Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4311/15-ц З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
29 вересня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді: Казидуб О. Г.
при секретарі: Зайцевій О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра»в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,
Банком своє договірне зобов'язання щодо надання кредиту виконано у повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 275 від 02.08.2007 р. із особистим підписом ОСОБА_2 про отримання коштів.
Умовами кредитного договору визначено, що позичальник повертає кредит, сплачує передбачені договором відсотки за користування кредитом та плату за управління кредитом шляхом сплати мінімально необхідного платежу, який складає 382,68 доларів США до 05 числа поточного місяця (пп. 3.3.2., 3.3.3 Кредитного договору).
Пунктом 5.1. Кредитного договору передбачено, що у випадку прострочення виконання зобов'язань Позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення.
- заборгованість по відсоткам (в тому числі прострочена) 809,8351дол. США;
Відповідно до п. 4.2.4 Кредитного договору банк має право вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів, комісій та можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін визначений п. 3.3.3 цього договору, а також у випадку невиконання умов, передбачених п. 4.3.6 цього договору.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
02.08.2007 року між Банком та ОСОБА_3 (далі - Відповідач 2, Поручитель) укладено договір поруки, яким передбачено, що остання поручилася перед Банком за належне виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають із Кредитного договору.
02.08.2007 року між Банком та ОСОБА_4 (далі - Відповідач 2, Поручитель) укладено договір поруки, яким передбачено, що останній поручився перед Банком за належне виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають із Кредитного договору.
02.08.2007 року між Банком та ОСОБА_5 (далі - Відповідач 2, Поручитель) укладено договір поруки, яким передбачено, що останній поручився перед Банком за належне виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають із Кредитного договору.
Оскільки Позичальником порушено умови Кредитного договору, а Поручителем добровільно не виконано взяті на себе зобов'язання, він повинні відповідати перед Банком разом з Позичальником як солідарний боржник, у тому ж обсязі що і останній.
Банк направив Позичальнику та Поручителям вимоги про усунення порушень та дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, однак порушення не усунуто, кошти не повернуто, а зобов'язання до цього часу не припинено.
В судове засідання представник позивача не з»явився, оскільки до початку судового засідання подав заяву в якій просить розглядати справу без його участі та вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання повторно не зявилися, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. А тому на підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит.
Банком своє договірне зобов'язання щодо надання кредиту виконано у повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 275 від 02.08.2007 р. із особистим підписом ОСОБА_2 про отримання коштів.
Умовами кредитного договору визначено, що позичальник повертає кредит, сплачує передбачені договором відсотки за користування кредитом та плату за управління кредитом шляхом сплати мінімально необхідного платежу, який складає 382,68 доларів США до 05 числа поточного місяця (пп. 3.3.2., 3.3.3 Кредитного договору).
02.08.2007 року між Банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 укладено договір поруки, яким передбачено, що поручителі поручилася перед Банком за належне виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають із Кредитного договору.
Стаття 526 ЦК України визначає, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.
Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
Направлені на адресу відповідачів листи щодо повернення боргу, останніми проігноровані та до сьогоднішнього дня борг не погашено.
Відповідно до ст. 36 Закону України Про Національний банк України офіційний курс гривні до іноземних валют установлюється НБУ. Валютні курси встановлюються Нацбанком за погодженням із Кабінетом Міністрів України.
Крім того, згідно з Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою НБУ від 12.11.2003р. №496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про коригування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.
Таким чином, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав уважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.
Крім того, кредитний договір між сторонами по даній справі про отримання позичальником кредиту в іноземній валюті не суперечить положенням ст. 524 ЦК України та умовам зазначеного договору, з якими під час укладання погодився ОСОБА_6 Відповідно до положень п.10 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012р. №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин передбачено, що згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а ст. 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 12 згаданої постанови передбачено, що у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 ст. 533 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 № 15-93 валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобовязань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України.
По справі встановлено, що банк як фінансова установа, мав право, дозвіл та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій. Наявність у банку індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій, не передбачено діючим законодавством, в т.ч. на час укладання між сторонами по справі кредитного договору від 16 квітня 2008року.
Крім того, як вже зазначалось, стягнення заборгованості, в т.ч. відсотків за користування кредитними коштами може відбуватись в іноземній валюті з дотриманням вимог Декрету КМУ Про систему валютного регулювання та валютного контролю від 19.02.1993р. №15-93.
Враховуючи вищевикладене надані суду письмові докази та їх належна правова оцінка вказують на наявність підстав для повного задоволення даного позову.
Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір в розмірі 3654,00грн.
На підставі ст. ст. 509, 512-516, 526, 543, 559, 626, 629, 1054 ЦК України, керуючись Декретом КМУ Про систему валютного регулювання та валютного контролю від 19.02.1993р. №15-93, ЗУ Про судовий збір, постановою Пленуму ВССУ від 30.03.2012р. №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, ст. ст. 8, 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 223, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра»в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір в розмірі 3654,00грн.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційному суду Черкаської області через суд першої інстанції на протязі 10 днів.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: ОСОБА_7