Справа № 367/1861/15-ц Головуючий у І інстанції Пархоменко О. В.
Провадження № 22-ц/780/5375/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 03.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

03 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Олійника В.І.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка О.І.,

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 10 серпня 2015 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача ОСОБА_4 заявили клопотання та надали суду письмову заяву про залишення позовної заяви без розгляду, посилаючись на те, що позивачем до суду надано позовну заяву про стягнення заборгованості з відповідача на користь ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №316/3875SFNV7 від 7 березня 2012 року у розмірі 14 755 грн. 85 коп і в якості обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 7 березня 2012 року відповідач уклав з ПАТ Платінум банк кредитний договір за №316/3875SFNV7 від 7 березня 2012 року в розмірі 9168 грн. 70 коп., в подальшому, як зазначає позивач, 26 липня 2012 року ПАТ Платінум Банк укладено договір про відступлення права вимоги за №20129726-Г з ТОВ Бізнесфінанс, за яким право вимоги по кредитному договору відступлене на користь останньої установи. 18 червня 2013 року між ТОВ ФК Бізнесфінанс та ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів укладено договір факторингу №20130618, згідно якого до позивача перейшло право на одержання від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі) і позивачем зазначено, що у відповідності з цими договорами до нього з 18 червня 2013 року надійшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 14 755 грн. 85 коп. Відповідно до п.6.1 кредитного договору №316/3875SFNV7 від 7 березня 2012 року всі спори, розбіжності та вимоги, які випливають при виконанні договору підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків.

Посилаючись на п.6 ст.207 ЦПК України та на ч.5 п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» ОСОБА_3 просив позовну заяву залишити без розгляду.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10 серпня 2015 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування ухвали і постановлення нової, якою матеріали справи передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги, суд першої інстанції посилався на п.6 ч.1 ст.207 ЦПК України і оскільки між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення до третейського суду, а відповідач ОСОБА_3 заперечує проти вирішення спору в суді і дане заперечення від нього надійшло до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, то з цих підстав вважав, що клопотання про залишення позовної заяви без розгляду підлягає до задоволення

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками.

Між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» 26 липня 2012 року було укладено Договір про відступлення права вимоги №20120726-Г, за яким право вимоги по вищезазначеному Кредитному договору було відступлене на користь ТОВ «Фк «Бізнесфінанс».

18 червня 2013 року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №20130618, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Бізнесфінанс», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача.

Згідно з ч.1 ст.17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та /або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

За п.6 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо: між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення до третейського суду і від відповідача надійшло до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами заперечення проти вирішення спору в суді.

Судом першої інстанції не було взято до уваги того факту, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Кредитний договір з ОСОБА_3 не укладало і не є стороною кредитних відносин, а право грошової вимоги за Кредитним договором №316/38758SFNV7 позивач набув на підставі укладеного Договору факторингу №20130618 від 18 червня 2013 року (витяг із Договору додавався до позовної заяви).

Відповідно до п.6.1 вищевказаного Кредитного договору на ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не поширюється. Цей факт підтверджується п.1.1 та п 1.2 Договору факторингу №20130618 від 18 червня 2013 року. За цим Договором Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Факторові права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей, в розмірі Портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права грошової вимоги які належали Клієнту за кредитними договорами (Право Вимоги), а також права клієнту як вигодонабувача на страхове відшкодування за договорами страхування, які є частиною кредитного договору та відповідно до яких застрахованою особою є Боржник. Для уникнення сумнівів сторони домовилися, що укладаючи цей Договір Фактор не бере на себе будь-яких договірних зобов'язань клієнта щодо кредитних договорів, окрім права вимоги та стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в абз.5 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (стаття 17 ЦПК України) не є відмовою від права на звернення до суду за захистом.

Також відповідно положень п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за наявності у кредитному договорі третейського застереження (окремої третейської угоди) при вирішенні спору суд має враховувати положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України від 11 травня 2004 року №1701-IV «Про третейські суди» про те, що справи щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), не підлягають розгляду третейськими судами, що також не було взято до уваги судом першої інстанції.

Крім того, за наявності третейського застереження лише у сторін існує виключно правова можливість, а не обов'язок на звернення до третейського суду і для такого звернення потрібна наявність волі лише сторін договірних відносин.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності скасувати ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 10 серпня 2015 року скасувати і матеріали справи передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду Київської області оскарженню не підлягає.

Головуючий: Олійник В.І.

Судді: Іванова І.В.

ОСОБА_5