Справа № 676/3823/14-ц
Номер провадження 2/676/26/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» грудня 2015 року Кам'янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої судді - Швець О. Д.

при секретарі - Бандура І.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Антонюка І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кам'янець-Подільському справу за позовом ОСОБА_1 до ТзДВ «Кам?янець-Подільський електромеханічний завод» про стягнення індексації заробітної плати ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТзДВ «Кам?янець-Подільський електромеханічний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, індексації в зв»язку з інфляції та компенсації втрати частини заробітної плати у зв»язку із порушенням строків її виплати. В суді, зменшивши позовні вимоги вказує, що працював на ТзДВ «К-ПЕМЗ» з 30.12.1974 року по 30.11.2002 року. Наказом по підприємству № 201 від 21.09.1998 року його було призначено начальником технічно-інспекційної групи заводу з коефіцієнтом по заробітній платі 2,03 з 22.09.1982 року. Заробітна плати за жовтень місяць 1998 року складала 324,98 грн, що підтверджується довідкою № 580/12 від 14.09.06 року. Всупереч вимогам ст.. 33 Закону України «Про оплату праці» відповідач не проводив індексацію заробітної плати, за період з 01.10.1998 року по 31.12.1999 року не виплатив індексацію в розмірі 54,90 грн, яку просить стягнути..

В суді позивач та його представник позов підтримали, просять задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечив проти його задоволення з тих підстав, що відповідно до ст..15 Закону України «Про оплату праці» підприємство самостійно розробляє форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних виплат, з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством та Галузевою угодою. Відповідно до Галузевої угоди на 1998 рік п.5.1.5 оклади керівників і спеціалістів встановлювались коефіцієнтами міжпосадових співвідношень від посадового окладу техніка. Мінімальний посадовий оклад техніка по Галузевій угоді на 1998 рік встановлювався на рівні не нижчому за тарифну ставку робітника третього кваліфікаційного розряду п.5.1.4 та додатку № 1 Угоди (82,80 х 1,35 = 112грн) де 82,80 - тарифна ставка робітника першого розряду, 1,35 - між розрядний коефіцієнт для встановлення тарифних ставок від тарифної ставки першого розряду, 112 - тарифна ставка робітника третього кваліфікаційного розрядку, від якої розраховувались посадові оклади. Наказом по заводу № 201 від 21.09.1998 року ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника технічно-інспекційної групи заводу з коефіцієнтом по заробітній платі 2,0. При його коефіцієнті 2,0 згідно Галузевої угоди зарплата за жовтень 1998 року мала б складати 112 х 2 = 224 грн. Але згідно діючої на заводі системи зарплата Ганзюка за жовтень 1998 року склала 324,58 грн ( 135,24 х 2 х 1,2), де 135,24 х 2 = 270,48 грн основна середня зарплата згідно особистого коефіцієнта ОСОБА_1, 135,24 грн основна середня зарплата основних робочих по заводу від якої розраховується по особистих коефіцієнтах зарплата спеціалістам згідно Положення, діючого на заводі, 1,2 - коефіцієнт підвищення фактично нарахованої заробітної плати, встановлений генеральним директором заводу для індексації за жовтень ( згідно наказу по заводу № 127 від 26.05.1998 року). Так як зарплата ОСОБА_1 за період з жовтня 1998 року по листопад 2002 року перевищувала межу малозабезпеченості, індексація його зарплати не повинна була проводитись. Але згідно наказу генерального директора № 127 від 26.05.1998 року зарплата працівникам збільшувалась щомісячно в рахунок можливої індексації і індексація нараховувалась. Оскільки за період з жовтня 1998 року по листопад 2002 року Ганзюку нараховано і виплачено індексації 886,11 грн просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи у їх сукупності судом встановлено наступне.

Згідно ст.. 94 КЗпПУ, ст. 1 Закону України «Про оплату праці»заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Статтею 2 цього ж Закону визначено, що основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оплату праці»в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Статтею 34 вищевказаного Закону передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Судом встановлено, що позивач працював на Кам»янець-Подільському електромеханічному заводі з 30.12.1974 року.

Наказом по підприємству № 201 від 21.09.1998 року був призначений начальником технічно-інспекційної групи заводу з коефіцієнтом по заробітній платі 2,0. Наказом № 157-к від 02 грудня 2002 року ОСОБА_1 звільнений з посади з 30 листопада 2002 року по переводу в ПП «ПУЛЬС».

Згідно ст.. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» з наступними змінами індексація - встановлений законами та іншими

нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів громадян, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати їм подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямована на підтримання купівельної спроможності їх грошових доходів.

Для індексації грошових доходів населення використовується індекс споживчих цін і тарифів на товари та послуги. Спостереження за зміною цін на споживчі товари і послуги та обчислення індексу споживчих цін здійснюється органами державної статистики. Індекс споживчих цін обчислюється на підставі статистичних спостережень за зміною цін у роздрібній торгівлі, на ринках тощо і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях(ст.. 2 Закону).

Індексації підлягають грошові доходи громадян, що одержуються ними в гривнях на території України і не мають разового характеру (ст.. 3 Закону).

Індексація провадиться, якщо індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків (величина порога індексації). Обчислення індексу споживчих цін для здійснення подальшої індексації грошових доходів громадян починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків (ст.. 4 Закону)..

Індексації підлягають грошові доходи громадян у межах трикратної величини вартості межі малозабезпеченості. Повній індексації підлягають доходи в межах величини вартості межі малозабезпеченості. Якщо доход перевищує величину вартості межі малозабезпеченості, то його частина у межах подвійної величини вартості межі малозабезпеченості індексується у розмірі 80 відсотків, наступна частина доходу у межах величини вартості межі малозабезпеченості - у розмірі 70 відсотків. Частина грошового доходу, що перевищує трикратну величину вартості межі малозабезпеченості, індексації не підлягає.

Порядок проведення індексації грошових доходів громадян визначається Кабінетом Міністрів України згідно із законодавством(ст.. 5 Закону).

Підприємства, установи та організації, що перебувають на господарському розрахунку, підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів з дотриманням діючих співвідношень в оплаті праці (ст.. 6 Закону)..

У відповідності до Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою КМУ від 07.05.1998 року № 663 індексації підлягають грошові доходи, які одержують громадяни у гривнях на території України і не мають разового характеру - оплата праці ( п.2 Порядку).

Індексації підлягають грошові доходи громадян у межах трикратної величини вартості межі малозабезпеченості. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат добутку доходу, що підлягає індексації, та величини приросту індексу споживчих цін, зменшеного на величину порогу індексації та поділеного на 100 відсотків ( п.4 Порядку).

Постановою КМУ від 21.12.1998 року № 2034 до Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою № 663 внесено відповідні зміни : п. 1 - індексації підлягають грошові доходи громадян, які не перевищують величину вартості межі малозабезпеченості; п.2 - сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат добутку доходу, що підлягає індексації, та виличини приросту індексу споживчих цін, зменшеного на величину порогу індексації та поділеного на 100%.

Законом України «Про встановлення величини вартості межі малозабезпеченості та розміру мінімальної заробітної плати на 1999 рік» установлена величина вартості межі малозабезпеченості на перший квартал 1999 року в розмірі 90,7 гривні.і.

Законом України від 15 вересня 1999 року «Про внесення зміни до Закону України "Про встановлення величини вартості межі малозабезпеченості та розміру мінімальної заробітної плати на 1999 рік" внесені зміни до Закону України "Про встановлення величини вартості межі малозабезпеченості та розміру мінімальної заробітної плати на 1999 рік" виклавши статтю 1 у такій редакції: "Стаття 1. Установити величину вартості межі малозабезпеченості на перше півріччя 1999 року в розмірі 90,7 гривні, на друге півріччя 1999 року в розмірі 118, 3 гривні".

Як вбачається з висновку експерта № 1009/14-22 від 30.12.2014 року за результатами проведення судово-економічної експертизи, згідно відомостей нарахування заробітної плати по Кам»янець-Подільському електромеханічному заводу за період з листопада 1998 року по листопад 2002 року нарахування індексації ОСОБА_1 не проводилось. У відповідності до Порядку індексації грошових доходів громадян із змінами, внесеними постановою КМУ № 2034 від 21.12.1998 року індексації підлягали грошові доходи громадян, які не перевищували встановленої вартісної велични межі малозабезпеченості ( з січня 1998 р 73.70 грн, з січня 1999 р - 90.70 грн, з жовтня 1999 року - 118,30 грн). При цьому грошовий дохід разом із сумою індексації не мав перевищувати величину межі малозабезпеченості. Тобто грошові доходи громадян, які були більшими за таку межу малозабезпеченості, згідно з чинним на той час законодавством індексації не підлягали.

Як вбачається з довідки № 580/12 від 14.09.2006 р заробітна плата ОСОБА_1 в період 1998 - листопад 2002 року була більша ніж величина межі малозабезпеченості, тому підстав для її індексування не було.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Заперечення позивача на спростовують висновків експерта.

За таких обставин суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст..213, 215 ЦПК України на підставі ст..33 Закону України «Про оплату праці», Закону України«Про встановлення величини вартості межі малозабезпеченості та розміру мінімальної заробітної плати на 1999 рік», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» , суд-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позову про стягнення індексації заробітної плати - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Кам»янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги в 10- денний строк з дня проголошення рішення, а якщо особи не були присутні під час проголошення рішення, то протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д