Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2902/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Авраменко Т. М.
УХВАЛА

Іменем України

09.12.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.

суддів: Кіселика С.А., Суровицької Л.В. секретар Кравченко Я.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» про зобовязання надати вугілля.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Державного підприємства «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» (далі ДП) про зобовязання надати вугілля.

Зазначав, що працював на підприємствах вугільної промисловості більше 20 років і користувався пільгами на вугілля для побутових потреб. В травні 2012 року вийшов на пенсію. Останнім місцем роботи було ОСОБА_3 підприємство «Бурвугілля». В 2012 році був розпочатий процес ліквідації підприємства, документи на отримання вугілля були передані до підрозділу «Олександрійської дирекції з ліквідації шахт», як замовнику робіт по фізичній ліквідації шахт. Оскільки він пенсіонер ліквідованого підприємства і мешкає в будинку з пічним опаленням, до 2013 року отримував пільгове паливо в кількості 5,9 тон на рік від відокремленого підрозділу «Олександрійської дирекції з ліквідації шахт» ДП «Укрвуглереструктуризація». В 2014-2015 роках вугілля йому не поставлялось через відсутність коштів на забезпечення побутовим паливом пенсіонерів ліквідованих підприємств. З наданої відповідачем відповіді вбачається, що відповідач фактично борг визнає.

Просив стягнути з відповідача на його користь вартість 5,6 тон брикетів паливних, отриманих з торфу в сумі 7 670 грн.

В ході судового розгляду неодноразово уточнював свої позовні вимоги, остаточно просив зобовязати відповідача поставити йому 5,9 тон вугілля за 2014 рік.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2015 року позов задоволено. Суд зобовязав відповідача ДП «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» надати позивачу ОСОБА_2 безоплатно вугілля на побутові потреби за І та ІІ півріччя 2014 року в кількості 5,9 тон.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Зазначає, що суд не взяв до уваги, що ДП належить до державної форми власності та фінансується за рахунок державного бюджету і за відсутності фінансування не має можливості надавати паливо. Також суд не взяв до уваги, що ДП не є належним відповідачем по справі, оскільки за питання фінансування та надання палива особам відповідають Міністерство енергетики та вугільної промисловості України та Міністерство фінансів України. Не врахував суд і того, що ДП «Бурвугілля» не ліквідоване і знаходиться в стані припинення. ДП «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» не є правонаступником ні Управління рекультивації ВО «Бурвуглекомплекс», ні ДП «Бурвугілля», в яких працював позивач.

Позивач та відповідач про час та місце розгляду справи повідомлені під розписку (а.с.114,115), в засідання апеляційного суду не прибули.

Представник відповідача подав письмові пояснення до апеляційної скарги та просив розглянути справу за його відсутності (а.с.116-119).

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи (ч.2 ст.305 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не є істотними (ч.1 ст.308 ЦПК України).

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами, позивач є непрацюючим пенсіонером, інвалідом 11 групи внаслідок професійного захворювання, останнім місцем його роботи було ДП «Бурвугілля», має стаж підземної роботи не менше 10 років, проживає в будинку з пічним опаленням, має право на забезпечення вугіллям на побутові потреби у розмірі 5,9 тонн на рік, яке отримував по 2013 рік включно (а.с.5-6,7,10).

05 вересня 2014 року відокремленим підрозділом «Олександрійська виконавча дирекція з ліквідації шахт» йому видана квитанція №20 на доставку побутового палива в кількості 5,9 тон, в квитанції зазначено, що замовником доставки палива є відповідач ОСОБА_3 підприємство «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» (а.с.8).

Представник відповідача в засіданні суду першої інстанції пояснив, що в 2014 році вугілля було поставлено 141 особі, а 169 особам, в тому числі позивачу, вугілля не було поставлено через відсутність фінансування (а.с.75-76).

Відповідно до ч. 7 ст. 43 Гірничого Закону України підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, таким категоріям осіб, зокрема, пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків.

Згідно із ст. 48 вказаного закону в редакції на час виникнення спірних правовідносин, тобто в 2014, після ліквідації або консервації гірничого підприємства забезпечення вугіллям на побутові потреби здійснюється в межах тарифної угоди правонаступником, зокрема: пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків.

Порядок забезпечення паливом на побутові потреби встановлений також Галузевою угодою між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 3 липня 2001 року (реєстраційний номер в Міністерстві праці та соціальної політики України № 71 від 7 серпня 2001 року) (далі - Галузева угода).

Пунктами 12.10.7, 12.10.8 Галузевої угоди визначено, що безоплатне забезпечення вугіллям поширюється на пенсіонерів, що живуть в Україні, незалежно від того, з якого підприємства вугільної промисловості України вони вийшли на пенсію, якщо вони відпрацювали в галузі: на підземних роботах чоловіки не менше 10 років. Ця категорія осіб забезпечується побутовим вугіллям тим підприємством, з якого вони вийшли на пенсію. На підприємствах, що ліквідуються, забезпечення працівників побутовим паливом здійснюється за рахунок бюджетних коштів.

Законом України від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» до статті 48 Гірничого закону внесено зміни, згідно яких частини п'яту - восьму статті 48 замінено однією частиною такого змісту: «Після ліквідації або консервації гірничого підприємства надається субсидія на придбання твердого палива або на оплату житлово-комунальних послуг у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Суд першої інстанції правильно зазначив, що внесення Законом України від 28 грудня 2014 року змін до ст. 48 Гірничого закону України не стосується правовідносин, що виникли між сторонами з питання забезпечення позивача безоплатно вугіллям на побутові потреби в 2014 році, оскільки ці зміни набули чинності лише з 01 січня 2015 року, про що зазначено в розділі III Закону № 76-VIII від 28 грудня 2014 року «Прикінцеві положення», а згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Доводи відповідача про те, що він не є належним відповідачем по справі, є необгрунтованими.

Згідно з Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для реструктуризації вугільної та торфодобувної промисловості, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2011 р. № 236, бюджетні кошти, передбачені у державному бюджеті для реструктуризації вугільної та торфодобувної промисловості, зокрема, які спрямовуються на безоплатне забезпечення побутовим вугіллям, виділяються державним вугледобувнім підприємствам, на яких здійснюються заходи з підготовки їх до ліквідації, підприємствам, на які покладено функції замовника з виконання робіт і здійснення заходів з ліквідації вугледобувних, вуглепереробних і торфодобувних підприємств, забезпечення гідроекологічної безпеки діючих підприємств і прилеглих до них територій, державному підприємству "Укршахтгідрозахист ((далі - підприємства реструктуризації).

Міністерством енергетики та вугільної промисловості України видано наказ №596 від 09 серпня 2012 року про утворення ліквідаційної комісії та здійснення заходів з ліквідації ДП «Бурвугілля», де до виходу на пенсію працював позивач (а.с.11).

Відповідно до пунктів 1.2,1.4,2.7,2.8, 3.2.11 Положення про відокремлений підрозділ «Олександрійська виконавча дирекція з ліквідації шахт»Державного підприємства «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» Олександрійська виконавча дирекціявходить до організаційної структури ДП, є його відокремленим підрозділом та фінансується ним за рахунок коштів державного бюджету, предметом діяльності підрозділу є здійснення діяльності в єдиному комплексі ДП, зокрема, здійснення робіт із спеціального захисту робітників ліквідуємих гірничих підприємств відповідно до затверджених проектів, виконання проектних рішень по забезпеченню побутовим паливом колишніх робітників ліквідуємих гірничих підприємств відповідно до ст.48 Гірничого Закону України.

Таким чином, одержувачем бюджетних коштів, передбачених у державному бюджеті для реструктуризації вугільної промисловості, зокрема, які спрямовуються на безоплатне забезпечення побутовим вугіллям, є відповідач. Ні ДП «Бурвугілля», ліквідація якого на час ухвалення рішення суду не закінчена, ні Міненерговугілля, яке є головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми, ні Міністерство фінансів України, з яким Міненерговугіллям погоджується Перелік робіт (послуг) і витрат за проектами ліквідації вугледобувних, вуглепереробних і торфодобувних підприємств, не мають повноважень щодо одержання та використання зазначених бюджетних коштів, а тому не є належними відповідачами у справі.

Доводи відповідача про те, що ДП за відсутності фінансування з державного бюджету не може забезпечити позивача безоплатно вугіллям на побутові потреби, не спростовує висновків суду.

У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки не можна посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань.

Суд в межах заявлених позовних вимог повно і всебічно зясував обставини справи, перевірив доводи сторін, поданим сторонами доказам відповідно до ст.212 ЦПК України дав належну оцінку.

В межах доводів апеляційної скарги підстав для зміни або скасування рішення суду не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307,ст.308,ст.313,п.1 ч.1 ст.314,ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» відхилити, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: С.А.Кіселик

ОСОБА_4