Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В. , при секретарі Скудар С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені. В обґрунтування позову вказав, що позивач працював на ПАТ «Азовзагальмаш», де йому перестали виплачувати заробітну плату. Позивача 12.05.2015 року було звільнено за власним бажанням згідно статті 38 КЗпП України. Після звільнення остаточний розрахунок із позивачем проведений не був. Розмір заборгованості по заробітній платі складає 6673,58 грн. У зв'язку із не проведенням повного розрахунку в день звільнення на підставі ст. 117 КЗпП України просить стягнути середній заробіток за весь час затримки з 13.05.2015 року по день винесення рішення судом.

Позивач у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи мається заява про розгляд справи за його відсутністю, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення, в яких позов не визнав та підтвердив, що існує заборгованість підприємства із заробітної плати перед позивачем в розмірі 6673,58 грн. Також вказав, що розрахунок позивача щодо суми середньоденного заробітку становить 143,09 грн. При цьому зазначив, що згідно табелю обліку робочого часу в день звільнення 12.05.2015 року позивач не працював (цей день у табелі відмічений літерою «М», що відповідно до листа від 24.02.2014 року вих.№529-104 є днем відсутності працівника на роботі у період простою), а тому відповідно до вимог статті 116 КЗпП України повинен був пред'явити відповідну вимогу про розрахунок. Позивач на адресу відповідача з вимогою про розрахунок не звертався, тому відповідач не порушив строки розрахунку при звільненні, передбачені ст.116 КЗпП України. Інші позовні вимоги також не визнав.

Згідно із статтею 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Основним законом України статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов'язки, в рівній мірі кореспондується обов'язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату.

Судом встановлено, що позивач з 08.08.2006 року по 12.05.2015 року працював у відповідача, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача.

12.05.2015р. позивач був звільнений з підприємства за власним бажанням згідно статті 38 КЗпП України.

За період роботи позивача йому нараховувалась заробітна платня.

Згідно наданої відповідачем довідки №238/ро-2497 від 09.09.2015р. сума заборгованості по заробітній платі з урахуванням вже утриманих обов'язкових податків та зборів перед ОСОБА_1 за період його роботи з жовтня 2014 року по травень 2015р. становить 6673,58 грн., що також підтверджується відповідачем у письмових запереченнях.

Положеннями ст. 115 КЗпП України встановлено обов'язок працедавця виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було, заробітна плата у встановлені строки не виплачувалася та остаточний розрахунок при звільненні не проведений, що підтверджується власною довідкою відповідача та його письмовими поясненнями, внаслідок цього по сьогоднішній день існує заявлена позивачем заборгованість по заробітній платі в розмірі 6673,58 гривень з вирахуванням вже сум, які підлягають утриманню як обов'язкові податки та збори, тому вказана сума заборгованості підлягає стягненню в судовому порядку.

Одночасно з цим, судом також було встановлено, що позивач в день свого звільнення 12.05.2015 року не працював, що підтверджується табелем обліку робочого часу, де в графі за 12.05.2015 року стоїть позначка «М», яка відповідно до листа ПАТ «Азовзагальмаш» від 24.02.2014 року вих.№529-104 є днем відсутності працівника на роботі у період простою. В такому випадку відповідно до вимог статті 116 КЗпП України позивач мав обов'язок пред'явити до відповідача вимогу про проведення остаточного розрахунку. Відповідно до змісту статті 116 КЗпП України обов'язок працівника звернутися до працедавця із вимогою про здійснення остаточного розрахунку виникає у випадку, якщо працівник в день звільнення не працював. При цьому суд зауважує, що наведена норма не виділяє окремо причин невиконання трудових обов'язків працівником в день його звільнення. Такими причинами серед інших можуть бути простій підприємства.

Відповідно до статті 34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

Отже перебування підприємства в режимі простою та не виконання позивачем роботи у вказаний час, а саме в день свого звільнення, є тим випадком коли, працівник згідно статті 116 КЗпП України має додатково пред'явити вимогу про розрахунок і лише після пред'явлення такої вимоги про розрахунок у працедавця виникає обов'язок його проведення та можлива відповідальність за статтею 117 КЗпП України.

Позивач 13.08.2015 року звернувся до Іллічівського районного суду м.Маріуполя із позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з ПАТ «Азовзагальмаш» нараховану, але не сплачену заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Таким чином, вимогою позивача про розрахунок слід вважати звернення із позовною заявою до суду 13.08.2015 року.

У відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

За таких обставин з урахуванням положень ст.ст.116, 117 КЗпП України, позивач має право на відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з дня наступного після його звільнення, тобто з 23.06.2015 року по день ухвалення рішення, оскільки станом на теперішній час відповідачем не надано до суду доказів, які б свідчили про виплату заборгованості по заробітній платі перед позивачем.

При розрахунку сум середнього заробітку, суд виходить з наступного.

Порядок обчислення середньої заробітної плати закріплений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», за частиною 3 пункту 2 якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно ч.3 п. 3 вказаного Порядку в розрахунок середньої заробітної плати включаються усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Згідно пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки-розрахунку 238/ро №2496 від 09.09.2015 року, наданою ПАТ «Азовзагальмаш» розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 143,09 грн.

Позивач вказаний розмір середньоденної заробітної плати - 143,09 грн. не оспорював, свого розрахунку до суду не надавав, тому суд вважає розрахунок відповідача розміру середньоденної заробітної плати вірним.

Крім того, нормами ст. 10, 11 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також за принципом диспозитивності суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За даними представленого відповідачем графіку роботи №1 для працюючих в одну зміну з робочим днем тривалістю 8,2 години на 2015 рік середньостатистична кількість робочих днів за період з 13.08.2015р. по 15.10.2015р. складає 45 днів.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 13.08.2015р. по 15.10.2015р. складає - 6439,09 грн. (45 дні х 143,09 грн.).

Законних підстав, передбачених статтею 117 КЗпП України, для зменшення сум середнього заробітку у суду не має, оскільки відсутній спір між сторонами про розмір заборгованості по заробітній платі перед позивачем.

За таких обставин та положень закону, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає задоволенню складає 6439,05 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 115, 117, 233, 237-1 КЗпП України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (87535, Донецька область, м. Маріуполь, пл. Машинобудівельників, буд.1, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, заборгованість по заробітній платі в сумі 6673,58 гривень, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.08.2015р. по 15.10.2015р. в сумі 6439,05 гривень з утриманням ПАТ «Азовзагальмаш» з цієї суми передбачених законом податків та обов'язкових платежів при їх виплаті.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (87535, Донецька область, м. Маріуполь, пл. Машинобудівельників, буд.1, ) на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський райсуд м. Маріуполя.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. В. Литвиненко