ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5030/14-ц
Провадження № 2/362/251/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Корнієнка С.В., при секретарі Дрозденко К.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи Крушинська сільська рада Васильківського району Київської області, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про визнання грошових розписок договорами купівлі-продажу нерухомості та прав власності на житлові будинки,-

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду, з урахуванням змін та уточнень, з вимогами про визнання угод від 10.10.2006 року та 1.06.2007 року, розписок від 18.08.2007 року та 11.09.2008 року між сторонами договорами купівлі-продажу майнових прав, визнання за позивачами право власності, пропорційно розміру їх грошових вкладів на житлові будинки № 6 та № 6 «а» по вул. Вишнева в с. Крушинка Васильківського району Київської області.

В судовому засіданні представник позивачів вимоги позову підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача вимоги позову не визнав, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими. Також просив застосувати строки позовної давності до позовних вимог.

Треті особи представники Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області та Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області в судове засідання не зявилися, надіславши до суду листи про слухання справи без їх участі, з покладенням у вирішені спору на думку суду.

Треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_7 та представник ПАТ «Укрсоцбанк», в судове засідання також не зявилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були особи та установа були повідомлені судом належним чином.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку щодо неможливості задоволення вимог позову з наступних підстав.

У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з положеннями ст.ст. 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

З положень ст.ст.57 і 58 ЦПК України вбачається поняття доказів в цивільному процесі та їх допустимість.

ОСОБА_8 19 Розділу У Книги Першої ЦК України визначають тривалість загальної позовної давності у три роки, а сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

У відповідності до положень ст.ст.177 і 178 ЦК України, об'єктами цивільних прав є, в тому числі, майнові права. Об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи.

У відповідності до положень ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з положеннями ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим до виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

ОСОБА_8 ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Поняття правочину та договору купівлі-продажу, його предмету, форми визнаний положеннями ст.206 та ст.ст. 655, 656, 657 ЦК України.

ОСОБА_8 77 ЦК України визначають поняття спільної діяльності.

Крім того, у відповідності до положень ч.ч.2 і 3 ст.331 ЦПК України, якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації; якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державної реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Зазначені вимоги законодавств підтверджені розясненнями постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами ст.376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30 березня 2012 року.

Так, за угодою від 10 жовтня 2006 року, укладеною між позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з відповідачем, сторони домовилися про придбання за власні кошти земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва житлового будинку, з метою подальшого продажу та отримання прибутку.

При цьому внесок сторін складав, відповідно, ОСОБА_9 - 55000 доларів США, ОСОБА_2 - 15000 доларів США та відповідача ОСОБА_5 - 70000 доларів США, а всього 140000 доларів США.

У відповідності до договору купівлі-продажу від 11 листопада 2006 року, посвідченого Васильківською районною державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 1-5072, відповідач та громадянка ОСОБА_10, яка не залучалася до участі у справі, придбали дві земельні ділянки площею 0,1 га, кожна, від поділу земельної ділянки площею 0,2 га, з кадастровим № :02:026:0024, в с.Крушинка по вул.Вишнева, право власності яких після придбання нерухомості підтверджується державними актами про право власності на земельні ділянки серії ЯД № 4 та ЯД № 3.

Згідно з положеннями угоди від 1 червня 2007 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем, метою правочину є також придбання за власні кошти земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва житлового будинку. З метою подальшого продажу та отримання прибутку.

Внесок позивача за цією угодою склав 30000 доларів США.

За вищезазначеними угодами, вкладені кошти зберігалися у відповідальної за будівництво сторони відповідача по справі, та витрачалися ним для придбання і оформлення земельної ділянки, розроблення проекту будинку, закупівлі матеріалів та оплати найманої праці, узаконення будинку та отримання дозволів на підключення до зовнішніх мереж водо- електро- та газопостачання тощо.

Запланований термін будівництва з моменту придбання земельної ділянки до моменту встановлення будинку на продаж встановить 1 рік.

Після продажу будинку сторони повинні були розподілити прибуток між собою пропорційно до зроблених внесків.

Відомості про будь-які адреси розташування земельних ділянок, на яких планувалося будівництво в угодах відсутні.

У відповідності до розписки від 18 серпня 2007 року, відповідач та позивач ОСОБА_1 отримали у позивача ОСОБА_11 в борг 23000 доларів США з зобовязанням повернення зазначеної суми коштів після реалізації будинків № 6 та № 6 «а» по вул. Вишнева в с. Крушинка Васильківського району Київської області.

Як вбачається з розписки від 11 вересня 2008 року, відповідач та позивач ОСОБА_1 отримали від позивача ОСОБА_4 в борг 75000 доларів США, із збільшенням суми позики, остаточно, до 118750 доларів США, з зобовязанням повернення зазначеної суми коштів після реалізації будинків № 6 та № 6 «а» по вул. Вишнева в с. Крушинка Київської області.

Згідно свідоцтв № 10000724 та № 10000860 від 19 червня 2009 року, збудовані відповідачем та громадянкою ОСОБА_10 будинки № 6 та № 6 «а» по вул.Вишнева в с. Крушинка Васильківського району, на підставі актів готовності обєкта до експлуатації, відповідають проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил.

У відповідності до рішення третьої особи Крушинської сільської ради, від 25 листопада 2011 року, право власності на будинок № 6 «а» по вул. Вишнева в с. Крушинка визнаний за третьою особою - ОСОБА_6.

За записами у технічному паспорту на зазначений будинок, з початку він був заінвентаризований за громадянкою ОСОБА_10, а потім - за третьою особою ОСОБА_6

У відповідності до договору купівлі-продажу домоволодіння від 24 квітня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12, за реєстровим № 179, третя особа ОСОБА_6 продав свій будинок № 6 «а» по вул. Вишнева в с. Крушинка третій особі - ОСОБА_7

Згідно з договором купівлі-продажу від 24 квітня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12, за реєстровим № 177, третя особа ОСОБА_6 продав належну йому, на підставі договору купівлі-продажу від 28 вересня 2011 року, земельну ділянку по вул. Вишнева № 6 «а» в с. Крушинка третій особі - ОСОБА_7

Відомості про наявність прав власності на інший будинок № 6 відсутні.

За договором № 010МІ1-ЗАСТ від 24 квітня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12, за реєстровим № 181, третя особа ОСОБА_7 передав належні йому будинок та земельну ділянку по вул. Вишнева, 6 «а», в с. Крушинка в іпотеку третій особі ПАТ «Укрсоцбанк».

З огляду постанов про відкриття виконавчих проваджень ВП № 28273725 від 22 серпня 2011 року та ВП № 30416196 від 15 грудня 2011 року відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві вбачається, що з відповідача на користь позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на підставі виконавчих листів Дарницького районного суду м. Києва, стягується грошова заборгованість зо договорами позики, що є предметом розгляду зазначеної цивільної справи.

Обставини стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_4 грошової заборгованості, в тому числі, за розпискою від 11 вересня 2008 року підтверджується ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 9 листопада 2011 року.

Таким чином, за матеріалами цивільної справи вбачаються наявність виникнення між сторонами різних правовідносин, які повязані як з їх спільної діяльності, що виникли у звзяку з придбанням земельних ділянок для здійснення на них будівництва та продажу нерухомості, так й отримання коштів в борг за договорами позики.

У звязку з чим, вимоги позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання прав власності на обєкти нерухомості - будинки № 6 та № 6 «а», лише на підставі, фактично договорів позики в загалі є безпідставними, оскільки суперечать діючому цивільному законодавству, а їх та інтереси захищені ними шляхом звернення до відповідного суду, рішенням якого з відповідача на їх користь стягнута заборгованість у4 відповідному розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи права власності на один з спірних будинків № 6 «а» вже вирішувалися через рішення органу місцевого самоврядування та правочину, а з вимогами про визнання їх недійсними позивачі до суду не зверталися.

Крім того, суд вважає, що через не дотримання позивачами вимог законодавства, ними невірно обрані способи захисту своїх порушених прав та інтересів, визначених положеннями ст.16 ЦК України, в тому числі, з урахуванням вищенаведеного, щодо визнання, угод про спільну діяльність та розписок про отримання коштів на будівництово, договорами купівлі-продажу нерухомості.

Під час ухвалення зазначеного рішення суд також враховує положення ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства, та ст.41 Конституції України та ст.ст. 321, 328 ЦК України, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом.

На підставі наведеного та керуючись ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212- 215, 218, 223, 224, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволені позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги або по закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Корнієнко С.В.