РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8873/15-ц

пр. № 2/759/4278/15

08 грудня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретаря судового засідання Борисенко А.М., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, повернення відсотків по депозитному вкладу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 05.06.2015 року звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк» про захист прав споживачів, повернення депозитного вкладу та відсотків по ньому.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.05.2013 року між ним, та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір депозитного вкладу «Стандарт на 12 місяців» №SAMDN6062, за умовами якого позивач передав, а банк отримав грошові кошти у сумі 5100,00 доларів США, а саме на особовий рахунок 7542, позивач внесла кошти, 20.05.2013 року у розмірі 5100,00 доларів США грн.

16.09.2013 року між ним, та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір депозитного вкладу «Стандарт на 6 місяців» №SAMDN6504, за умовами якого позивач передав, а банк отримав грошові кошти в національній валюті, а саме на особовий рахунок 8808, договір №SAMDN6504, позивач внесла кошти, 16.09.2013 року у розмірі 3100,00 грн., 09.10.2013 року у розмірі 3400,00 грн., 17.10.2013 року у розмірі 1500,00 грн., 12.11.2013 року у розмірі 3400,00 грн., 25.12.2013 року у розмірі 3000,00 грн., 25.12.2013 року у розмірі 11600,00 грн., в загальному на суму 26000,00 грн.

Відповідно до укладених договорів відповідач зобов'язався нараховувати на суму вкладу річні 9,75% та 17% відповідно, та сплачувати їх відповідно договорів кожного місяця на рахунки зазначені в договорах.

Як зазначає позивач, вбачається з чеків, відповідач нарахував проценти за вкладом «Стандарт на 6 місяців» №SAMDN6504 в розмірі 337,93 грн.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на те, що відповідач не повернув грошові кошти за вказаними депозитними вкладами, позивач просила стягнути з відповідача кошти за договором депозитного вкладу «Стандарт на 12 місяців» №SAMDN6062 від 20.05.2013 року у валюті вкладу в розмірі 5100,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.06.2015 року еквівалентно 107461,17 грн. та заборгованість за процентами станом на 03.06.2015 року в розмірі 994,50 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.06.2015 року еквівалентно 20954,93 грн. Та кошти за договором депозитного вкладу «Стандарт на 6 місяців» №SAMDN6504 від 16.09.2013 у валюті вкладу в розмірі 26000,00 грн. та заборгованість за процентами в розмірі 6522,18 грн.

У судовому засіданні 08.12.2015 року позивач та його представник ОСОБА_2, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

У судове засіданні 08.12.2015 року, представник відповідача не зявився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відтак, суд визнав за можливе розгляд справи без участі представника відповідача, в силу того, що неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи (ч. 2 ст. 169 ЦПК України).

Суд, вислухавши пояснення позивача його представника, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 20.05.2013 року між ним, та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір депозитного вкладу «Стандарт на 12 місяців» №SAMDN6062, за умовами якого позивач передав, а банк отримав грошові кошти у сумі 5100,00 доларів США, а саме на особовий рахунок 7542, позивач внесла кошти, 20.05.2013 року у розмірі 5100,00 доларів США грн. Відповідач зобов'язався нараховувати на суму вкладу 9,75% річних та сплачувати їх відповідно до п.2 договору кожного місяця на рахунок №0698. Строк дії договору до 20.05.2014 року, проте відповідно до п. 3 зазначеного договору, строк дії договору подовжувався по його закінченню автоматично на 365 днів (а.с.8, 9).

16.09.2013 року між ним, та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір депозитного вкладу «Стандарт на 6 місяців» №SAMDN6504, за умовами якого позивач передав, а банк отримав грошові кошти в національній валюті, а саме на особовий рахунок 8808, договір №SAMDN6504, позивач внесла кошти, 16.09.2013 року у розмірі 3100,00 грн., 09.10.2013 року у розмірі 3400,00 грн., 17.10.2013 року у розмірі 1500,00 грн., 12.11.2013 року у розмірі 3400,00 грн., 25.12.2013 року у розмірі 3000,00 грн., 25.12.2013 року у розмірі 11600,00 грн., в загальному на суму 26000,00 грн. Відповідач зобов'язався нараховувати на суму вкладу 17% % річних та сплачувати їх відповідно до п.2 договору кожного місяця на рахунок №0698. Строк дії договору до 20.05.2014 року, проте відповідно до п. 3 зазначеного договору, строк дії договору подовжувався по його закінченню автоматично на 365 днів (а.с.10, 11, 12).

Відповідно до п. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заперечуючи проти позову, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалося на неможливість виконання договору, оскільки відділення банку, у якому укладено договір, знаходиться на території Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України.

З метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банків України, запобігання та уникнення ризиків у діяльності банків, беручи до уваги Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», Декларацію Верховної Ради України від 20 березня 2014 року № 1139-VII «Про боротьбу за звільнення України», Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», враховуючи неможливість здійснювати Національним банком України банківське регулювання та банківський нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю окремих банків та відокремлених підрозділів банків, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, а також неможливість виконання такими банками та відокремленими підрозділами банків вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинних шляхом, або фінансування тероризму», Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», інших нормативно-правових актів Національного банку України, що свідчить про здійснення ними ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи кредиторів, у тому числі інших банків, правлінням Національного банку України прийнято постанову від 6 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» (далі - Постанова).

Відповідно до п. 5 вказаної Постанови банки, у тому числі й ПАТ КБ «ПриватБанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

За правилами ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Із повідомлення про фактичне припинення діяльності відокремлених підрозділів Філії «Кримське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" від 03.06.2014 року №19.0.0.0/3-883 вбачається, що Філія «Кримське регіональне управління» припинена 02.06.2014 року згідно рішення Правління банку №18 від 15 травня 2014 року.

Згідно ст. 93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Статтею 96 ЦК України передбачена відповідальність юридичних осіб за своїми зобов'язаннями.

За змістом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом

Договір є обов'язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти зобов'язання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Згідно із ст. 47 цього Закону банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать: 1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах; 3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку.

Тобто, надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю), то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця. Отже, саме банк, а не його структурна одиниця, має відповідати за зобов'язаннями, взятими на себе укладеним договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Крім того, суд вважає, що відмова ПАТ КБ «ПриватБанк», щодо повернення вкладів суперечить вимогам ст. 41 Конституції України, відповідно до якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі Zolotas проти Греції (No 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі ст. 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави».

Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч. ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Таким чином, оскільки стороною укладеного договору банківського вкладу є ПАТ КБ «ПриватБанк», то згідно з чинним законодавством, яке регулює цей вид правовідносин, зобов'язання за дійсними договорами має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк», як юридична особа, а не його кримська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків по укладених і дійсних договорах.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобовязань, суд приходить до висновку, що слід стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача кошти за договором депозитного вкладу «Стандарт на 12 місяців» №SAMDN6062 від 20.05.2013 року у валюті вкладу в розмірі 5100,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.06.2015 року еквівалентно 107461,17 грн. та заборгованість за процентами станом на 03.06.2015 року в розмірі 994,50 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.06.2015 року еквівалентно 20954,93 грн., за період з 20.05.2013 року по 03.06.2015 року, кошти за договором депозитного вкладу «Стандарт на 6 місяців» №SAMDN6504 від 16.09.2013 у валюті вкладу в розмірі 26000,00 грн. та заборгованість за процентами в розмірі 6522,18 грн. за період з 16.09.2013 року по 03.06.2015 року

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст. ст. 93, 95, 96, 525, 526, 527, 1058, 1060 ЦК України, ст. ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, ст. ст. 2, 47, 48 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 179, 209, 212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

ОСОБА_4 Петрівни до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, повернення відсотків по депозитному вкладу задовольнити.

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, проживаючої та зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві, кошти за договором депозитного вкладу «Стандарт на 12 місяців» №SAMDN6062 від 20.05.2013 року у валюті вкладу в розмірі 5100,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.06.2015 року еквівалентно 107461,17 грн. та заборгованість за процентами станом на 03.06.2015 року в розмірі 994,50 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.06.2015 року еквівалентно 20954,93 грн., за період з 20.05.2013 року по 03.06.2015 року, кошти за договором депозитного вкладу «Стандарт на 6 місяців» №SAMDN6504 від 16.09.2013 у валюті вкладу в розмірі 26000,00 грн. та заборгованість за процентами в розмірі 6522,18 грн. за період з 16.09.2013 року по 03.06.2015 року.

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. на рахунковий рахунок 0009, банк ГУДКСУ в у м. Києві, МФО 820019, одержувач: УДКСУ у Святошинському районі, код отримувача 37962074, призначення платежу судовий збір за накладення адміністративного стягнення, код платежу 22030001.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. Ключник