Номер провадження: 22-ц/785/6739/15
Головуючий у першій інстанції Бобровська І. В.
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді Панасенкова В.О.

суддів: Парапана В.Ф.

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 серпня 2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

07 квітня 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» звернулося до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 18 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», після зміни назви Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (далі - Банком) та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір «Автопакет» № ОД11/10/2007/840-К/229, за яким позичальнику було передано грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 28000,00 дол. США на строк до 17 жовтня 2022 року із сплатою 14,49 відсотків річних за користування кредитними коштами з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно згідно Графіку. Одночасно в забезпечення зобов'язань за кредитним договором між Банком та позичальником, відповідачем ОСОБА_4, був укладений договір іпотеки, за яким позичальник передав в іпотеку Банку нерухоме майно: житловий будинок АДРЕСА_1, а також між Банком та відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_3 були укладені окремі договору поруки, за якими поручителі зобов'язалися відповідати перед Банком солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. У порушення умов кредитного договору позичальник та поручителі не виконують зобов'язання за кредитним договором. Станом на 07 березня 2014 року заборгованість за кредитним договором становить 29006,83 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 272313,22 грн., в тому числі: за тілом кредиту - 23520,20 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 220805,29 грн., за відсотками за користування кредитом - 1770,15 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 16617,99 грн., пеня за прострочення сплати кредиту -735,88 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 6908,37 грн., за комісією - 180,60 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 1695,45 грн., штраф за порушення виконання умов договору 2800,00 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 26286,12 грн.

Посилаючись на ці обставини, та на ст. ст. 525, 526, 553-554, 590, 1050, 1054 ЦК України, позивач, ПАТ КБ «Надра», просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 29006,83 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 272313,22 грн., в тому числі: за тілом кредиту - 23520,20 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 220805,29 грн., за відсотками за користування кредитом - за відсотками за користування кредитом - 1770,15 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 16617,99 грн., пеня за прострочення сплати кредиту -735,88 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 6908,37 грн., за комісією - 180,60 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 1695,45 грн., штраф за порушення виконання умов договору 2800,00 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 26286,12 грн. та стягнути судовий збір в сумі 2723,13 грн. в рівних частках (а.с. 2-6).

Справа розглянута за відсутністю відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Рішенням суду першої інстанції позов Банка задоволено. Суд стягнув солідарно з відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 29006,83 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 272313,22 грн., в тому числі: за тілом кредиту - 23520,20 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 220805,29 грн., за відсотками за користування кредитом - 920,38 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 8543,24 грн., пеня за прострочення сплати кредиту - 1770,15 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 16617,99 грн., пеня за прострочення сплати кредиту -735,88 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 6908,37 грн., за комісією - 180,60 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 1695,45 грн., штраф за порушення виконання умов договору 2800,00 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 26286,12 грн. та стягнути судовий збір в сумі 2723,13 грн. в рівних частках (а.с. 102-104).

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з неї як поручителя скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову до неї, мотивуючи тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального і матеріального права, а саме, при визначенні розміру заборгованості за кредитним договором не враховано, що згідно із квитанцією 96327782 від 15 серпня 2013 року повернуто банку 11857,38 грн., по квитанції №96321182 від 15 серпня 2013 року - 79226,62 грн. та не застосована ч. 4 ст. 559 ЦК України щодо припинення договору поруки (а.с. 139-144).

Сторони у справі не з'явилися в судове засідання на 05 листопада 2015 року та на 10 грудня 2015 року, викликались в суд належним чином. 04 листопада 2015 року представник відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_8, звернулась до апеляційного суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, призначеного на 05 листопада 2015 року, у зв'язку з хворобою, розгляд справи був відкладений на 10 грудня 2015 року. 09 грудня 2015 року представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_8, знов звернулась до апеляційного суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою відповідача ОСОБА_4 Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів вважає, що законних підстав для його задоволення немає, оскільки, по-перше, не доведено належним чином поважність причини неявки в суд відповідача ОСОБА_4, по-друге, відповідачі і їх представник зловживають своїми правами й затягують розгляд справи.

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України у даному випадку їх неявка в суд не перешкоджає розглядові справи і не порушує право на доступ до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідачки задоволенню підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Рішення суду першої інстанції перевіряється в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_3

Статтею 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його укладення стають однаково обов'язковими для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Як зазначено у частинах 1 та 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 жовтня 2007 року між Банком та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір «Автопакет» № ОД11/10/2007/840-К/229, за яким позичальнику було передано грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 28000,00 дол. США на строк до 17 жовтня 2022 року із сплатою 14,49 відсотків річних за користування кредитними коштами з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно згідно Графіку (а.с. 16-19).

Одночасно в забезпечення зобов'язань за кредитним договором між Банком та позичальником, відповідачем ОСОБА_4, був укладений договір іпотеки, за яким позичальник передав в іпотеку Банку нерухоме майно: житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 20-24), а також

між Банком та відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_3 були укладені окремі договору поруки, за якими поручителі зобов'язалися відповідати перед Банком солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором (а.с. 25-26, 27-28).

Банк виконав умови кредитного договору та передав відповідачу ОСОБА_4 кредит в розмірі 28000 дол. США, про що свідчить заявка на видачу готівки від 18 жовтня 2007 року (а.с. 29), але в порушення умов кредитного договору позичальник не виконує зобов'язання за кредитним договором - з 07 вересня 2013 року не сплачує періодичні платежі за кредитним договором (а.с. 14).

20 березня 2014 року Банком направлена боржнику ОСОБА_4 та поручителям ОСОБА_5, ОСОБА_3 вимоги від 19 березня 2014 року про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, які були залишені без задоволення (а.с. 32,33,34).

Станом на 07 березня 2014 року заборгованість за кредитним договором становить 29006,83 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 272313,22 грн., в тому числі: за тілом кредиту - 23520,20 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 220805,29 грн., за відсотками за користування кредитом - 1770,15 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 16617,99 грн., пеня за прострочення сплати кредиту за період з 07 березня 2013 року по 06 березня 2014 року - 735,88 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 6908,37 грн., за комісією - 180,60 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 1695,45 грн., штраф за порушення виконання умов договору 2800,00 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 26286,12 грн. (а.с. 14-15).

За таких обставин, вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позичальник, відповідач ОСОБА_4, та поручителі, відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не виконали взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та договорами поруки в сумі, строки та на умовах, що передбачені вказаними договорами.

Однак колегія суддів вважає, що, стягуючи заборгованість за кредитного договором з поручителів в солідарному порядку, суд першої інстанції не звернув уваги на положення ч. 3 ст. 554 ЦК України.

Так, відповідно до частини третьої статті 554 ЦК України особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається з договорів поруки, відповідачі не давали поруку за виконання кредитного договору спільно, а кожний поручитель поручився за боржника за окремими договорами поруки, які не передбачать солідарної відповідальності поручителів між собою.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що у даному випадку між поручителями укладені кілько договорів поруки на виконання одного й того ж основного зобов'язання, тому між ними не виникає солідарної відповідальності між собою й кожний поручитель відповідає перед кредитором у том же обсязі, що і боржник окремо.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 17 грудня 2014 року у справі за №6-185цс14, яка у відповідності до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Отже, резолютивну частину рішення суду першої інстанції необхідно викласти в наступній редакції:

"Стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 29006,83 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 272313,22 грн., в тому числі: за тілом кредиту - 23520,20 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 220805,29 грн., за відсотками за користування кредитом - 1770,15 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 16617,99 грн., пеня за прострочення сплати кредиту за період з 07 березня 2013 року по 06 березня 2014 року - 735,88 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 6908,37 грн., за комісією - 180,60 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 1695,45 грн., штраф за порушення виконання умов договору 2800,00 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 26286,12 грн.

Стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 29006,83 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 272313,22 грн., в тому числі: за тілом кредиту - 23520,20 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 220805,29 грн., за відсотками за користування кредитом - 1770,15 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 16617,99 грн., пеня за прострочення сплати кредиту за період з 07 березня 2013 року по 06 березня 2014 року - 735,88 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 6908,37 грн., за комісією - 180,60 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 1695,45 грн., штраф за порушення виконання умов договору 2800,00 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 26286,12 грн.

Загальна сума заборгованості відповідача ОСОБА_4 за кредитним договором № ОД11/10/2007/840-К/229 від 18 жовтня 2007 року становить 29006,83 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 272313,22 грн."

Доводи наведені, в апеляційній скарзі відповідачки ОСОБА_3, про те, що рішення суду не відповідає вимогам закону, оскільки розмір заборгованості за кредитними договорами не доведений, не приймаються до уваги за таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу відповідачка ОСОБА_3 повинна була довести в судовому засіданні обставини, на які посилалася як на заперечення проти позову, а саме, на недоведеність розміру заборгованості за кредитним договором, але до апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_3 не надано ніяких доказів, які спростовують висновки суду першої інстанції, тому ці обставини є не доведеними.

Доводи наведені, в апеляційній скарзі відповідачки ОСОБА_3, про те, що рішення суду не відповідає вимогам закону, оскільки судом не враховано, що боржник припинив сплату чергового платежу за кредитом 07 вересня 2013 року, а звернувся Банк з позовом 07 квітня 2014 року тому договір поруки припинив свою дію, не приймаються до уваги за таких підстав.

Порука є видом забезпечення виконання зобов'язання (ч. 1 ст. 546 ЦК України), за своєю правовою природою договір поруки має додатковий (акцесорний) характер відносно основного зобов'язання, істотними умовами його укладання є визначення характеру та обсягу відповідальності поручителя й підстави припинення цього зобов'язання, які передбачені статтею 559 ЦК України.

У пункті 24 постанови №5 Пленуму «Про практику розгляду судами законодавства про вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково..

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Аналіз зазначеної норми права та роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів, оскільки кредитний договір укладено до 17 жовтня 2022 року.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів України.

Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні ч. 4 ст. 559 ЦК України в постанові від 13 лютого 2013 року у справі 6-3цс13 Верховний Суд України висловив таку правову позицію: «відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Договорами поруки встановлено строк її припинення - після закінчення трьох років, починаючи від останнього дня, передбаченого для виконання зобов'язань за договором кредиту, а тому оскільки кредитним договором установлено дію цього договору до 24 червня 2009 року, то днем настання строку виконання основного зобов'язання, з якого починається відлік трирічного строку для пред'явлення кредитором вимоги до поручителів, буде - 25 червня 2009 року, а припинення поруки відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України - 25 червня 2012 року».

Аналогічні висновки висловлені Верховним Судом України у постанові від 21 травня 2012 року у справі №6-цс 11, у постанові від 21 травня 2012 року № 6-48цс 11, у постанові від 23 травня 2012 року у справі 6-33цс12.

У п. 1.1 договору поруки від 18 жовтня 2007 рок, укладеному з відповідачкою ОСОБА_3, зазначено, що згідно з цим договором поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору від 18 жовтня 2007 року повернути до 17 жовтня 2022 року кредит в сумі 28000 дол. США (а.с. 27).

Таким чином, вказаний договір поруки встановлює строк припинення договору поруки - 17 жовтня 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК Украйни під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Інших правових доводів апеляційні скарги не містять.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Отже, законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_3 немає.

Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 1 ст. 6 та ст. 13 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального судочинства.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів вважає, що, незважаючи на те, що рішення суду першої інстанції оскаржено лише відповідачкою ОСОБА_3 захисту підлягають й права іншої відповідачки - ОСОБА_5, тому необхідно змінити рішення суду й до іншого поручителя.

Не застосування судом першої інстанції положення ч. 3 ст. 554 ЦК України, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором з кожного поручителя окремо.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 серпня 2014 року змінити й ухвалити нове рішення.

Резолютивну частину рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 серпня 2014 року викласти в наступній редакції:

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Гаївка Роздільнянського району Одеської області, реєстраційний номер облікової карки платника податків: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки селища Казанське Казахстан, реєстраційний номер облікової карки платника податків: НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», , зареєстроване місце знаходження: 04653, м. Київ, вул. Артема, 15, заборгованість за кредитним договором № ОД11/10/2007/840-К/229 від 18 жовтня 2007 року в розмірі 29006,83 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 272313,22 грн., в тому числі: за тілом кредиту - 23520,20 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 220805,29 грн., за відсотками за користування кредитом - 1770,15 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 16617,99 грн., пеня за прострочення сплати кредиту за період з 07 березня 2013 року по 06 березня 2014 року - 735,88 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 6908,37 грн., за комісією - 180,60 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 1695,45 грн., штраф за порушення виконання умов договору 2800,00 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 26286,12 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Гаївка Роздільнянського району Одеської області, реєстраційний номер облікової карки платника податків: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка с. Новоукраїнка, Роздільнянського району Одеської області, реєстраційний номер облікової карки платника податків: НОМЕР_3, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», , зареєстроване місце знаходження: 04653, м. Київ, вул. Артема, 15, заборгованість за кредитним договором в розмірі 29006,83 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 272313,22 грн., в тому числі: за тілом кредиту - 23520,20 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 220805,29 грн., за відсотками за користування кредитом - 1770,15 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 16617,99 грн., пеня за прострочення сплати кредиту за період з 07 березня 2013 року по 06 березня 2014 року - 735,88 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 6908,37 грн., за комісією - 180,60 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 1695,45 грн., штраф за порушення виконання умов договору 2800,00 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 26286,12 грн.

Загальна сума заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором за кредитним договором № ОД11/10/2007/840-К/229 від 18 жовтня 2007 року становить 29006,83 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 272313,22 грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан

Р.Д. Громік