Справа №489/6278/15-ц 02.12.2015 02.12.2015 02.12.2015
Справа № 489/6278/15-ц
провадження № 22-ц/784/2834/15 Суддя першої інстанції: Губницький Д.Г.
Категорія 24 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 грудня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої Крамаренко Т.В.,

суддів Шолох З.Л., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» (надалі - МКП «Миколаївводоканал») про зобов'язання припинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У вересня 2015 року ОСОБА_3 звернувся з позовом, в якому просив зобов'язати МКП «Миколаївводоканал» припинити нарахування йому плати за нормами споживання встановленими рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26 червня 1998 року №385.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, яка належить до державного жилого фонду та є користувачем послуг водопостачання та водовідведення, які надає відповідач. У вказаній квартирі відсутній лічильник обліку води і МКП «Миколаїводоканал» нараховує плату за надані послуги, виходячи з норм, встановлених рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26 червня 1998 року №385 за постачання 9 куб. метрів холодної води та 8,85 куб. метрів водовідведення на одну особу.

Посилаючись на те, що норми споживання, які використовує відповідач не відповідають Методиці визначення нормативів питного водопостачання населення, затвердженій наказом Держжитлокомунгоспу України від 27 вересня 2005 року №148, яка використовується відповідно до Порядку розроблення норм та затвердження нормативів питного водопостачання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 25 серпня 2004 року №1107, позивач просив суд про задоволення позову.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу, представник відповідача просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» затвердження норм споживання житлово-комунальних послуг відноситься до повноважень органів місцевого самоврядування.

Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому законом порядку.

Згідно із ст. 29 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» порядок розроблення та затвердження нормативів питного водопостачання встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (надалі Правила) передбачено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства (пункти 21,22).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року №1107 затверджено «Порядок розроблення та затвердження нормативів питного водопостачання» (надалі - Порядок).

За змістом пунктів 4,5 Порядку нормативи питного водопостачання у конкретному населеному пункті розробляються на замовлення місцевих адміністрацій або органів місцевого самоврядування та затверджуються ними ж після відповідних узгоджень, з дотриманням певних умов конкретного населеного пункту та з урахуванням Методики визначення нормативів питного водопостачання населення, яка розробляється та затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що перегляд нормативів питного водопостачання здійснюється один раз на три роки, а у разі необхідності допускається їх достроковий перегляд.

Згідно п. 1. 4 Методики визначення нормативів питного водопостачання населення, затвердженої Наказом Держжитлокомунгоспу України від 27 вересня 2005 року №148, нормативи водопостачання, визначені за даною методикою, використовуються також для розрахунку та встановлення норм споживання питної води населенням в залежності від ступеню благоустрою житлових будинків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_3 проживає та зареєстрований в квартирі №32, розташованій в будинку №34 про вул. Олійника в м. Миколаєві, яка відноситься до державного житлового фонду та знаходиться у багатоквартирному будинку.

Позивач користується комунальними послугами з водопостачання та водовідведення, які йому надає відповідач, як виконавець вказаних послуг.

Багатоквартирний житловий будинок та квартира в якій проживає позивач лічильником обліку води не облаштовані.

За такого, МКП «Миколаївводоканал» нараховує позивачу плату за водопостачання та водовідведення згідно пунктів 21-22 Правил із розрахунку норм споживання, які встановлені рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26 червня 1998 року за № 385 із розрахунку водопостачання - 9 куб. метрів на одну особу в місяць, а водовідведення - 8,85 куб. метрів.

Зазначені норми споживання виконавчим комітетом Миколаївської міської ради не переглядались.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що хоча норми споживання, встановлені рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26 червня 1998 року №385, які не переглядалися не відповідають Методиці, проте підстави для застосування інших норм відсутні.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ніяким договором між позивачем та відповідачем не передбачено нарахування плати за нормами, встановленими виконавчим комітетом Миколаївської міської ради у 1998 році не заслуговують на увагу, оскільки таке нарахування здійснюється відповідно до положень вищевказаних норм законодавства.

За таких обставин, підстави для скасування рішення суду, ухваленого відповідно до вимог закону відсутні

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:

Судді: