ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1494/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2015 р. Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Соловйова І.М., за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П., розглянувши в смт. Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 187/1494/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, -

Обставини справи:

27.10.2015 позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей, щомісячно у розмірі 33% від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної з дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що нині вони проживають окремо. Спільне господарство не ведуть і сімейні стосунки між ними фактично припинені. Діти фактично перебувають на її утриманні. На даний час коштів на виховання дітей не вистачає, при цьому відповідач відповідних коштів на утримання дітей в добровільному порядку не надає.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач позов визнав, також просив його задовольнити.

Вислухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

встановив:

З 21.11.2003 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а також обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказуванню.

Судом беззаперечно встановлено, що Відповідачем визнано факт того, що він є батьком дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та не заперечує проти сплати аліментів у розмірі визначеному позивачкою, а тому дані факти доказуванню не підлягають, відповідно до ст. 61 ЦПК України.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дане рішення суд ухвалює в рамках заявлених позивачем вимог і на підставі наданих доказів (ст.ст. 57-66 ЦПК України).

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність обовязку та можливості відповідача сплачувати аліменти у визначеному розмірі позивачем.

При цьому суд зауважує, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Отже в частині позову про стягнення аліментів в розмірі 33% з усіх видів заробітку на утримання дітей до повноліття кожного з дітей слід відмовити.

Враховуючи вищезазначене, положення ст. 174 ЦПК України щодо визнання Відповідачем позовних вимог, суд вважає за необхідне прийняти рішення про стягнення з останнього аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, в розмірі 33% але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення повноліття найстаршою дитиною, на користь Позивачки починаючи з дати предявлення позову.

У зв'язку з із частковим задоволенням позову, та враховуючи, що позивача звільнено від спалити судового збору, дані судові витрати необхідно покласти на Відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 130, 174, 212, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1) аліменти в розмірі 33 (тридцять три) % з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, до досягнення повноліття ОСОБА_3, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_2), починаючи з 27 жовтня 2015 року.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині суми місячного платежу допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1) судовий збір по справі в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. на користь держави.

Розяснити, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено та підписано 07.12.2015.

Суддя ОСОБА_5