Справа №489/2090/14-ц 07.12.2015 07.12.2015
Провадження №22-ц/784/2647/15
Єдиний унікальний номер 489/2090/14-ц
Номер провадження 22-ц/784/2647/15
Головуючий у 1 інстанції Румянцева Н.О.
Категорія 27 Доповідач Прокопчук Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі :

Головуючого Прокопчук Л.М.

Суддів Маляренко І.Б., Темнікової В.І.

Із секретарем судового засідання Богуславською О.М.

За участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_6 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 серпня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів, посилаючись на таке. 09 січня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4А.О. укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позивач надав, а відповідач отримав кошти в сумі 45300 дол. США, які відповідач зобовязався повертати щомісячно у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але не пізніше 05.01.2018 року зі сплатою 12,3% річних. Додатковою угодою №2 від 05.05.2008 року до кредитного договору було збільшено суму наданого кредиту до 77750 дол. США та збільшено розмір процентної ставки до 14 % річних, встановлено новий графік погашення кредиту. Додатковою угодою № 3 від 18.09.2009 року змінено строк сплати процентів та графік погашення кредиту. В забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника укладені договори поруки від 09.01.2007 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_6, за якими вони поручилися відповідати перед банком на взяті позичальником зобовязання в повному обсязі. Всупереч умовам кредитного договору позичальник не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам з лютого 2012 року. Позивач направив відповідачам вимоги від 30.12.2013 року про усунення порушень умов кредитного договору та сплату заборгованості за договором, однак відповідачі вимогу не виконали. Станом на 03.02.2014 року заборгованість за кредитним договором складає 59897,78 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 478762,95 грн., з яких 45472,31 дол. США заборгованість за кредитом, в тому числі 15572,43 дол. США прострочена заборгованість за кредитом, що еквівалентно 363460,17 грн., 12006,10 дол. США прострочена заборгованість за процентами, що еквівалентно 95965,24 грн., 1543,10 дол. США пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, що еквівалентно 12334,00 грн., 876,21 дол. США пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, що еквівалентно 7003,54 грн. Просив стягнути солідарно з ОСОБА_4А.О. та ОСОБА_2 та з ОСОБА_4А.О. та ОСОБА_6 зазначену суму заборгованості. (а.с. 2-3).

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 серпня 2014 року позов задоволений. Стягнуто солідарно з ОСОБА_7А.О., ОСОБА_2, ОСОБА_6 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитом 45472,31 дол. США , що еквівалентно 363460,17 грн., 12006,10 дол. США прострочена заборгованість за процентами, що еквівалентно 95965,24 грн., а всього 57478,47 дол. США, що еквівалентно 459425,41 грн., а також пеню в сумі 19337,54 грн.. Вирішено питання про судові витрати (а.с. 86-88).

В апеляційній скарзі на вказане рішення суду відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_2 порушують питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову до них. Вважають, що суд невірно застосував норми матеріального та процесуального права при вирішенні спору (а.с. 94-95).

В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржено.

Представник відповідача ОСОБА_2В ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи апеляційної скарги. Просила її задовольнити.

Представник позивача просила відмовити в задоволенні скарги.

Відповідач ОСОБА_4А.О. та відповідачка ОСОБА_6 в судове засідання не зявились. Про розгляд справи належно повідомлені.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду змінити за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_4А.О. відповідно до кредитного договору від 09.01.2007 року, укладеного з позивачем, отримав в кредит 45300 доларів США зі строком погашення до 05.01.2018 року з процентною ставкою 12, 3% річних. Додатковою угодою №2 від 05.05.2008 року до кредитного договору було збільшено суму наданого кредиту до 77750 доларів США та збільшено розмір процентної ставки до 14%, встановлено новий графік погашення кредиту. Додатковою угодою №3 від 18.09.2009 року змінено строк сплати процентів та графік погашення кредиту. В забезпечення виконання зобовязань між банком та ОСОБА_2 та між банком та ОСОБА_6 було укладено договори поруки від 09.01.2007 року та додаткові угоди до договорів поруки від 05.05.2008 року. Відповідач ОСОБА_4А.О. взяті на себе за кредитним договором зобовязання не виконує, з січня 2012 року. Розмір заборгованості за кредитним договором станом на 03.02.2014 року складає 59897,78 дол. США (а.с. 26, 30, 38-43). Задовольняючи позов, суд виходив з обґрунтованості та доведеності позову.

Зазначені обставини вірно встановлені судом першої інстанції, але встановивши їх та вирішуючи питання про стягнення заборгованості з поручителів, суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом пункту 1.3 договорів поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й позичальник, у тому числі за повернення основної суми боргу, процентів, комісій за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, зазначених у кредитному договорі.

Відповідно до пункту 1.4 договорів поруки відповідальність поручителя й боржника є солідарною.

При цьому умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою.

Пунктом 2.2 договорів поруки встановлено право кредитора у разі невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання.

Висновки суду першої інстанцій про наявність безумовних підстав для задоволення позову в межах заявлених позовних вимог, а саме стягнення солідарно з поручителів суму заборгованості за кредитним договором, у цьому разі не узгоджуються з вимогами статті 554 ЦК України та умовами договорів поруки.

Норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого.

У справі, яка розглядається, предметом спору є різні самостійні договори поруки, за якими кожен із поручителів поручився відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарні боржники. Також умовами договорів поруки передбачено право кредитора пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя.

Ураховуючи викладене, а також те, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлена солідарна відповідальність поручителів, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України відсутні. (ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ, Постанова Верховний Суд|Судова палата у цивільних справах Верховного Суду, від 24.06.2015, № 6-255цс 15; Постанова Верховний Суд|Судова палата у цивільних справах Верховного Суду, від 25.11.2015, № 6-172цс15)

Тому рішення суду слід змінити, стягнувши солідарно з позичальника та кожного поручителя окремо суму заборгованості.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

За частиною першою статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Отже, виходячи з аналізу зазначеної правової норми порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо (Постанова Верховний Суд|Судова палата у цивільних справах Верховного Суду, від 24.06.2015, № 6-701цс15)

Відповідно до п. 2.1 договорів поруки, укладених з кожним поручителем кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору (шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін.

Після укладання додаткової угоди №2 від 05 травня 2008 року до кредитного договору, яким було збільшено суму наданого кредиту до 77750,00 дол. США та збільшено розмір процентної ставки до 14%, встановлено новий графік погашення кредиту (а.с. 21), з кожним поручителем була укладена додаткова угода про внесені зміни (а.с.28-29,32-33). Апелянти не посилаються в апеляційній скарзі на те, що внесені зміни відбулися без їхньої згоди.

Додатковою угодою №3 від18 вересня 2009 року сторони основного договору змінили строк сплати процентів (раніше був встановлений строк з 01 по 10 число включно кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти, а відповідно до внесених змін з 1 по 25 число включно кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти) (а.с.11, 22). Зазначені зміни внесені до договору без згоди поручителів. Посилання апелянтів на те, що внесення вказаних змін збільшують обсяг відповідальності поручителів безпідставне, оскільки належних доказів з цього приводу ними не надано.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Зі справи вбачається, що п.3.1 договорів поруки встановлено строк їх до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором.

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язань за кредитним договором позивач 09 січня 2014 року предявив вимогу до боржника і поручителів про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів, що відповідає вимогам частини другої статті 1050 ЦК України та пункту 5.5 кредитного договору.

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання.

У разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Як свідчать матеріали справи, позивач пред'явив позов до відповідача та поручителів у лютому 2014 року, тобто у шестимісячний строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, тому цей строк банком не пропущено, а порука не припинена.

Доводи скарги щодо того, що порука є припиненою, оскільки боржник почав порушувати строки сплати чергових платежів за кредитним договором ще з травня 2008 року, а останнє погашення заборгованості за кредитним договором боржник здійснив 28.12.2011 року, і при цьому банк не предявив вимоги до поручителів протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором, не заслуговують на увагу за наведених вище підстав.

Враховуючи викладене, рішення суду відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України слід змінити, частково задовольнивши апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 303, 309, 316 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 серпня 2014 року змінити в частині стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» з ОСОБА_4 ОСОБА_5 солідарно з ОСОБА_8 заборгованість за кредитним договором № 0 у розмірі 57478 (пятдесят сім тисяч чотириста сімдесят вісім) доларів США 47 центів, що еквівалентно 459425 (чотириста пятдесят девять тисяч чотириста двадцять пять) грн. 41 коп., в тому числі заборгованість за кредитом 45472 (сорок пять тисяч чотириста сімдесят два) долари 31 центів США, що еквівалентно 363460 (триста шістдесят три тисячі чотириста шістдесят) грн. 17 коп., простроченої заборгованості по процентам 12006 (дванадцять тисяч шість) доларів 16 центів США, що еквівалентно 95965 (девяносто пять тисяч девятсот шістдесят пять) грн.24 коп., а також пеню в сумі 19337 (девятнадцять тисяч триста тридцять сім) грн. 54 коп.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» з ОСОБА_4 ОСОБА_5 солідарно з ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором № 0 у розмірі 57478 (пятдесят сім тисяч чотириста сімдесят вісім) доларів США 47 центів, що еквівалентно 459425 (чотириста пятдесят девять тисяч чотириста двадцять пять) грн. 41 коп., в тому числі заборгованість за кредитом 45472 (сорок пять тисяч чотириста сімдесят два) долари 31 центів США, що еквівалентно 363460 (триста шістдесят три тисячі чотириста шістдесят) грн. 17 коп., простроченої заборгованості по процентам 12006 (дванадцять тисяч шість) доларів 16 центів США, що еквівалентно 95965 (девяносто пять тисяч девятсот шістдесят пять) грн. 24 коп., а також пеню в сумі 19337 (девятнадцять тисяч триста тридцять сім) грн. 54 коп.

В частині стягнення судового збору рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на нього може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді