Справа №2/545/1/15
Провадження №2-1967/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2015 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шелудякова Л.В.,

при секретарі Лабовкіній Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання заповіту недійсним, призначення зберігачем спадкового майна, зустрічним позовом ОСОБА_3 до Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: Полтавська районна державна нотаріальна контора, Приватне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації та містобудуванні Полтавського району» про встановлення факту рівності часток у спільному майні подружжя та визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вересні 2012 року звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3, Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання договору недійсним та виселення особи з домоволодіння. Посилались на те, що 04 липня 2007 року помер ОСОБА_4, який заповіту не залишив. Після його смерті залишалась спадкове нерухоме майно по вул.Харківська,30 в с.Копили Полтавського району. Спадкоємцями на майно померлого є його дочки ОСОБА_1, ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_5, остання по усній домовленості з іншими спадкодавцями, залишалась проживати у вказаному будинку, а дочки спадкодавця мешкали в будинку періодично.

Зазначили, що в листопаді 2012 року ОСОБА_5 в порушення усної домовленості подала до суду позов про визнання права власності на частину вказаного житлового будинку.

Вказали, що після смерті ОСОБА_5 Терешківська сільська рада Полтавського району в особі сільського голови спірний будинок передала під охорону ОСОБА_3 Вказана передача була здійснена без дозволу інших спадкоємців та їх представника ОСОБА_6, яка проживає поряд з вказаним будинком.

Вважають, майно під охорону ОСОБА_3 передано незаконно і з порушенням законодавства, а саме, вимог ст.ст.1283-1285 ЦК України, Закону України «Про нотаріат», а ОСОБА_3 незаконно прийняла вказане майно під охорону та грубо порушує взяті зобовязання щодо охорони спадкового майна. Зокрема, вона користується і використовую спадкове майно на свій розсуд, чинить перешкоди спадкоємцям та їх представнику у доступі до спадкового майна, впустила проживати до будинку сторонніх осіб.

Таким чином вважають, що в даному випадку порушені правила передачі спільного спадкового майна під охорону, не складені належні документи або складені з грубим порушенням законодавства.

Враховуючи вказане, просили визнати договір про охорону спадкового майна з актом опису спадкового майна, укладений між Терешківською сільською радою Полтавського районного району Полтавської області та ОСОБА_3 недійсним; примусово виселити ОСОБА_3 з домоволодіння, яке знаходиться по вул.Харківська,30 в с.Копили Полтавського району Полтавської області та призначити ОСОБА_6 зберігачем спадкового майна, що знаходиться за вищезазначеною адресою; зобовязати Полтавську районну державну нотаріальну контору передати спірне майно під охорону ОСОБА_6 (т.1 а.с.3-6)

В листопаді 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 змінили та уточнили позовні вимоги (т.2 а.с.202-206), посилаючись на те, що оскільки договір про охорону спадкового майна не укладався, а був складений акт опису, вважають, що представник Терешківської сільської ради ОСОБА_7, яка втрутилась у спір між спадкоємцями на майно спадкодавця ОСОБА_5, зобовязана була укласти договір охорони спадкового майна, а не обмежитись актом опису майна та дала перевагу у заволодіння спірним майно ОСОБА_3 та ініціювала ХІІІ позачергову сесію Терешківської сільської ради, на якій прийнято рішення від 08 червня 2011 року про передачу у користування земельною ділянкою по вул.Харківська,30 ОСОБА_3 без правових підстав. Навіть заповіт ОСОБА_5 склала на користь ОСОБА_3 тільки 11 липня 2011 року.

При складенні заповіту голова сільської ради ОСОБА_8 не пересвідчилась у дієздатності спадкодавця та не засвідчила його у присутності свідків. У тексті заповіту допущена помилка у зазначенні місця народження спадкодавця. Вказане свідчить, що власника паспорта, тобто ОСОБА_5 при складанні заповіту поруч не було.

Також зазначили, що опис майна головою сільської ради здійснено у відсутності інших спадкоємців та без представника спадкоємців ОСОБА_6, яка проживає у будинку, що розташованим із спадковим майно, що є предметом спору.

Вказали, що будинок побудований ОСОБА_4 до того, як він почав проживати з ОСОБА_5, що може підтвердити будівельно-технічна експертиза.

З врахуванням вказаного просили визнати акт опису спадкового майна домоволодіння по вул.Харківська,30 в с.Копили Полтавського району Полтавської області, складений в травні 2012 року головою Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області ОСОБА_7 за участю ОСОБА_3 незаконним; визнати заповіт складений 11 липня 2011 року ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 і посвідчений Терешківським сільською головою ОСОБА_7 реєстраційний №121 недійсним з моменту його вчинення; зобовязавши Терешківську сільську раду Полтавського району внести в реєстрову книгу відомості про недійсність заповіту з повідомленням Полтавської державної нотаріальної контори; примусово виселити ОСОБА_3 з домоволодіння, що знаходиться по вул.Харківська,30 в с.Копили Полтавського району Полтавської області без надання іншого житла; призначити ОСОБА_9 зберігачем вказаного спадкового майна.

В жовтні 2015 року представники ОСОБА_1 ОСОБА_10 та ОСОБА_2 ОСОБА_6 уточнили позовні вимоги та остаточно просили визнати заповіт, складений 11 липня 2011 року ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 і посвідчений головою Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області ОСОБА_7, реєстраційний №121 недійсним з моменту його посвідчення, зобовязавши Терешківську сільську ралу Полтавського району та області внести в реєстрову книгу відомості про недійсність заповіту з повідомленням Полтавської державної нотаріальної контори; призначити ОСОБА_6 зберігачем спадково майна, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с.Копили, вул.Харківська,30.

ОСОБА_3 в листопаді 2012 року звернулась до суду із зустрічним позовом до Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визначення часток у сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно (т.2 а.с.166-171). В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначила, що 16 квітня 2012 року померла ОСОБА_5, яка залишила заповіт, згідно якого усе належне майно заповідала їй. В передбачений законом строк вона звернулась до нотаріальної контори за оформленням права власності в порядку спадкування. У видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено у звязку з відсутністю домовленості між спадкодавцями щодо поділу спадкового майна.

Зазначила, що спадкодавець ОСОБА_5 з чоловіком ОСОБА_4 проживали у фактичних шлюбних стосунках з 1990 року, а потім офіційно одружилися у 1995 році. Під час фактичних шлюбних відносин та шлюбу побудували будинок з господарськими будівлями по вул.Харківська,30 в с.Копили Полтавського району, в якому проживали та вели спільне господарство. Оскільки частки співвласників на вказане майно не змінювались, їх часки є рівними. 04 липня 2007 року ОСОБА_4 помер. Спадкоємцями на майно ОСОБА_4 є вона та дочки померлого ОСОБА_1

та ОСОБА_2 Всі вони звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину їм відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, хоча згідно висновку спеціалістів вказаний будинок придатний для проживання. Зауважила, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. На момент смерті все майно подружжя знаходилось у спільній сумісній власності без виділення часток. Отже, за діючим законодавством половина будинку має належати ОСОБА_5 Вказала, що ОСОБА_5 намагалася в судовому порядку визнати за нею право власності на свою частку у спадковому майні, однак у звязку із смертю не встигла вказане зробити.

Враховуючи вказане, просила встановити факт рівності часток у спільному майні подружжя ОСОБА_5, померлої 16 квітня 2012 року та ОСОБА_4, померлого 04 липня 2007 року, а саме по ? частині кожному; визнати за нею право власності в порядку спадкування після померлої ОСОБА_5 на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по вул.Харківська в с.Копили Полтавському районі, розташованих на земельній ділянці площею 0,08 га державного фонду.

Вказані позовні вимоги ухвалою суду від 06 грудня 2012 року обєднані в одне провадження (т.2 а.с.223, 224).

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 ОСОБА_6 уточнені позовні вимоги, що заявлені нею в інтересах ОСОБА_2 просила задовольнити на визнати заповіт від 11 липня 2011 року складений ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 недійсним, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Представники ОСОБА_1 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вважали, що в ході судового розгляду ними доведено позовні вимоги в інтересах ОСОБА_1, а тому просили позов задовольнити, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 вважали слід відмовити.

Відповідач за первинним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 позов до неї не визнала, оскільки вважала, що спадкодавець ОСОБА_5 за своїм власним бажанням заповідала їй своє майно, оскільки за станом здоровя могла відповідати за свої дії та розуміти їх.

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_12 вважала, що в ході судового засідання доведено безпідставність позовних вимог про визнання заповіту недійсним та призначення зберігачем майна ОСОБА_6, а тому просила відмовити у їх задоволенні. Позовні вимоги ОСОБА_3 вважала доведеними, а тому просила їх задовольнити.

Представник Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області ОСОБА_7 позов до сільської ради не визнала, оскільки вважала, що при вчиненні дій сільською радою вимоги закону не порушено. В подальшому представник Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області до суду направив заяву про розгляду справи без його участі, при вирішені спору покладався на розсуд суду.

Представник Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» ОСОБА_13 вважав, що суд не повинен брати до уваги, відомості щодо року побудови спірного нерухомого майна, при вирішенні спору покладався на розсуд суду.

Представник Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та містобудуванні Полтавського району» ОСОБА_14 при вирішення спору покладався на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_15, яка була допитана судом показала, що з ОСОБА_5 дружила з липня 2007 року ОСОБА_5 хворіла, була нервозна, забувалася. При відвідуванні місця її проживала бачила пусті пляшки з спиртних напоїв.

Свідок ОСОБА_16 суду дала показання з приводу здійснення будівництва житлового будинку, який на даний час є спадковим майном.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показала, що її чоловік був двоюрідним братом чоловіка ОСОБА_5 Житловий будинок по вул.Харківська,30 в с.Копили Полтавського району був побудований приблизно у 1991 році, ОСОБА_5 в ньому поклеїла лише шпалери. Останні роки свого життя ОСОБА_5 хворіла. Вона не могла з нею спілкуватися, оскільки ОСОБА_3 цьому перешкоджала.

Свідок ОСОБА_18 показав суду, що працює лікарем та останні два-три роки лікував ОСОБА_5, у хворої стан був свідомий, в основному її турбувала задишка, хвороба серця, два роки до смерті з кімнати не виходила.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що з ОСОБА_5 була в хороших дружніх стосунках. Приїхала ОСОБА_5 до с.Копили приблизно у 1993 році. Останні два роки життя дуже хворіла, задихалась, у неї були проблеми з серцем та ногами. Про заповіт їй не відомо.

Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснила, що до с.Копили ОСОБА_5 переїхала приблизна у 1990 1991 році, привезла багато грошей. Останні роки життя ОСОБА_5 хворіла, доглядала за нею ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_21 пояснив суду, що знає ОСОБА_5 приблизно з 1990 року, вона приїхала в с.Копили з Півночі. Останні роки життя ОСОБА_5 дуже хворіла, до неї приїжджали лікарі.

Свідок ОСОБА_22 суду пояснив, що товаришував з чоловіком ОСОБА_5, а сама ОСОБА_5 приїхала проживати в с.Копили приблизно в 1990 році.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснив, що житловий будинок в с.Копили побудував ОСОБА_4 в 1990 році, в ньому тільки не зроблена підлога. Йому відомо, що останні роки життя ОСОБА_5 дуже хворіла.

Свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що він жив по сусідству з ОСОБА_5, яка останні роки життя дуже хворіла, була неадекватна.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, відповідача за первинним та позивача за зустрічним позовом, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Так, судом встановлено, що 04 липня 2007 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ №074807 від 14 липня 2007 року (т.2 а.с.8). Після його смерті залишилось спадкове нерухоме майно, яке відповідно до технічного паспорту, виготовленого Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» 02 вересня 2011 року знаходиться по вул.Харківська,30 в с.Копили Полтавського району Полтавської області. До спадкового майна входить житловий будинок літ. «А-1» (рік побудови 1996), сарай літ. «Б» (рік побудови 1970), навіс літ. «б» (рік побудови 1970), погріб літ. «б1» (рік побудови 1970), гараж літ. «Б1» (рік побудови 1997), теплиця літ. «В» (рік побудови 1997), літній душ літ. «Г» (рік побудови 1997), вбиральня літ. «Д» (рік побудови 1992), ворота-хвірка «1, огорожа «2, свердловина №3. З нього гараж літ. «Б1», теплиця літ. «В», літній душ літ. «Г», збудовано самовільно. Інвентаризаційна вартість спадкового нерухомого майна складає 104385 грн. (т.2 а.с.16-20).

Згідно технічної документації на вказане нерухоме майно, яка була заведена раніше ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації та містобудування», зокрема технічним паспортами, виготовленими станом на 31 липня 1992 року та станом на 05 жовтня 2015 року, житловий будинок по вул.Харківська,30 в с.Копили Полтавського району Полтавської області побудований у 1990 році, а інші будівлі та споруди збудовані до 1993 року (т.4 а.с.24-29, 41-43).

Спадкоємцями за законом на вказане нерухоме майно являлися дружина спадкодавця ОСОБА_5 та його доньки ОСОБА_1, ОСОБА_2

Родинні звязки спадкодавця із вказаними особами підтверджується копією паспорта громадянки України ОСОБА_5 серії КО №562243, виданого 07 квітня 2004 року. свідоцтвом про народження серії АЗ №1477637 від 14 березня 1968 року; свідоцтвом про народження серії ЖГ №402839 від 25 грудня 1973 року (т.2 а.с.10, 108, 109, 156).

В установлений законом строк з дня відкриття спадщини ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до Полтавської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини на майно померлого ОСОБА_4 Свідоцтво про право на спадщину їм не видано у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно, яке розташоване по вул.Харківська,30 в с.Копили Полтавського району Полтавської області, що підтверджується довідкою Полтавської районної державної нотаріальної контори №02-14/2092 від 18 жовтня 2011 (т.1 а.с.11).

Рішенням реєстратора КП Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» від 10 жовтня 2011 року ОСОБА_5 відмовлено в реєстрації прав та виготовлення витягу з реєстру прав власності на вказану квартиру у звязку з тим, що після проведення реконструкції квартира не була прийнята в експлуатацію (т.2 а.с.186).

Відповідно до архітектурно-будівельного висновку від 23 вересня 2011 року, загальний стан житлового будинку, який розташований по вул.Харківська,30 в с.Копили Полтавського району Полтавської області відповідає діючим Державним будівельним нормам ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» та є придатним для подальшої експлуатації (т.2 а.с.22-24).

16 квітня 2012 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 218764, виданим виконавчим комітетом Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області (т.2 а.с.187).

При житті ОСОБА_5, а саме 11 липня 2011 року склала заповіт, яким усе нажне їй на день смерті майно заповідала ОСОБА_3 Вказаний заповіт посвідчено Терешківським сільською головою ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за №21 (т.2 а.с.188).

За заявою ОСОБА_3 нотаріальною конторою Полтавського району на майно спадкодавця ОСОБА_5 заведена спадкова справа. У звязку з відсутністю домовленості між спадкодавцями свідоцтво про право на спадщину не видано (т.2 а.с.102).

Під час розгляду справи за клопотанням представника ОСОБА_1 ОСОБА_10 ухвалою суду від 23 травня 2013 року призначена посмертна психіатрична експертиза на предмет встановлення психічного стану ОСОБА_5 на час складання заповіту від 11 липня 2011 року.

Згідно висновку посмертної судово-психіатричної експертизи №403 від 06 серпня 2013 року, проведеної експертами Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім.О.Мальцева на підставі медичної документації та показаннях свідків, допитаних в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 під час укладення одностороннього правочину (заповіту) 11 липня 2011 року страждала стійким хронічним психічним розладом у вигляді судинної деменції. Наявний у ОСОБА_5 стійкий хронічний психічний розлад під час укладання одностороннього правочину (заповіту) 11 липня 2011 року позбавляв її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Визначення «впливу стану здоровя, вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища на здатність усвідомлювати реальний зміст власних дій та повною мірою свідомо керувати ними і передбачати їх наслідки» можливе лише у осіб, що не мають стійкого хронічного психічного розладу. Наявність відхилення у психічному розвитку, які не є виявленням психічного захворювання» неможливо встановити у особи, що має стійкий хронічний психічний розлад (т.3 а.с.139-154).

Не погодившись з висновком вищевказаної експертизи представник ОСОБА_3, адвокат ОСОБА_12 в судовому засіданні заявила клопотання про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертиза. Вказане клопотання судом задоволено та призначена вказана експертиза.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №15 від 06 січня 2015 року, проведеної експертами Українського науково-дослідного інституту соціальної та судової психіатрії і наркології Міністерства охорони здоровя України, ОСОБА_5 під час складання заповіту на ОСОБА_3 11 липня 2011 року не страждала на тяжкі психічні розлади, а виявляла ознаки органічного ураження головного мозку судинного ґенезу з інтелектуально-мнестичним зниженням, що не досягло деменції. За своїм психічним станом ОСОБА_5 моглапід час підписання заповіту від 11 липня 2011 року могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (т.3 а.с.244-254).

Верховний Суд України у Постанові від 29 лютого 2012 року, прийнятій за наслідками розгляду заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в порядку статті 335 ЦПК України, зазначив, що висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами,

будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Проведеною у справі експертизою Українського науково-дослідного інституту соціальної та судової психіатрії і наркології Міністерства охорони здоровя України не зроблено однозначного висновку про абсолютну нездатність підекспертної усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними при складанні оспорюваного заповіту. Тобто не стверджено, що підекспертна усвідомлювала значення своїх дій та керувала ними, а відтак, суд приходить до висновку про те, що волевиявлення ОСОБА_5 під час складання заповіту 11 липня 2011 року не було вільним та не відповідало її внутрішній волі.

Вимогами ст.ст.1233, 1234 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно ст.30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину зазначені в ст.203 ЦК України. Так, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Недотримання цих вимог, відповідно до ст.215 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним.

У відповідності до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до ст.1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець,який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою, яка через стійкий розлад здоровя не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК).

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне визнати недійсним заповіт від 11 липня 2011 року, складений ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 і посвідчений головою Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

А тому позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним підлягають задоволенню.

Позовні вимоги щодо призначити ОСОБА_6 зберігачем спадково майна, що знаходиться за адресою: Полтавська область Полтавський район, с.Копили, вул.Харківська,30 є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд вважає недоведеними позовні вимоги щодо встановлення факту рівності часток у спільному майні подружжя ОСОБА_5, померлої 16 квітня 2012 року та ОСОБА_4, померлого 04 липня 2007 року, оскільки подані документи щодо здійснення будівництва та покази свідків є суперечливими, а тому не можуть бути прийняти судом як належні докази. До того ж, ОСОБА_25 у звязку із визнанням судом заповіту недійсним, не є спадкоємцем майна належного ОСОБА_5, а спадкоємець на майно ОСОБА_4 ОСОБА_5 померла.

Оскільки суд не знайшов підстав для задоволення вищевказаних позовних вимог, вважає відсутніми і підстави для захисту прав ОСОБА_3 шляхом визнання за нею право власності в порядку спадкування після померлої ОСОБА_5 на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по вул.Харківська в с.Копили Полтавському районі, розташованих на земельній ділянці площею 0,08 га державного фонду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 8, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 215, 216, 225, 1216, 1218, 1220, 1234, 1257 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання заповіту недійсним, призначення зберігачем спадкового майна задовольнити частково.

Визнати заповіт від 11 липня 2011 року, складений ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 і посвідчений головою Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, недійним.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про встановлення факту рівності часток у спільному майні подружжя та визнання права власності в порядку спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд в десятиденний строк з дня його проголошення, а у разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Полтавського районного суду Л.В.Шелудяков