АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«17» листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі

Головуючого - Барановської Л.В.

Суддів - Качана В.Я., Рейнарт І.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 04.09.2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Український науково- дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості», 3-тя особа: Міністерство економічного розвитку і торгівлі України про зміну підстав звільнення з роботи, стягнення вихідної допомоги та відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді Барановської Л.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В С ТА Н О В И Л А :

Позивачка звернулась до суду з позовом і просить змінити причину звільнення її з роботи з ч.1 ст.38 на ч.3 ст.38 КЗпП України, стягнути з відповідача вихідну допомогу при звільненні в розмірі, визначеному ст.44 КЗпП України, але не менше тримісячного середнього заробітку та 10000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Посилалась на те, що перебувала з відповідачем у трудових відносинах, з 01 червня 2013 року займала посаду начальника відділу кадрів.

Починаючи з вересня 2014 року підприємство почало сплачувати заробітну плату із затримками та не в повному обсязі, частинами по 500,00 грн. - 700,00 грн. один раз на місяць, а потім ще з більшим проміжком часу.

На момент звільнення її з роботи заборгованість по заробітній платі становила 15 331 грн. 62 коп. за 3 місяці.

Звернення до керівника підприємства стосовно виплати заборгованої заробітної плати були безрезультатними.

06 квітня 2015 року вона подала заяву про звільнення з роботи за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, а саме в зв»язку з невиконанням відповідачем законодавства про працю та проханням провести розрахунок відповідно до ст.ст. 44, 116 КЗпП України.

07 квітня 2015 року юридичним відділом підприємства в.о. генерального директора була подана службова записка щодо наявності у неї підстав для звільнення з роботи за ч.3 ст.38 КЗпП України.

08 квітня 2015 року відділом кадрів був підготовлений наказ про її звільнення за ч.3 ст.38 КЗпП України та виплату їй вихідної допомоги в порядку ст.44 КЗпП України, однак даний наказ не був підписаний керівником, а 09 квітня 2015 року вона була звільнена за ч.1 ст.38 КЗпП України та проведений розрахунок в порядку ст.116 КЗпП України.

Вихідна допомога при звільненні за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, визначена ст. 44 КЗпП України, їй виплачена не була.

Протиправними діями відповідача їй була завдана моральна шкода.

Зазначала, що внаслідок самостійно зміненої відповідачем підстави для її звільнення вона не могла звернутися до районного центру зайнятості та отримувати кошти по безробіттю.

Не могла приділяти достатньої уваги дітям, їх вихованню та утриманню, яке вона здійснює самостійно, оскільки чоловік також не працює та займається пошуками роботи.

Просила задовольнити позов.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 04.09.2015 року позовні вимоги задоволені частково.

В апеляційній скарзі представник Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки доказам по справі, неповно з'ясував обставини справи.

Апеляційна скарга представника Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка перебувала в трудових відносинах з Державним підприємством «УкрНДНЦ», з 01 червня 2013 р. наказом №121-к переведена на посаду начальника відділу кадрів.

З вересня 2014 року заробітна плата на підприємстві виплачувалася з затримками, а з січня 2015 року не виплачувалася взагалі.

Дані обставини підтверджуються також розрахунковим листком за квітень 2015 року, в якому зазначено, що борг підприємства по заробітній платі перед позивачкою на початок місяця становить 7 704 грн. 99 коп.

З матеріалів справи вбачається, що 06 квітня 2015 року позивачкою була подана заява про звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України та вимогою провести розрахунок відповідно до ст.ст. 44. 116 КЗпП України.

08 квітня 2015 року відділом кадрів був підготовлений наказ про звільнення позивачки за ч. 3 ст. 38 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги згідно ст. 44 КЗпП відповідно, який не був підписаний керівником підприємства, яким була накладена резолюція про звільнення позивачки за ч. 1 ст.38 КЗпП України.

Наказом № 77-к від 08 квітня 2015 року позивачка була звільнена з роботи за ч.1 . 38 КЗпП України.

Також судом встановлено і не заперечувалося сторонами, дана вимога закону відповідачем не виконувалася.

За змістом ст. 38 КЗпП України працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. В разі, якщо вказані працівником причини звільнення - порушення працедавцем трудового законодавства (ч. 3 ст. 38 КЗпП України), не підтверджуються, або працедавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору на ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Враховуючи вищевикладене суд прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення частково позовних вимог в частині зміни підстав її звільнення з роботи та стягнення з відповідача вихідної допомоги в порядку, визначеному ст.44 КЗпП України.

З довідки ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 03.09.2015 року вбачається, що за два повні місяці перед звільненням позивачці було нараховано 9 694, 69грн. заробітної плати.

Тобто, середньомісячний заробіток, розрахований відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100, складає 4 847, 35 грн.

Таким чином, до стягнення з відповідача належить 14 542, 05 грн. вихідної допомоги / 4 847.35 x3 = 14 542,05 /.

Відшкодування працівнику моральної шкоди в зв"язку з порушенням його трудових прав врегульовано ст.237-1 КЗпП України.

Також суд прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки у відшкодування моральної шкоди 500,00 грн. виходячи з засад розумності та справедливості.

Представник відповідача в судовому засіданні не спростовував порушення законодавства про працю щодо позивачки в частині строків виплати заробітної плати.

Суд обґрунтовано не взяв до відома посилання представника відповідача на труднощі підприємства та інші причини затримки та невиплати заробітної плати.

Враховуючи вище викладене, суд прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог частково.

Суд повно та всебічно з»ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків рішення суду не спростовують . Звільнення позивачки з підстав, які суперечать змісту поданої нею заяви, тобто зміна відповідачем підстав звільнення позивачки з роботи є незаконним.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» відхилити, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 04.09.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді