Вищий спеціалізований суд україни з розгляду цивільних і кримінальних справ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,

суддів: Дем'яносова М.В., Мостової Г.І.,

ЗавгородньоїІ.М., Ситнік О.М.,-

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Київської області від 30 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс») звернулось до суду з указаним позовом, в якомупросило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 1 червня

2007 року в розмірі 594 268 грн 92 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: належну відповідачу земельну ділянку кадастровий

НОМЕР_1, загальною площею 0,1 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності чи незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до кредитного

договору, укладеного 1 червня 2007 року між публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_3, останній надано кредит у розмірі 100 000 доларів США.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 1 червня 2007 року ОСОБА_3 передала в іпотеку банку належну їй земельну ділянку, кадастровий НОМЕР_1, загальною площею 0,1 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до договору факторингу та договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк» відступив ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» право вимоги до ОСОБА_3. за зобов'язаннями останньої.

Станом на 31 жовтня 2013 року заборгованість ОСОБА_3.за кредитним договором становить 74 348,67 доларів США, що станом на день розрахунку еквівалентно 594 268 грн 92 коп. та є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 20 березня 2014 року в позові відмовлено.

Останнім рішенням апеляційного суду Київської області від 30 липня 2015 року рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20 березня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором

№ 2706/0607/88-185 від 1 червня 2007 року в розмірі 73 348,67 доларів США, що становить 594 268 грн 92 коп., та складається із заборгованості за тілом кредиту - 426 339 грн 43 коп., за процентами - 119 247 грн 89 коп., пені - 48 681 грн 61 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку, кадастровий НОМЕР_1, загальною площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: Київська область, м. Вишгород, мікрорайон ГАЕС, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності чи незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3просить скасувати рішення апеляційного суду Київської області від 30 липня 2015 року у справі, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20 березня 2014 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Судами встановлено, що 1 червня 2007 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 2706/0607/88-185, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 100 000 доларів США строком до 1 червня 2017 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 1 червня 2007 року між банком та ОСОБА_3.було укладено договір іпотеки, предметом якого є земельна ділянка кадастровий НОМЕР_1, загальною площею 0,1 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до договору факторингу та договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк» відступив ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» право вимоги до ОСОБА_3. за зобов'язаннями останньої.

Внаслідок невиконання зобов'язання за кредитним договором заборгованість позичальника становить 594 268 грн 92 коп.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції після повернення справи із касаційної інстанції, апеляційний суд виходив із того, що в матеріалах справи міститься належні та допустимі докази про відступлення на користь позивача прав за кредитним та іпотечним договорами, які було укладено із ОСОБА_3. (а саме: копія договору про відступлення права за іпотечними договорами, копія договору факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року, витяг із додатку № 1 до договору про відступлення прав за іпотечними договорами та витяг із додатку № 1 до

договору факторингу), а посилання відповідача на недотримання позивачем ст. 35 Закону України «Про іпотеку» не може бути підставою для відмови в позові, оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя.

Водночас, апеляційним судом зазначено про те, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами і не спростований відповідачем.

З огляду на викладене, а також на те, що боржник за кредитним договором, який є одночасно іпотекодацем, допустив порушення умов кредитного договору, апеляційний суд ухвалив рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Постановляючи ухвалу від 4 лютого 2015 року про скасування рішення апеляційного суду із направленням справи на новий апеляційний розгляд, суд касаційної інстанції виходив, зокрема, із того, що ОСОБА_3 заперечувала розмір заборгованості за кредитним договором та надані на його підтвердження докази, а апеляційний суд не з'ясував, чи уповноважена особа підписала наявну в матеріалах справи довідку про розмір заборгованості та не перевірив у зв'язку з цим дійсний розмір заборгованості за кредитним договором.

Як убачається із матеріалів справи, під час повторного розгляду справи в апеляційному суді у судовому засіданні 8 червня 2015 року було оголошено перерву для надання позивачем належним чином засвідченої довідки про розмір боргу ОСОБА_3 за кредитним договором, але не зважаючи на ненадання відповідних доказів, у наступне судове засідання - 30 липня 2015 року, апеляційний суд ухвалив рішення по суті спору.

Таким чином, апеляційний суд не врахував висновків і мотивів суду касаційної інстанції, не встановив розмір заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором, на погашення якої позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, та ухвалив рішення із порушенням вимог процесуального закону.

Також апеляційним судом не встановлено і не зазначено у рішенні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної у грошовому вираженні за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», про що вказано у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-61цс15.

З огляду на викладене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України , колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 30 липня 2015 року скасувати.

Справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Мартинюк

Судді: М.В. Дем'яносов

І.М.Завгородня

Г.І.Мостова

О.М.Ситнік