Справа № 149/1501/15-ц
Провадження №2/149/501/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.10.2015 року м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олійника І.В.

за участі секретаря Янюк А.Й.

сторін:

позивача - ОСОБА_1, представник на підставі довіреності

відповідача 2 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільник цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 (відповідач 1), ОСОБА_2 (відповідач 2) про визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на майно.

Позов мотивований наступним. 20.01.2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений договір про спільну діяльність. За умовами даного договору, ОСОБА_5 передав ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 300000 доларів США, для купівлі нежитлової споруди, загальною площею 984,7 кв. м., що розташована по АДРЕСА_1 та складається з адміністративного будинку, літера А, огорожі № 1, складів літ. Б, б, б1, б2, В, Е, К гаража Г., вбиральні літ. Д, З, погреба літ. Ж, навісу літ. Л. У відповідності до умов договору, ОСОБА_4 було придбано по біржовому контракту від 23.01.2002 року нерухоме майно, зазначене у п. 1.2 договору. В подальшому проведено реконструкцію даної споруди під станцію технічного обслуговування. За умовами договору про спільну діяльність від 20.01.2002 року, окрім повернення заборгованих коштів, ОСОБА_5 набуває право власності на 50 % майна вказаного в п. 1.2 договору, а п. 4.3 передбачено, що в разі неналежного виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань за даним договором, ОСОБА_5 після спливу строку встановленого у п.п. 2.4, 3.4 набуває право власності на 100% від майна, вказаного в п. 1.2 договору. Строк виконання зобов'язань сплинув, однак ОСОБА_4 умови договору не виконав належним чином, грошові кошти не повернув, право власності на 50% майна вказаного в п. 1.2 договору не оформив. 22.09.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено договір відступлення права вимоги, за яким у ОСОБА_3 виникло право вимоги за договором про спільну діяльність від 20.01.2002 року. 23.09.2014 року позивачем було пред'явлено вимогу, яку відповідачем 1 було отримано, однак останній жодних дій по виконанню покладених на нього обов'язків не вчинив.

За таких обстави, позивач просив визнати за ним право особистої приватної власності на нерухоме майно, розташоване по АДРЕСА_2, що складається з складу літ. К, літ. Б, гаражу літ. Г, гаражної ями літ. Г/Г, магазину В1, складу літ. В, гаражної ями літ. Г/В, гаражної ями літ. Г1/В, піднавісу літ. Л, вбиральні літ. Д, льоху літ. Ж.

Ухвалою суду від 12.10.2015 року до участі у справі залучено співвідповідача ОСОБА_2.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов, з наведених в ньому підстав та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач 1 - ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі. Про дату, час і місце розгляду повідомлено завчасно і належним чином.

Відповідач 2 - ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позову, як безпідставного. Також надала письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що позов не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 14.06.1995 року, який розірвано 05.12.2013 року. Договір про спільну сумісну діяльність від 20.01.2002 року був укладений з чисельними порушеннями законодавства, зокрема ст. 430 ЦК УРСР. Також вказаний договір не пройшов державну реєстрацію та не був взятий на окремий податковий облік. ОСОБА_4 не проводилась подача звітності до податкового органу, не отримувалось окреме свідоцтво платника податку на додану вартість, не проводився облік результатів спільної (сумісної) діяльності, окремо від обліку господарських результатів такого платника податку та не здійснювалось внесення податку до бюджету під час виконання договору. З огляду на це, відповідач 2 просила відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 22.09.2014 року ОСОБА_5 (кредитор) та ОСОБА_3 (новий кредитор), первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові і стає кредитором за договором про спільну діяльність від 20.01.2002 року (а.с.7-8).

ОСОБА_3 звертався до ОСОБА_4 з вимогою про виконання зобов'язання (а.с. 9).

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 19.09.2014 року у цивільній справі № 149/3399/13-ц, яке набуло законної сили 29.12.2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю. Визнано об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 будівлі та споруди, що розташовані по АДРЕСА_2, що в цілому складаються з складу літ. "Б", гаражу літ. "Г" з гаражною ямою літ. "Г/Г", магазину літ. "В1", складу літ. "В" з гаражною ямою літ. "Г/В", складу літ. "К". вбиральні літ."Д", льоху літ. "Ж", піднавісу літ. "Л". Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину будівель та споруд, що розташовані в АДРЕСА_2 та в цілому складаються з: складу літ. "В", магазину літ. "В1", льоху літ. "Ж". Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину будівель та споруд, що розташовані в АДРЕСА_2 та в цілому складаються з: склад літ. "Б", гараж літ. "Г", вбиральні літ. "Д", піднавісу літ. "Л", складу літ. "К". Вирішено інші вимоги.

Відповідно до обставин, встановлених даним судовим рішенням, 20.01.2002 року між ОСОБА_5 та СПД ОСОБА_4 укладено договір про спільну діяльність, за умовами якого, згідно вимог ст. 430 ЦК УРСР, зобов'язуються спільно діяти для досягнення спільної господарської мети, у відповідності до якої Сторона 1 (ОСОБА_5) надає Стороні 2 (ОСОБА_4) грошові кошти в сумі 300000 доларів США для розвитку бізнесу та досягнення спільних цілей у сфері господарської діяльності, а саме: для купівлі нежитлової споруди, що розташована по АДРЕСА_1. За умовами договору ОСОБА_4 зобов'язаний повернути ОСОБА_5, отримані від останнього, кошти в строк до 20.01.2013 року, починаючи сплачувати з 20.01.2012 року по 25000 дол. США щомісяця. Відповідно до біржового контракту купівлі-продажу нерухомості №58 від 23.01.2002 року підприємець ОСОБА_4 придбав, а Хмільницька районна спілка споживчих товариств продала 31/100 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 (Т1 а.с.175)

Згідно реєстраційного посвідчення від 31.01.2002 року за ОСОБА_4 на підставі біржового контракту №58 купівлі-продажу нерухомості на праві власності зареєстровано 31/100 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1.

Згідно акту про проведення прилюдних торгів від 12.08.2003 року, суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_4 придбав будівлі льоху та вбиральні, які належали Хмільницькій районній спілці споживчих товариств. що розташовані за адресою АДРЕСА_1.

Після реконструкції спірного нерухомого майна, згідно свідоцтва про право власності на будівлі та споруди, виданого виконавчим комітетом Хмільницької міської ради 23.05.2007 року, ОСОБА_4 на праві приватної власності належить об'єкт, що розташований в АДРЕСА_2.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 11 березня 2009 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.02.2005 року, фізична особа-підприємець ОСОБА_4 являється власником земельної ділянки площею 0,2907 га, що розташована по АДРЕСА_2. Цільове призначення земельної ділянки - для комерційного використання.

27.07.2007 року між ВАТ АБ "Укргазбанк" та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки. Даний договір забезпечує всі вимоги іпотекодержателя, як кредитора за умовами кредитного договору №96-Ф/07 від 27.07.2007 року, укладеного між ВАТ АБ "Укргазбанк" та ФОП ОСОБА_4 За умовами кредитного договору іпотекодавець зобов'язаний іпотекодержателю не пізніше 25 липня 2014 року повернути кредит у розмірі 130000 доларів США, відповідно до умов погашення кредиту та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 11,9% річних. Предметом іпотеки є будівлі та споруди, які знаходяться в АДРЕСА_2.

Рішенням виконавчого комітету Хмільницької міської ради від 29.04.2010 року "Про впорядкування нумерації поштово-адресного господарства по вул. Столярчука в м. Хмільнику" адресу нежитлового комплексу будівель та споруд, що розташований по АДРЕСА_2 змінено на адресу АДРЕСА_2.

ОСОБА_5 приймав участь у цивільній справі № 149/3399/13-ц як третя особа з самостійними вимогами та звертався з позовом до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання права власності на майно. При цьому, додатковим рішенням від 14.11.2014 року позовну заяву ОСОБА_5 було залишено без розгляду, у зв'язку з поданою заявою.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи викладене, відповідно до ч. 3 с т. 61 ЦПК України вказані обставини не доказуються.

Відповідно до ст. 430 ЦК УРСР, в редакції чинній на час укладення договору від 20.01.2002 року, за договором про сумісну діяльність сторони зобов'язуються сумісно діяти для досягнення спільної господарської мети, як-то: будівництво і експлуатація міжколгоспного або державно-колгоспного підприємства або установи (що не передаються в оперативне управління організації, яка є юридичною особою), будування водогосподарських споруд і пристроїв, будівництво шляхів, спортивних споруд, шкіл, родильних будинків, жилих будинків і т. ін. Громадяни можуть укладати договір про сумісну діяльність лише для задоволення своїх особистих побутових потреб. Договори про сумісну діяльність між громадянами і соціалістичними організаціями не допускаються.

Таким чином вказана норма не передбачала можливості укладення договору про спільну сумісну діяльність між фізичною особою та фізичною особою - підприємцем.

Окрім того, суду не було надано оригінал даного договору, надано лише його копію, яка не завірена. З даної копії видно, що договір містить лише підписи сторін, які ніким не завірені, відсутня печатка, сам договір теж не завірений і відповідно п.п. 4.12.2 п. 4.12 ст. 4 Порядку обліку платників податків, зборів (обов'язкових платежів), затвердженого наказом ДПА України від 19.02.1998 року № 80 не був зареєстрований в органах податкової інспекції. Відсутні докази виконання даного договору, зокрема передачі коштів.

Особливості оподаткування спільної діяльності без створення юридичної особи визначалась п.п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»» № 334/94-ВР від 28.12.1994 року.

Особа, яка уповноважена іншими сторонами згідно з умовами договору про спільну діяльність вести облік результатів спільної діяльності, веде податковий облік та складає податкову звітність результатів спільної діяльності відповідно до наказу ДПА України № 571 від 30.09.2004 року.

Виконання вищевказаних норм сторонами договору про спільну діяльність позивачем не доведено, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 15, 60, 88, 209, 213, 215, 218, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 (відповідач 1), ОСОБА_2 (відповідач 2) про визнання права власності на майно - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Олійник І. В.