АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/741/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3855/15Головуючий у 1-й інстанції Кравець С. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Чічіля В.А.,

Суддів: Мартєва С.Ю., Хіль Л.М.,

За участі секретаря Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2015 року по справі за позовом Машівської центральної районної лікарні до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, Машівська селищна рада та третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Машівська райдержадміністрація, про примусове виселення з гуртожитку, визнання недійсним ордеру та відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року Машівська центральна районна лікарня звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним ордер № 3 від 01 березня 2013 року, виданий ОСОБА_4 на право зайняття кімнати № 3 в гуртожитку для медичних працівників Машівської центральної лікарні, примусово виселити ОСОБА_2 з кімнати № 3, що знаходиться в гуртожитку для медичних працівників Машівської ЦРЛ за адресою смт. Машівка, вул. Леніна, 112-б та стягнути з відповідача на користь Машівської центральної районної лікарні компенсацію за заподіяну матеріальну шкоду в сумі 3965,80 грн., компенсувати судові витрати в розмірі 730,80 грн.

В обґрунтування позову, посилалася на те, що ОСОБА_2 у звязку з розподілом та направленням на роботу в іншу місцевість було надано кімнату № 4 в гуртожитку, що знаходиться за адресою смт. Машівка, вул. Леніна,112-б. В послідуючому, відповідачу було надано кімнату № 3 в гуртожитку для поліпшення житлових умов на час доки кімната не знадобиться для заселення іншим працівником, в разі такої необхідності ОСОБА_2 зобовязана її звільнити. На даний час виникла необхідність в наданні житла іншому працівникові Машівської ЦРЛ. У звязку з цим відповідача неодноразово попереджали в усній та письмові формі, що потрібно звільнити кімнату № 3, однак вона добровільно не виселяється. Договір про право тимчасового проживання в гуртожитку для медичних працівників Машівської ЦРЛ між сторонами укладався терміном з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, а на 2015 рік укладений не був, а тому і проживати в гуртожитку відповідачка не може. Крім того, відповідач має заборгованість за отримані та не сплачені комунальні послуги в розмірі 3965,80 грн., які сплачує Машівська ЦРЛ.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2015 року позов Машівської центральної районної лікарні до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, Машівська селищна рада та третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Машівська райдержадміністрація, про примусове виселення з гуртожитку, визнання недійсним ордеру та відшкодування матеріальної шкоди задоволено частково.

Виселено ОСОБА_2 з кімнати № 3, що знаходиться в гуртожитку для медичних працівників Машівської ЦРЛ за адресою: смт Машівка, вул. Леніна, 112 - б, Машівського району, Полтавської області.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Машівської центральної районної лікарні витрати за комунальні послуги за користування кімнатами № 3 та 4 в гуртожитку по вул. Леніна, 112 - б в смт. Машівка, Машівського району, Полтавської області за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2015 року в розмірі 3965, 80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Машівської центральної районної лікарні сплачений судовий збір в розмірі 487, 20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, яка посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 12 липня 2012 року в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області зареєстровано Декларацію про готовність обєкта до експлуатації за замовленням Машівської ЦРЛ щодо реконструкції частини нежитлового будинку під гуртожиток для медичних працівників Машівської ЦРЛ в смт. Машівка по вул. Леніна, 112.

01 листопада 2012 року головним лікарем Машівської ЦРЛ затверджено Положення про гуртожиток для медичних працівників Машівської ЦРЛ.

Згідно рішення Машівської районної ради Полтавської області № 222 від 25.12.2012 року, районна рада вирішила головному лікарю Машівської ЦРЛ прийняти з постановкою на баланс основних засобів Машівської ЦРЛ частину приміщення в смт. Машівка, вул. Леніна, 112-б, як гуртожиток для медичних працівників.

У звязку з розподілом та направленням на роботу в іншу місцевість, ОСОБА_2 було надано кімнату № 4 в гуртожитку для медичних працівників Машівської ЦРЛ.

20 лютого 2013 року Гехт (ОСОБА_2). В.В. звернулася до головного лікаря Машівської ЦРЛ з заявою про збільшення житлової площі для проживання в гуртожитку для медичних працівників Машівської ЦРЛ для поліпшення житлових умов.

Відповідно до протоколу засідання трудового колективу Машівської ЦРЛ від 01 березня 2013 року, ОСОБА_4 було надано житлову кімнату № 3 у гуртожитку для медичних працівників, для поліпшення житлових умов, до того часу доки не зявиться необхідність заселення в дану кімнату працівника Машівської ЦРЛ. В разі настання такої необхідності ОСОБА_4 зобовязана звільнити в 10-ти денний термін дану кімнату. Видано ордер ОСОБА_4 на право зайняття кімнати № 3.

01 січня 2014 року між Машівською ЦРЛ та ОСОБА_2 було укладено договір , відповідно до якого лікарня передала, а мешканець прийняв під особисту і матеріальну відповідальність на період тимчасового проживання дві кімнати № 4 та № 3 в гуртожитку і користуванням усіма видами комунально - побутових послуг. Строк договору з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року.

Відповідно до п.2.6 даного договору, відповідач зобовязується сплачувати (відшкодовувати лікарні) комунальні послуги за звітний місяць до 10 числа наступного місяця.

З наданих позивачем документів вбачається, що між Машівською ЦРЛ та відповідними організаціями протягом 2013-2015 років укладені договори про відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води, про закупівлю робіт та послуг з Машівським ЖКГ, про надання комунальних послуг з водопостачання та водовідведення. При цьому за отримання тепла для гуртожитку визначено значно меншу вартість до оплати ніж для інших приміщень.

З рахунків про оплату вбачається, що Машівська ЦРЛ здійснює оплату вказаних послуг в т.ч. тих, які надаються гуртожитку .

Згідно направленої відповідачу претензії від 02.06.2015 року ОСОБА_2 має заборгованість за комунальні послуги в кімнатах № 3, 4 з січня по травень 2015 року в розмірі 3840, 47 грн.

Відповідно до витягу з наказу № 191-к від 28.12.2012 року вбачається, що лікаря-педіатра ОСОБА_4 звільнено з займаної посади по переводу до Машівського Центру первинної медико-санітарної допомоги з 31 грудня 2012 року згідно п.5 ст. 36 КЗпП .

В той час, відповідно до п.23 розділу VІ «Положення про гуртожиток для медичних працівників Машівської ЦРЛ», працівники ЦРЛ, які поселилися в гуртожиток, можуть бути виселені без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину, а також особи, які припинили роботу в ЦРЛ з інших підстав.

16 січня 2015 року Машівська ЦРЛ направляла відповідачу претензію щодо звільнення кімнати № 3, з тих підстав, що на даний момент виникла необхідність заселення до гуртожитку лікаря-терапевта ОСОБА_5, яка є особою переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО та яка працевлаштована в Машівській ЦРЛ.

02.06.2015 року на засіданні адміністрації Машівської ЦРЛ прийнято рішення про визнання ордеру № 3 недійсним та підтримано кандидатуру для заселення в гуртожиток у кімнату № 3, яку займає ОСОБА_2, лікаря-хірурга, онколога ОСОБА_3, кімнату №4 в гуртожитку залишено в користуванні ОСОБА_2

Згідно наказу № 156а від 02 червня 2015 року ОСОБА_3 надано кімнату № 3 для проживання в гуртожитку для медичних працівників Машівської ЦРЛ. Ордер на право зайняття кімнати в гуртожитку для медичних працівників № 3 від 01 березня 2013 року визнано недійсним.

Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» указав, що, вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, судам слід з'ясовувати, крім інших питань, і питання щодо видачі відповідно до Примірного положення ордера на зайняття жилої площі в гуртожитку.

Згідно із ч. 2 ст. 128, ст. 129 ЖК УРСР, п.п. 9,10, 11 положення про гуртожиток для медичних працівників Машівської ЦРЛ на підставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Згідно із ч.ч. 2,3 ст. 132 ЖК України працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку у зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб,які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у ст. 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 поселилася в гуртожиток у зв'язку з призначенням її на посаду лікаря в Машівській ЦРЛ, але в послідуючому була переведена на роботу згідно п.5 ст.36 КЗпП до Машівського Центру первинної медико-санітарної допомоги, тобто у зв'язку з реорганізацією лікарні, що не є звільненням за власним бажанням, а тому право користування кімнатою № 4 позивачкою з цих підстав збереглося.

Однак, враховуючи те, що ОСОБА_2 надавалась кімната № 3 в гуртожитку для тимчасового поліпшення житлових умов, з умовою звільнення кімнати, коли буде в цьому потреба, крім того, на час звернення лікарні до ОСОБА_2 про звільнення кімнати, остання вже не була працівником Машівської ЦРЛ, то позовні вимоги в частині виселення відповідача з кімнати № 3 гуртожитку для медичних працівників Машівської ЦРЛ підлягають задоволенню, як вірно зазначив районний суд.

Також, районний суд вірно виходив з того, що дія ордеру на вселення в кімнату № 3 ОСОБА_2 закінчилась 31 грудня 2014 року, із закінченням строку дії договору про право тимчасового проживання в гуртожитку для медичних працівників Машівської ЦРЛ, тому законних підстав для визнання його недійсним не вбачається.

Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Встановлено, що відповідачу був виданий спеціальний ордер на право проживання в кімнаті № 3 та 4 гуртожитку. Починаючи з січня 2015 року відповідач не оплачувала комунальні послуги, тому утворилась заборгованість в розмірі 3840, 47 грн.

Відповідно до п. 15 Положення про гуртожиток для медичних працівників Машівської ЦРЛ громадяни, які проживають у гуртожитку, зобовязані своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Однак, відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують спеціально уповноважені центральні органи виконавчої влади; друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Так, Машівська ЦРЛ не надала відповідних документів, які б підтверджували вірність розрахунку, саме за якими тарифами відбувалося нарахування заборгованості. Вірність суми не підтверджена.

Посилання в апеляційній скарзі, що між ОСОБА_2 та лікарнею не укладались договори про оплату комунальних послуг не заслуговують на увагу, оскільки договором про право тимчасового проживання в гуртожитку для медичних працівників Машівської ЦРЛ передбачено обовязок ОСОБА_2 сплачувати (відшкодовувати лікарні) комунальні послуги. Договір був підписаний сторонами у 2-х екземплярах. Тому ОСОБА_2 є споживачем комунальних послуг, оскільки досі проживає в гуртожитку.

Отже, суд першої інстанції повинен був зясувати вірність нарахованої суми заборгованості.

За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення витрат за комунальні послуги та ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п. 1,2 ч.1 ст.309, ст.ст. 316,317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2015 року скасувати в частині стягнення витрат за комунальні послуги за користування кімнатами № 3 та 4 в гуртожитку по вул. Леніна, 112 - б в смт. Машівка, Машівського району, Полтавської області за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2015 року в розмірі 3965, 80 грн., та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий по справі: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_6

/підпис/ ОСОБА_7

З оригіналом згідно: В.ОСОБА_8