Провадження № 2з/521/300/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" листопада 2015 р. м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Мазун І.А. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання не чинним та скасування наказу.

До позовної заяви додана заява про забезпечення позову, в якій позивач просить зупинити дію наказу Державного підприємства «Адміністрація морських портів» від 05.10.2015 № 327 «Про введення в дію організаційної структури філії «МПРС» до закінчення розгляду справи по суті та заборонити Державному підприємству «Адміністрація морських портів України» вчиняти будь-які дії, направлені та пов»язані з вивільненням працівників відповідно до цього наказу. Не застосування заходів забезпечення позову може призвести до незаконного звільнення, а також вивільнення інших працівників філії «Морська пошуково-рятувальна служба» ДП «АМПУ», посади яких виключено із штатного розпису, та утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України , ч. 1 та ч 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК України перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Пунктом 5 вище зазначеної Постанови, передбачено, що при розгляді справ, предметом яких є оскаржене рішення загальних зборів господарського товариства, судам необхідно враховувати, що заборона проводити такі збори поширює право на участь у них та управлінні товариством тих його учасників, котрі не оскаржили це рішення, і суперечить і суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб. Суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов'язані із втручанням у внутрішню діяльність господарських товариств (наприклад, забороняти скликати загальні збори товариства, складати список акціонерів, що мають право на участь у них, надавати реєстр акціонерів та приміщення для проведення зборів, підбивати підсумки голосування з питань порядку денного тощо). У справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов'язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов'язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Посилаючись на викладене, суд вважає, що забезпечення позову у зазначений позивачкою спосіб буде вважатися втручанням у господарську діяльність відповідача, що є неприпустимим, а томусуд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя І.А.Мазун