Справа № 2/489/1369/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 серпня 2015 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Сімбірцевій О.В.,

за участю відповідачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представника органу опіки і піклування ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів.

Позивач вказує, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2013 року між ним та відповідачкою було розірвано шлюб та з нього стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, починаючи з 14 серпня 2013 року.

Проте, з 4 жовтня 2014 року їх син ОСОБА_6 проживає з ним, позивачем, та знаходиться на повному його утриманні. Незважаючи на це, аліменти на утримання дитини на користь відповідачки на підприємстві, на якому він працює ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» - продовжують відраховувати.

Посилаючись на викладене, просив суд звільнити його від сплати аліментів на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_6, які стягуються за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2013 року.

В судове засідання позивач не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином.

В судовому засіданні 30 липня 2015 року позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити, посилався на те, що дитина постійно проживає з ним та знаходиться на його утриманні.

Відповідачка та її представник проти позову заперечували, пояснили суду, що хлопчик проживає з матірю, до батька приходить, проте знаходиться з ним лише періодично.

Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні суду пояснила, що за результатами проведеної органом опіки та піклування перевірки умов проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, - адресою проживання відповідачки, а також враховуючи аналогічні перевірки за місцем проживання позивача, дійти до беззаперечного висновку про те, з ким саме з батьків переважно проживає дитина, не має можливості. Вважала, що стягнення з позивача аліментів буде більш повно відповідати інтересам дитини, оскільки позивач не надав доказів, що дитина проживає з ним постійно.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2013 року розірвано шлюб між позивачем ОСОБА_4 та відповідачкою ОСОБА_1.

Одночасно зазначеним рішенням суду з позивача ОСОБА_1 Є,О. на користь ОСОБА_1 щомісячно стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/3 частини всіх заробітків (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 серпня 2013 року, до досягнення дитиною повноліття.

Рішення набрало законної сили. 31 жовтня 2013 року судом видано виконавчий лист. Постановою Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції від 8 листопада 2013 року відкрито виконавче провадження.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментам від 8 травня 2015 року № 14843, заборгованість, згідно довідки про доходи з ДП НВГ «Зоря» - «Машпроект», станом на 1 червня 2014 року складає 5802,82 грн.. Станом на 1 квітня 2014 року заборгованість складає 4073,67 грн..

Постановою Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції від 7 липня 2014 року було звернено стягнення на заробітну плату ОСОБА_4.

Відповідно до ст.. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

З аналізу наведених норм закону вбачається, що необхідною передумовою виникнення права батьків на отримання аліментів на утриманні дитини є її проживання з одним із батьків.

Частиною 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Як було встановлено в судовому засіданні, з жовтня 2014 року дитина періодично проживає з батьком позивачем ОСОБА_4.

На даний час хлопчик проживає з матірю, обидві сторони приймають участь у вихованні та утриманні дитини, про що свідчать надані сторонами докази (товарні чеки, квитанції тощо).

За такого, суд вважає, що на сьогоднішній день, враховуючи періодичність проживання дитини з батьком, фактично змінилися обставини, що можуть впливати на розмір утримуваних з позивача аліментів, проте суд не вбачає підстав для звільнення позивача від сплати аліментів на користь ОСОБА_7 на утримання сина, а тому приходить до висновку, що позов ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.14,15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А. Спінчевська