплату за оренду продукцією за їх згодою, при цьому відповідач не перешкоджав отриманню плати у грошовому виразі.

Що стосується посилання позивачки на використання зазначеної земельної ділянки не за цільовим призначенням, то відповідно до ч. 2 ст. 59 Цивільного процесуального кодексу України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У статті 25 Закону України «Про оренду землі» закріплено, що орендар земельної ділянки має право, зокрема, самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Частиною 1 ст. 96 ЗК України передбачено, що землекористувачі зобов'язані, зокрема, забезпечувати використання землі за цільовим призначенням.

Статею 1 Закону України «Про землеустрій» визначено поняття цільового використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

За змістом ст.5 Закону України Про державний контроль за використанням та охороною земель, ст.19 Закону України Про охорону земель, п.п. «а» п. 1, п. 5 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 459/2011, Держсільгоспінспекція України організовує та здійснює державний нагляд (контроль) дотримання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, з цією метою її органи та посадові особи в межах своїх повноважень мають право складати акти перевірок, протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, давати обов'язкові для виконання приписи (розпорядження), а також подавати у встановленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок для притягнення винних осіб до відповідальності.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 16 липня 2013 року № 503 затверджено уніфіковану форму акта перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства (акта перевірки) з питань здійснення Державною інспекцією сільського господарства України та її територіальними органами заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням суб'єктами господарювання вимог законодавства.

Отже, єдиним уповноваженим органом на здійснення державного нагляду (контролю) дотримання вимог земельного законодавства є Державна інспекція сільського господарства України та її територіальні органи, а формою фіксації порушень цього законодавства - акт перевірки, складений за уніфікованою формою.

Зі змісту досліджених письмових доказів слідує, що така перевірка не проводилася та з приводу нецільового використання належних позивачці земельних ділянок до інспекції сільського господарства вона ні особисто, ні через своїх представників, не зверталася.

Згідно п.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як вже зазначено вище, з досліджених письмових доказів, не встановлено порушень умов вищевказаних договорів оренди земельної ділянки ні в частині сплати орендної плати, ні цільового використання.

Надані представниками позивачки акти обстеження земельних ділянок по сільськогосподарському підприємству «Злагода плюс» щодо наявності частково незібраного врожаю за загальним масивом, не можуть слугувати доказами у даній справі, адже не містять посилання зазначених у акті даних щодо земельних ділянок, належних саме позивачці.

Більш того, зміст наявної у цих актах інформації, а також з досліджених інших письмових доказів, не вбачається підтверджень щодо завдання збитків позивачці діями відповідача. Доказів щодо погіршення стану земельних ділянок, їх родючості, тощо, суду не надано.

Посилання позивачки у її позові на порушення істотних умов договору оплати орендної плати, як вже зазначено вище, не знайшли свого підтвердження.

Щодо посилань на можливий невірний розрахунок розміру орендної плати у звязку з невідповідністю даних про нормативну грошову оцінку, що зазначена у договорах, дійсному розміру цієї оцінки, то позивачем з цього приводу також будь-яких доказів не надано, в позовній заяві про це вказано як про припущення.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України - доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Більш того, розмір нормативної грошової оцінки був зазначений у змісті самих договорів, укладених між сторонами.

Зокрема пунктом 1.3 Договору оренди земельної ділянки (Державний акт серії ЯЛ № 974410) визначено, що розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки становить 13097, 89 грн., з урахуванням коефіцієнту 3,2.

Пунктом 3.1 Договору оренди земельної ділянки площею 3,0001 га (Державний акт ЯЛ № 974411) нормативна грошова оцінка становить 27885,12 грн.

За приписами ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, визначаючи розмір нормативної грошової оцінки у договорі, сторони є вільним не тільки в укладенні договору, але й перевірці зазначених у ній інформації. Більш того, позивачка як власник вказаного майна не має перешкод у доступі до такої інформації.

Враховуючи вищевикладене, стороною позивача не доведено жодних обставин, на які вона посилалася у своєму позову як підставу вимог щодо розірвання договорів оренди земельних ділянок, укладених між нею та ТОВ «Злагода-Плюс», а тому підстави для задоволення її позовних вимог відсутні.

Щодо судових витрат по справі, то відповідно до ст. 214 ЦПК України, при постановленні рішення, суд, в тому числі, вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

При зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір» зі змінами, за позовом немайнового характеру сума судового збору з 01 вересня 2015 року для фізичних осіб становить 0,4 розміру мінімальної забортної плати, тобто 487 грн. 20коп .

Враховуючи, що позивачкою висунуто вимоги про розірвання двох договорів оренди щодо різних земельних ділянок, факти, які необхідні встановленню для вирішення спорів підлягали визначенню та доказуванню в кожному випадку окремо, а тому сума судового збору підлягає оплаті за вимогами про розірвання щодо кожного договору оренди.

Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, то розмір недоплаченої суми судового збору, належить стягнути саме з позивача в розмірі 487 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода-Плюс» про розірвання договорів оренди земельних ділянок, що зареєстровані 04 червня 2012 року відділом Держкомзему у Жовтневому районі Миколаївської області за № 01979, 01978 відмовити в повному обсязі.

Стягнути з позивача ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 07 грудня 2015 року.

Суддя Л.М. Семенова