АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6699/15 Справа № 187/333/15 Головуючий у 1 й інстанції - Соловйов І.М. Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи відділ Держкомзему у Петриківському районі Дніпропетровської області, реєстраційна служба Петриківського районного управління юстиції, державний нотаріус Петриківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Могильна Л.Г., про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

В с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, після реєстрації шлюбу - ОСОБА_3, треті особи відділ Держкомзему у Петриківському районі Дніпропетровської області, реєстраційна служба Петриківського районного управління юстиції, державний нотаріус Петриківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Могильна Л.Г., про визнання договору купівлі-продажу дійсним(а.с.2-9).

Позивач зазначав, що 26 травня 2010 року між ним та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок площею 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та 0,2495 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Договір посвідчений державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної конториМогильною Л.Г., зареєстрований в реєстрі за №1-2036, відповідач передала у йому у власність житловий будинок, а він сплатив їй 64 758 грн. у відшкодування вартості житлового будинку та земельних ділянок.

Згідно запевнень відповідача і даних довідки №0153, що була видана Петриківським районним відділом ДРФ ДП "Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах" 26 травня 2010 року, придбаний ним житловий будинок знаходився на не приватизованій земельній ділянці Миколаївської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області.

25 червня 2010 року зареєстрував право власності на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Звернувшись до відповідних державних установ щодо реалізації права на приватизацію земельних ділянок, йому стало відомо, що зазначені земельні ділянки були придбані відповідачкою за договором купівлі-продажу, який був укладений 11 жовтня 2001 року між нею та ОСОБА_6 та посвідчений приватним нотаріусом Петриківського нотаріального округу Окатою Л.Г., зареєстрований в реєстрі за №1160. Згідно вказано договору ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_3 купила земельну ділянку площею 0,3995 га, яка розташована в АДРЕСА_1, надану для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

Після отриманої інформації ОСОБА_3 надала йому копію вказаного договору та повідомила, що після придбання земельних ділянок вона не виконала всіх дій щодо реєстрації за собою права власності і саме тому земельні ділянки мали статус не приватизованих. При цьому між ними була досягнута домовленість, що після впорядкування документів ОСОБА_3 зобов'язується нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу земельних ділянок, за які вона отримала грошові кошти при укладенні договору купівлі-продажу житлового будинку.

З 2010 року разом зі своєю матір'ю розпочав тривалу процедуру приведення документів на землю у відповідність до діючого законодавства за рахунок своїх особистих коштів, 14.12.2010 року на ім'я ОСОБА_3 отримано державні акти на право власності на вказані земельні ділянки.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на те, що в січні 2015 року ОСОБА_3 відмовилася від нотаріального посвідчення укладеного між ними договору купівлі-продажу земельних ділянок та зажадала від нього додаткових грошових коштів у розмірі 2 500 доларів США, ОСОБА_2 просив:

визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,1500 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), та земельної ділянки, площею 0, 2495 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, що був укладений 26 травня 2010 року між ним, як покупцем, та ОСОБА_3, як продавцем;

визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого 14 грудня 2010 року начальником відділу Держкомзему у Петриківському районі Дніпропетровської області, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 68, що є підставою для видачі йому Державного акта на право приватної власності на зазначену земельну ділянку та для реєстрації за ним права власності на земельну ділянку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,2495 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданого 14 грудня 2010 року начальником відділу Держкомзему у Петриківському районі Дніпропетровської області, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 67, що є підставою для видачі йому Державного акта на право приватної власності на зазначену земельну ділянку та для реєстрації за ним права власності на земельну ділянку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи відділ Держкомзему у Петриківському районі Дніпропетровської області, реєстраційна служба Петриківського районного управління юстиції, державний нотаріус Петриківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Могильна Л.Г., про визнання договору купівлі-продажу дійсним, залишено без задоволення(а.с.148-155).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.171-180).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України.

Статтею 60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим, правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства(ч.1 ст.628 ЦК України).

Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона(продавець) передає або зобов'язується передати майно(товар) у власність другій стороні(покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно(товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку(квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

За змістом ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

В п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними" роз'яснено, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

По справі встановлено, що 26 травня 2010 року між ОСОБА_3, після реєстрації шлюбу ОСОБА_3(а.с.107), як продавцем, та ОСОБА_2, як покупцем, укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1, на не приватизованій земельній ділянці Миколаївської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області(згідно довідки №0154, виданій Петриківським відділом ДРФ ДП "Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах" 26 травня 2010 року). Продаж за домовленістю сторін вчинено за 64 758 грн.(а.с.31-32).

Із справи вбачається, що станом на час укладення вказаного договору купівлі-продажу житлового будинку від 26 травня 2010 року, був наявний договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11 жовтня 2001 року за яким ОСОБА_6, як продавець, продала, а ОСОБА_3, як покупець, купила земельну ділянку площею 0,3995 га, яка розташована АДРЕСА_1, надану для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Договір посвідчено приватним нотаріусом Петриківського районного нотаріального округу Окатою Л.Г., зареєстровано в реєстрі за №1160(а.с.25).

Разом з тим, за змістом вказаного договору купівлі-продажу житлового будинку від 26 травня 2010 року значиться не приватизована земельна ділянка площею 0,15 га, яка передана для будівництва та обслуговування житлових будівель, її кадастровий номер - НОМЕР_1. Інших даних щодо правового статусу та розміру земельної ділянки, що відноситься до відчужуваного житлового будинку, договір купівлі-продажу не містить(а.с.31-32).

Отже, наведені обставини свідчать, що земельна ділянка площею 0,15 га, яка передана для будівництва та обслуговування житлових будівель по АДРЕСА_1, яка значиться в договорі купівлі-продажу як не приватизована, не могла бути предметом купівлі-продажу станом на 26 травня 2010 року, а що стосується земельної ділянки площею 0,2495 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, на досягнуту домовленість щодо купівлі-продажу якої посилається позивач, то, як видно із змісту договору купівлі-продажу житлового будинку від 26 травня 2010 року, останній не містить даних щодо такої земельної ділянки.

Як видно із справи, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_5 від 14 грудня 2010 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,1500 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель(присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1(а.с.74), згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_6 від 14 грудня 2010 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,2495 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1(а.с.75).

Доказів в розумінні ст.ст.57,58 ЦПК України, які б свідчили про укладення між сторонами правочину щодо купівлі-продажу спірних земельних ділянок у визначеному діючим законодавством порядку, ОСОБА_2 не надав, таких доказів в ході розгляду справи не встановлено.

Таким чином, встановивши, що договори купівлі-продажу вказаних земельних ділянок у передбаченому порядку між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не укладались, що вони не були предметом купівлі-продажу при укладенні договору купівлі-продажу житлового будинку від 26 травня 2010 року, суд прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для захисту прав ОСОБА_2 у обраний ним спосіб і обгрунтовано відмовив в задоволенні заявлених вимог.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_3 приховала відомості щодо наявності договору купівлі-продажу земельних ділянок від 11 жовтня 2001 року, що при укладенні договору купівлі-продажу житлового будинку від 26 травня 2010 року мала місце домовленість щодо купівлі-продажу спірних земельних ділянок, не можуть бути взяті до уваги, оскільки за положеннями ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки має укладатися у письмовій формі і останній підлягає нотаріальному посвідченню та відповідно до ст.ст.210, 640 ЦК підлягає державній реєстрації, а такі дії сторонами щодо відчуження спірних земельних ділянок не вчинені. За таких обставин сама по собі домовленість щодо купівлі-продажу спірних земельних ділянок, на що посилається позивач, та послідуючі його дії щодо приведення документації на земельні ділянки у відповідність до діючого законодавства, не можуть бути підставою для визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки дійсним, та визнання права власності на земельну ділянку, оскільки норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, такі правочини не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Отже, рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи та вимогам діючого законодавства, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -