Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/9669/15-ц
Провадження № 2/644/2825/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді Бугери О.В.,

При секретарі Ілові А.В.,

За участю представника позивача ОСОБА_1,

Представника відповідача ОСОБА_2,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Орджонікідзевського районного суду м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради про визнання права власності, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_3, інтереси якого представляє ОСОБА_1, звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими надвірними будівлями, розташований по вул. Ново-Румянцівській, 22-А, в м.Харкові.

В обґрунтування позову позивач вказував, що за адресою: м.Харків, вул. Ново-Румянцівська, 22-А, проживає з 15.11.1993 року, та у будинку разом з ним проживали його двоюрідні брати ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які на теперішній час померли. Вищезазначений будинок був побудований батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_5- ОСОБА_6, та введений в експлуатацію в 1975 році. ОСОБА_7 помер в 1982 році. Позивач зазначає, що вже понад 12 років проживає у зазначеному будинку та володіє, доглядає за ним та відкрито користується, та оскільки брати позивача померли і спадкоємці після їх смерті відсутні, ОСОБА_3, просить визнати за ним право власності на спірний будинок за набувальною давністю.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини викладені в позові, крім того, до судового засідання нею було подано відгук на заперечення до позову, в якому вона зазначила, що позивач обрав вірний спосіб захисту своїх прав та вказані в позові правовідносини регулюються саме зазначеними нормами права, оскільки відповідно до ЦК УССР ст. 529-532 двоюрідні брати не належать до спадкоємців, а ОСОБА_5 помер до набрання чинності ЦК України. Також представник позивача зазначила, що в матеріалах справи містяться докази, які підтверджують факт користування позивачем зазначеним майном паротягом 10 років.

Відповідач, Харківська міська рада, в особі свого представника ОСОБА_2 подала до суду заперечення проти позову, просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилалася на те, що позивач невірно обрав спосіб захисту своїх прав, оскільки спірні правовідносини регулюються нормами матеріального права у сфері спадкування. Крім того, відповідач зазначає, що особа має право на визнання права власності, якщо вона добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, та інформація про позивача зазначена у інвентарній справі лише із 17.06.2013 року, також вбачається, що позивач на теперішній час має 2 прописки, які були занесені до паспорту ОСОБА_3 у один день і жодна з яких досі не погашена. В судовому засіданні представник позивача посилалась на обставини викладені в запереченнях до позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Згідно п.1 ст.344 ЦПК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», станом на 25.02.2014 року, спірний житловий будинок, загальною площею 73,8 кв.м., розташований за адресою м.Харків, вул. Ново-Румянцівська, 22А./а.с.16-19/

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.03.2015 року, право власності на житловий будинок за адресою: м.Харків, вул. Ново-Румянцівська, 22А, не зареєстровано./а.с.12-13/

Згідно акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 24 липня 1975 року, забудовником спірного домоволодіння є ОСОБА_6./а.с.14/

Довідкою виконавчого комітету Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області від 18.12.2014 року виданої ОСОБА_3, підтверджується, що згідно погосподарської книги за 1977-1979 р.р. № 18, ос.рах.№ 1169, за адресою спірного домоволодіння був зареєстрований та вів спільне сумісне господарство батько ОСОБА_6, та його рідні сини ОСОБА_8 та ОСОБА_4Ф./а.с.9-10/

З довідки Голови вуличного комітету с.Затишшя Орджонікідзевського району м.Харкова вбачається, що ОСОБА_6, помер 03.06.1982 року./а.с.9/

25.10.1999 року ОСОБА_9 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть ?-ВЛ № 209908 від 10.11.1999 року, виданим Кулиничівською селищною радою Харківського району та області./а.с.7/

07.10.2003 року ОСОБА_10 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть ?-ВЛ № 407678 від 10.10.2003 року, виданим Кулиничівською селищною радою Харківського району та області./а.с.8/

З п.11 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в правах про захист права власності та інших речових прав» вбачається, що ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Підстави набуття права власності в порядку ст. 344 ЦПК чітко регламентовані, з чого вбачається, що в ході розгляду справи позивач повинен довести: законність обєкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). При цьому, право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Таким чином, оскільки право власності на житловий будинок з господарськими надвірними будівлями, розташований по вул. Ново-Румянцівській, 22-А, в м.Харкові не зареєстровано; особа, яка була забудовником спірного домоволодіння померла; суд не вважає доведеним позивачем факт набуття ним права власності за набувальною давністю.

Згідно до п.3 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в правах про захист права власності та інших речових прав» право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові.

Згідно пунктів 1, 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України він набирає чинності з 1 січня 2004 року. Правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, перебіг строку володіння майном для визнання права власності на нього за набувальною давністю слід рахувати тільки після 1 січня 2001 року, а ОСОБА_5 помер 07.10.2003 року.

Одночасно з цим суд зазначає, що відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК), законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Оскільки виходячи з матеріалів справи строк на прийняття спадщини не закінчився 1 січня 2004 року, то дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України від 18.03.2004 року № 1618-IV.

Таким чином, суд відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 5, 16, 344 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 215-218 ЦПК України, Постановою Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування», Постановою Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в правах про захист права власності та інших речових прав», суд,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Повний текст рішення виготовлений 11.12.2015 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: суддя О.В. Бугера