Суддя Бабенко Ю. П.
Справа № 644/7460/14-ц
Провадження № 2/644/498/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі: головуючого - судді Бабенко Ю.П., за участю секретаря Бойчук Є.В., за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідачки ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_4 до Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_5 про визнання шлюбу недійсним, -

УСТАНОВИВ :

Позивач та його представники просять суд визнати недійсним шлюб, зареєстрований 16 серпня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції та просять суд скасувати актовий запис про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_5. Свої вимоги обґрунтовують тим, що вказаний шлюб був зареєстрований без вільної згоди ОСОБА_6, який страждав тяжким психічним розладом, в результаті чого не усвідомлював сповна значення своїх дій і не міг керувати ними. При цьому посилаються на те, що з весни 2011 року ОСОБА_6 дуже хворів, знаходився на лікуванні в різних медичних установах, йому було проведено курси хіміотерапії, які не дали позитивного результату, було поставлено діагноз злоякісне захворювання всіх внутрішніх органів, хребта, головного мозку. Останній раз він знаходився на лікуванні з 27.07.2011 року по 16.08.2011 року і був виписаний з лікарні у вкрай важкому стані. Пересуватися самостійно він вже не міг, вивозили його із лікарні на візочку. 23 серпня 2011 року він помер. Посилаються на те, що з кінця липня 2011 року ОСОБА_6 перестав сам вставати з ліжка, всі органи у нього були вражені раком. На час реєстрації шлюбу 16.08.2011 року ОСОБА_6 знаходився в памперсі, не міг нічого тримати в руках, весь час перебував під крапельницею і мав сильну інтоксикацію організму, не міг сидіти, був повністю недієздатним. Починаючи з 01.08.2011 року він не розумів, що відбувається. Таким чином, вважають, що в силу його тяжкої хвороби у нього був тяжкий психічний розлад і він не розумів, що відбувається, що свідчить про відсутність його вільної згоди на реєстрацію шлюбу.

Представник Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції ОСОБА_7 подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, покладається на рішення суду (а.с.61). В судовому засіданні пояснила, що 16.08.2011 року до неї звернулася ОСОБА_5 з приводу реєстрації шлюбу. ОСОБА_6 сидів в автомобілі, не виходив із автомобіля, так як погано себе почував, надав свою згоду на розпис з ОСОБА_5, після чого ОСОБА_7 прийняла заяву, підготувала актовий запис і потім знову спустилася до нього. ОСОБА_6 був блідий, він поставив свій підпис, після чого ОСОБА_7 поставила штампи в їх паспорти.

Відповідачка ОСОБА_5 та її представник проти позову заперечують посилаючись на те, що ОСОБА_6 був адекватним до часу його смерті, з 2009 року мешкав разом із ОСОБА_5 Коли ОСОБА_6 зрозумів, що він скоро помре, він і вирішив зареєструвати шлюб. Ініціатором реєстрації шлюбу був саме ОСОБА_6 16.08.2011 року його виписали із лікарні і вони поїхали реєструвати шлюб. Документи для реєстрації підготувала ОСОБА_5 Ці документи були підписані, після чого вони разом поїхали додому. Знаходячись дома, 23.08.2011 року ОСОБА_6 помер. Таким чином, вважають, що була вільна згода ОСОБА_6 і ОСОБА_5 на реєстрацію шлюбу.

Судом встановлено, що 16 серпня 2011 року в Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 і ОСОБА_5, про що було складено актовий запис № 279 (т.1 а.с.7,62). Реєстрація шлюбу була проведена на підставі відповідної заяви про державну реєстрацію, яка була зареєстрована 13.08.2011 року (т.1 а.с.63), яка особисто ОСОБА_6 не складалася. На цій заяві маються записи про те, що державна реєстрація шлюбу призначена на 14.09.2011 року на 11 годин. 13.08.2011 року від імені ОСОБА_6 було сплачено держмито за реєстрацію шлюбу (т.1 а.с.64). До органу реєстрації шлюбу була надана довідка (т.1 а.с.65), в якій не зазначено імя і по батькові особи, щодо кого вона видана, відсутня дата її видачі, не зазначено про стан здоровя особи, щодо якої вона видана. Як видно із показань свідка ОСОБА_8, ця довідка була написана нею, але підпис стоїть не її і вона не може пояснити станом на який день ця довідка написана. Враховуючи викладені вище обставини, а також пояснення представника відділу державної реєстрації актів цивільного стану про те, що ОСОБА_6 погано себе почував, був блідий, не виходив із автомобіля, виникають сумніви в достовірності і правдивості показань відповідачки та представника відповідача про те, що реєстрація шлюбу була проведена у встановленому законом порядку за вільної згоди чоловіка та жінки.

23.08.2011 року ОСОБА_6 помер (т.1 а.с.6).

Розглядаючи дану цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, а саме на підставі ч.1 ст.40 Сімейного кодексу України, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу.

Згідно до ч.1 ст.40 Сімейного кодексу України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.

Відповідно до акту судово-медичного дослідження №1551-С/11 (т.1 а.с.56-58), при дослідженні трупа ОСОБА_6 було встановлено патологію зі сторони системи кровотворення в вигляді мієломи, що підтверджується даними з макроскопічними проявами враження головного мозку, легенів, печінки, хребта.

Згідно до висновку комісійної судової медичної експертизи №370-КЕ/2014/пп (т.1 а.с.123-184), при проведенні якої експертами була досліджена вся медична документація щодо лікування ОСОБА_6, було встановлено, що ОСОБА_6 з 17.05.2011 року по 30.05.2011 року знаходився на стаціонарному лікуванні в Харківській міській клінічній багатопрофільній лікарні № 25 з діагнозом множинна мієлома ІІ В ст., дифузно-вогнищева форма, з ураженням хребта, мієломна нефропатія, сечокамяний діатез. В подальшому ОСОБА_6 з 16.06.2011 року по 05.07.2011 року знаходився на лікуванні в ДУ «Інститут медичної радіології ім.. ОСОБА_9, де зазначений вище діагноз було підтверджено. Після цього, з 05.07.2011 року по 22.07.2011 року ОСОБА_6 перебував на лікуванні в гематологічному відділенні Харківської міської клінічної багатопрофільної лікарні № 25 з тим же діагнозом. В подальшому з 27.07.2011 року по 16.08.2011 року ОСОБА_6 знову перебував на лікуванні в зазначеній вище лікарні № 25 з діагнозом - множинна мієлома ІІ В ст., дифузно-вогнищева форма, з ураженням хребта, мієломна нефропатія, двостороннє ураження легень, правого купола діафрагми, двобічний гідроторакс, ураження печінки, вторинна внутрішньочеревна, заочеревинна і тазова лімфаденопатія. Враховуючи данні, що отримані при компютерній томографії, кахексію, що прогресувала, відсутність результату від терапії, подальше проведення курсів хіміотерапії виявилось недоцільним і 16.08.2011 року хворий ОСОБА_6 в тяжкому стані був виписаний зі стаціонару під нагляд дільничних лікарів. Перебіг злоякісного захворювання, що мало місце у ОСОБА_6, був вкрай важким, з негативною динамікою. Причиною смерті ОСОБА_6 слід вважати загальну інтоксикацію організму ендогенного походження, обумовлену множинною мієломою (мієломною хворобою). При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_6 були встановлені макроморфологічні ознаки органічного ураження головного мозку у вигляді наявності множинних вогнищ желеподібної консистенції, білувато сірого кольору. Наявність такого органічного ураження головного мозку у ОСОБА_6 негативно вплинула на рівень його памяті, а також функцію зору та мови, тобто у нього знизилася пам'ять, погіршився зір і виникли труднощі у вимові слів при розмові, у тому числі і станом на 16.08.2011 року. У ОСОБА_6 станом на 16.08.2011 року мав місце інтоксикаційний синдром (інтоксикація організму). При інтоксикаційному синдромі, обумовленому злоякісним захворюванням, особливо у хворих, які пройшли курс поліхіміотерапії та знаходяться у тяжкому стані, можуть спостерігатися слабість, лихоманка, нездужання, а також різні фонові розлади з боку психо - емоційної сфери: пригнічення свідомості до сопору або ступору, астенія, байдужість, субдепресивний настрій, апатія, сутінкове потьмарення свідомості, іноді марення та ін. Таким чином, експертна комісія вважає, що ОСОБА_6 станом на 16.08.2011 року не міг у повному обсязі оцінювати свої дії та надавати будь який фізичний або психологічний опір.

Вказаний висновок комісійної судової медичної експертизи №370-КЕ/2014/пп, відповідає наявній медичній документації ОСОБА_6, складений і підписаний компетентними особами, серед яких є і лікар невропатолог, лікар хірург, лікар психіатр, лікар ортопед травматолог, лікар клінічний фармаколог і т.д., тобто різними фахівцями в галузі медицини, які попереджалися про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Даний висновок експертизи є повним, ясним, і не викликає сумнівів у його правильності. При цьому суд враховує, що жоден із експертів, що входили до складу комісійної експертизи, не надали окремого висновку відповідно до ч.2 ст.148 ЦПК України, що свідчить про відсутність розбіжностей між експертами.

Посилання представника відповідачки ОСОБА_3 на те, що вказаний висновок комісійної експертизи суперечить висновку комісійної судової медичної експертизи №204-КЕ/2013/пп ( т.1 а.с.104-105) щодо ОСОБА_6, не заслуговують на увагу, так як відповідно до висновку комісійної судової медичної експертизи №204-КЕ/2013/пп, експертна комісія не виключає, що ОСОБА_6 станом на 16.08.2011 року не міг у повному обсязі оцінювати свої дії та надавати будь-який фізичний або психологічний опір. Таким чином, попередня комісійна експертиза не виключала те, що ОСОБА_6 станом на 16.08.2011 року не міг у повному обсязі оцінювати свої дії та надавати будь який фізичний або психологічний опір.

Посилання представника відповідачки ОСОБА_3 на те, що вказаний висновок комісійної експертизи №370-КЕ/2014/пп суперечить акту № 181 посмертної судової психіатричної експертизи ОСОБА_6 (т.1 а.с.106-109), суд не бере до уваги, так як при проведені психіатричної експертизи експерти виходили з того, що ОСОБА_6 не був на обліку у психоневрологічному диспансері, за час лікування консультований психіатром не був, в його виписках із історії хвороби психічних розладів не описувалося. Експерти посилались на показання учасників судового розгляду і допитаних в суді свідків. Допитаний в суді експерт ОСОБА_10 пояснив, що при проведенні комісійної експертизи, у відмінності від психіатричної експертизи, експерти враховували всі медичні данні і данні розтину трупу, де було видно метастази головного мозку.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_10 пояснив, що на момент виписки ОСОБА_6 був тяжко хворим, мав метастази в головному мозку, і його головний мозок не міг давати волевиявлення, адекватно оцінювати дійсність. Історія хвороби ОСОБА_6 велась не в повному обсязі. При таких захворюваннях, які були у ОСОБА_6, особа не може розмовляти і ковтати.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_11 пояснив, що з урахуванням стану тяжко хворого ОСОБА_6 станом на 16.08.2011 року, останній міг знаходитися в стані сопору або ступору. Також зазначив, що стверджує про те, що 16.08.2011 року ОСОБА_6 не міг сидіти, так як хребетний стовп не міг його утримувати. При виписці ОСОБА_6, з урахуванням його тяжкого стану було зазначено, що подальше його лікування не доцільно.

Обєктивним судово-медичним даним, зазначеним у висновку комісійної судової медичної експертизи №370-КЕ/2014/пп, відповідають показання свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15

Так, свідок ОСОБА_12 пояснила, що в липні-серпні 2011 року вона працювала медсестрою в 25-й лікарні і доглядала за ОСОБА_6, у якого була сильна інтоксикація організму. Санітарка міняла ОСОБА_6 памперси, перевертали його лише вдвох, так як міг бути перелом кісток. ОСОБА_6 не пив і не їв, а харчувався лише через крапельницю. 16.08.2011 року у відділі була надзвичайна подія, так як з відділення пропав ОСОБА_6 З цього приводу вона, як медсестра, писала пояснення. На цей час ОСОБА_6 був в тяжкому стані, не міг переміщуватися. Посадити його було неможливо, так як у нього відразу б поламався хребет. Він не міг ковтати воду, а тому вона обробляла йому порожнину рота. ОСОБА_6 був без свідомості, не міг розмовляти і навіть не стогнав. Він був прикутим і не ворушився.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що навідував ОСОБА_6 приблизно 14.08.2011 року і бачив, що ОСОБА_6 лежав з закритими очами, від нього був поганий запах, він постійно стогнав і лежав як труп.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що бачила ОСОБА_6 останній раз 16.08.2011 року. Він був без свідомості, ніяк не реагував на її звернення, лежав під крапельницею.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що відвідувала ОСОБА_6 в лікарні приблизно 11-13 серпня 2011 року і бачила, що він був у жахливому стані, не розумів її, від нього був жахливий запах, він сильно похудів і був нерухомий. був без свідомості.

Таким чином, показаннями вказаних вище свідків, що відповідають обєктивним судово-медичним даним, підтверджуються обставини того, що ОСОБА_6 страждав тяжким психічним розладом, в результаті чого не усвідомлював сповна значення своїх дій і не міг керувати ними.

В обґрунтування своїх заперечень проти позову ОСОБА_5 та її представник посилаються також на показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_5, які на їх думку підтверджують обставини того, що ОСОБА_6 міг адекватно оцінювати обстановку і уклав шлюб свідомо.

Так, свідок ОСОБА_17 пояснив, що останній раз бачив ОСОБА_6 приблизно за місяць до смерті, коли ОСОБА_6 ще вставав з ліжка. Свідок ОСОБА_18 пояснила, що працювала в гематологічному відділенні Харківської міської клінічної багатопрофільної лікарні № 25 до 18.07.2011 року і на той час стан ОСОБА_6 був середньої тяжкості. Показання цих свідків ніяким чином не спростовують пояснення представників позивача щодо відсутності вільної згоди ОСОБА_6 на укладання шлюбу внаслідок його тяжкого хворобливого стану, так як вони бачили його задовго до реєстрації шлюбу.

Показання свідків ОСОБА_19 (щодо того, що за два дня до смерті ОСОБА_6 спілкувався з ним і переміщувався), ОСОБА_16 (щодо того, що 16.08.2011 року на реєстрації шлюбу в відділі реєстрації ОСОБА_6 особисто відповідав на запитання, сам ставив підписи, виходив із автомобіля), ОСОБА_20 (щодо того, що під час виписки 16.08.2011 року ОСОБА_6 був у свідомості, під час реєстрації шлюбу сидів у автомобілі, давав свою згоду на укладення шлюбу і розписувався, за день до смерті спілкувався), ОСОБА_8 (щодо того, що на час виписки ОСОБА_6 був адекватним, міг сидіти), суперечать вказаним вище обєктивним судово-медичним даним, зазначеним у висновку комісійної судової медичної експертизи №370-КЕ/2014/пп. При цьому суд також враховує, що свідок ОСОБА_16 знаходиться в дружніх стосунках з ОСОБА_5, свідок ОСОБА_19 працює разом із ОСОБА_5, свідок ОСОБА_20 знаходиться з ОСОБА_5 в особливих стосунках, а тому ці свідки є зацікавленими в розгляді справи на користь відповідачки. Свідок ОСОБА_5, яка є відповідачкою по справі, також є заінтересованою в розгляді справи на її користь, що обумовлює відповідне відношення до її показань як свідка.

На підставі вищевикладеного, наданих суду доказів, суд прийшов до висновку про те, що шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 16.08.2011 року було зареєстровано без вільної згоди ОСОБА_6, який в момент реєстрації шлюбу страждав тяжким психічним розладом, в результаті чого не усвідомлював сповна значення своїх дій і не міг керувати ними, В звязку з цим, у відповідності до ч.1 ст.40 Сімейного кодексу України, суд позовні вимоги задовольняє і визнає недійсним шлюб, зареєстрований 16 серпня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції за актовим записом №279 та скасовує зазначений актовий запис про шлюб.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 215 ЦПК України, ст.ст.21, 24, ч.1 ст.40 Сімейного Кодексу України, - суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Визнати недійсним шлюб, зареєстрований 16 серпня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції за актовим записом №279 та скасувати зазначений актовий запис про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в апеляційний суд Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: