АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/4037/15-ц 22-ц/774/2360/К/15
Справа № 215/4037/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2360/К/135 ОСОБА_1
Категорія 50 ( ІII ) Доповідач Михайлів Л.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

18 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.,

суддів - Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

при секретарі - Масловій К.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,

третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на свою користь на утримання повнолітньої доньки- Дукової ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від всіх видів доходу /заробітку/ відповідача щомісячно, до закінчення дитиною навчання, а саме до лютого 2016 року, посилаючись на те, що ОСОБА_3 є студенткою та навчається на заочному відділенні Криворізького коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені ОСОБА_6» першого рівня акредитації за спеціальністю «Виробництво харчової продукції», потребує матеріальної допомоги батька, а відповідач хоча і має таку можливість відмовляється її надавати.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на невідповідність ухваленого судом рішення вимогам закону. Зокрема апелянт вважає що висновок суду про неплатоспроможність відповідача у звязку з його хворобою ґрунтується на припущеннях, оскільки по наявним в матеріалах справи документів не можна вважати доведеним факт витрат відповідачем коштів на лікування у розмірі 5028 грн. Крім того, суд безпідставно відмовив позивачу у задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи, у якості доказів, медичних документів про стан здоровя їх спільної з відповідачем доньки, якій би підтвердив той факт, що остання не має можливості працевлаштування.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 04 жовтня 2001 року. /а.с.6/ Від шлюбу мають повнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно свідоцтва про народження якої батьком записаний відповідач ОСОБА_4 /а.с.7/

ОСОБА_3 досягла повноліття. З 04 липня 2014 року продовжує навчання в Криворізькому коледжі економіки та управління Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені ОСОБА_6» першого рівня акредитації за спеціальністю «Виробництво харчової продукції», строк навчання якого закінчується у лютому 2016 року. Степендію не отримує. /а.с.10/

ОСОБА_3 проживає з матірю ОСОБА_2 що підтверджено довідкою від 20.07.2015 року № 72 (а.с.11);

Відмовляючи в стягненні з відповідача на користь позивачки аліментів на період навчання, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_4, є непрацездатним, інвалідом 3 групи внаслідок професійного захворювання ХОЗЛ та потребує постійного лікування, тобто не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачу.

Проте колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, оскільки він не відповідає встановленим по справі обставинам, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу Укарїни при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 досягла повноліття, однак не досягла 23 років, навчається, самостійного заробітку не має та потребує утримання не лише від матері, з якою проживає, але й від батька.

Стосовно можливості відповідача надавати утримання повнолітній дитині слід вказати наступне.

Як встановлено в суду першої та не спростовано у суді апеляційної інстанції, відповідач ОСОБА_4 є пенсіонером, отримує пенсію 949 грн., а також в відшкодування шкоди здоровю отримує 1718 грн. щомісячно. Загальний дохід становить 2650 грн.

Відповідно до довідки МСЕК від 13.02.2014 року ОСОБА_4 встановлено 40% втрати професійної працездатності по ХОЗЛ та третя група інвалідності. Встановлена потреба у подальшому медичному лікуванні, ВМП та санітарно курортного лікування.

Позивачка ОСОБА_2 працює в ПАТ «Кривбасзалізрудком» Автобаза на посаді вулканізаторник та її середній заробіток, без врахувань обовязкових платежів за період з січня 2015 по червень 2015 року складає 3168,75 грн. на місяць. /а.с. 44- довідка ПАТ «Кривбасзалізрудком»/

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що відповідач є непрацездатним, інвалідом 3 групи внаслідок професійного захворювання ХОЗЛ та потребує постійного лікування, у звязку із чим вимушений витрачати на купівлю ліків, вартість яких становить 5028 грн., що майже вдвічі перевищує отримані ОСОБА_4 соціальні виплати, відомостей про отримання відповідачем іншого доходу, окрім соціальних виплат в матеріалах справи немає.

Проте колегія суддів критично відноситься до зазначеного висновку суду, враховуючи те, матеріали справи не містять підтвердження витрат відповідача на придбання ним ліків саме на суму 5 028,50 грн., оскільки в наданій відповідачем довідці зазначена лише вартість ліків та зазначено, що вони є показаними для застосування відповідачем за наявного у нього діагнозі.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Тому наявність у відповідача необхідності в періодичному придбання показаних йому лікарських засобів, не може слугувати критерієм для визначення неможливості надавати дитині утримання відповідачем, до закінчення нею навчання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про неможливість надавати утримання доньці є невірним.

Проте, колегія суддів не може погодитись з позовними вимогами ОСОБА_2 про стягнення аліментів у розмірі ? частини від всіх видів доходу /заробітку/ відповідача щомісячно, та вважає його дещо завищеним.

Відповідно до ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, а саме: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Враховуючи те, що прожитковий мінімум на одну особу на місяць в середньому 1176 грн.(Закон України «Про Державний Бюджет на 2015 рік»), повнолітню дитину яка навчається зобов'язані утримувати і мати, і батько, беручи до уваги те, що відповідач є непрацездатним, інвалідом 3 групи внаслідок професійного захворювання ХОЗЛ та потребує постійного лікування, суму його доходу, а також те, що позивач не надала суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги про неможливість працевлаштування доньки, можливість надання утримання також і матір"ю, яка має щомісячний дохід понад 3 тис. грн., суд визначає розмір аліментів - 1/12 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, до закінчення дитиною- Дуковою Ю.П. навчання, задовольнивши таким чином позовні вимоги частково.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3, п.4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання , у розмірі 1/12 частини з усіх видів його заробітку (доходів) починаючи з 27 липня 2015 року до закінчення нею навчання, тобто до лютого 2016 року.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: