АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7867/15 Головуючий 1 інст. Овсянніков В.С.
Справа № 619/3933/14-ц
Категорія : земельні Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Івах А.П., Кокоші В.В,

за участю секретаря Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом прокурора Дергачівського району Харківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» до ОСОБА_1, Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Харківської регіональної філії, Солоницівської селищної ради Дергачівського району про визнання недійсним рішення, визнання недійсним акту та витребування земельної ділянки у добросовісного набувача за апеляційною скаргою представника відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року прокурор Дергачівського району Харківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Харківської регіональної філії, Солоницівської селищної ради Дергачівського району про визнання недійсним рішення, визнання недійсним акту та витребування земельної ділянки у добросовісного набувача.

В обгрунтування позовних вимог прокурор вказував, що рішенням ХХХІХ сесії V скликання Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 20 січня 2009 року №12 затверджено проект землеустрою ОСОБА_1 щодо відведення їй земельної ділянки площею 0,2500 га в с. Сіряки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На підставі вказаних рішень ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку. За результатами перевірки, проведеної прокуратурою району встановлено, що вищевказана земельна ділянка перебуває в кварталі 327 Дергачівського лісництва, відноситься до земель лісового фонду переданих в постійне користування Данилівського дослідного держлісгоспу. Погодження на зміну цільового призначення чи вилучення земельної ділянки посадовими особами держлісгоспу не надавалися. Вищевказане свідчить про незаконне вибуття з власності держави без належного дотримання процедури вилучення земельної ділянки з постійного користування Данилівського дослідного держлісгоспу та про спричинення тяжких наслідків інтересам держави.

Тому, прокурор Дергачівського району Харківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд визнати недійсним рішення рішенням ХХХІХ сесії V скликання Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 20 січня 2009 року №12 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по пров. Абрикосовому, 38 в с. Сіряки». Визнати незаконним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га серія ЯЕ №523346, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі, виданий на імя ОСОБА_1. Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» спірну земельну ділянку.

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, пояснила, що акт складено з порушенням вимог чинного законодавства, селищна рада про його складення не повідомлялась. ОСОБА_1 при виділенні їй земельної ділянки повністю дотримувалась вимог закону, тому вона є добросовісним набувачем.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2015 року позов задоволено. Визнано недійсним рішення рішенням ХХХІХ сесії V скликання Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 20 січня 2009 року №12 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по пров. Абрикосовому, 38 в с. Сіряки». Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га серія ЯЕ №523346, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі, виданий на імя ОСОБА_1. Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» земельну ділянку площею 0,2500 га на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району.

В апеляційній скарзі представник відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Сторони про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином, причин неявки до суду не надали.

Неявка сторін та їх представника, належно повідомлених про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності того, що рішення ХХХІХ сесії V скликання Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 20 січня 2009 року є недійсним, тому є підстави для витребування земельної ділянки у добросовісного набувача.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Згідно зі ст. 14 Конституції України, ст. 373 ЦК України, ст.ст. 1, 78 Земельного кодексу України (далі: ЗК України) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням XXXIX сесії селищної ради V скликання Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 20 січня 2009 р. № 12 затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,2500 га в с. Сіряки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

20 жовтня 2009 року ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №523346 на підставі рішення органу державної влади та проектів землеустроїв земельних ділянок (а.с.8 т.1).

За результатами проведеної прокуратурою району перевірки встановлено, що земельна ділянка площею 0,2500 га в с. Сіряки перебуває в кварталі 327 Дергачівського лісництва, відноситься до земель лісового фонду, переданих в постійне користування Данилівського дослідного держлісгоспу. Погодження на зміну цільового призначення чи вилучення вказаної земельної ділянки посадовими особами держлісгоспу не надавалося.

Відповідно до акту перевірки №550 від 26.06.2014 року встановлено, що технічне завдання на розробку проекту землеустрою було видане 24.12.2007 року, тоді як висновок Дергачівського районного відділу земельних ресурсів про погодження проекту датовано 18 грудня 2007 року (тобто на 6 днів раніше технічного завдання та на виготовлення проекту), висновок Відділу містобудування та архітектури Дергачівської райдержадміністрації датовано 28.09.2007 року (тобто на 3 місяці раніше технічного завдання на розробку проекту) (а.с.10-16 т.1).

Земельна ділянка з кадастровим номером :00:000:0264 знаходиться в межах земельної ділянки, наданої Данилівському дослідному державному лісгоспу в постійне користування, тобто фактично відноситься до земель лісогосподарського призначення.

Територіальні органи центральних органів виконавчої влади, які вказані у розпорядженні Кабінету міністрів України від 10.04.2008 року №610-р, мали відкликати висновки про погодження відповідних проектів землеустрою.

З листа Данилівського дослідного державного лісгоспу від 05.03.2014 року №73/03 вбачається, що відповідно до «Публічної кадастрової карти України» в кварталі 327 Дергачівського лісництва виявлено перетин земельних ділянок з лісовим фондом Данилівського дослідного державного лісгоспу, з кадастровим номером :00:000:0264 (а.с.19 т.1).

Як вбачається з повідомлення Відділу держземагентства у Дергачівському районі Харківської області, земельна ділянка з кадастровим номером :00:000:0264, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1, відноситься до земель лісогосподарського призначення та розташована на території земель, які перебувають у користуванні Данилівського дослідного держлісгоспу (а.с.20 т.1).

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Лісового Кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

За змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11 грудня 1986 року, планшети лісовпорядкувальні належать до планово - картографічних матеріалів лісовпорядкування.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України, п.34 ст. 26 та ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування», вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин відноситься до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад та здійснюється на сесіях цих рад шляхом прийняття рішень.

Згідно ст. 59 вказаного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, окрім випадків, передбачених цим Законом.

Своїми розпорядженнями Солоницівська селищна рада Дергачівського району Харківської області фактично вилучила з постійного користування Данилівського УкрНДІЛГА 1 га (в тому числі земельна ділянка ОСОБА_1 площею 0,25 га) земель лісогосподарського призначення без згоди вказаного землекористувача, що є грубим порушенням Земельного Кодексу України.

Документацією із землеустрою та рішенням Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області взагалі не передбачалась зміна цільового призначення спірних земельних ділянок.

З огляду на те, що спірними рішеннями Солоницівської селищної ради дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок із зміною цільового призначення з категорії земель лісогосподарського призначення не надавався, вказані розпорядження протиправно спрямовані на зміну цільового призначення земель лісового фонду всупереч ч.4 ст.20 Земельного Кодексу України та ст.57 Лісового Кодексу України, відповідно до яких зміна цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення проводиться за погодженням з органами лісового господарства.

Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

У спорах, повязаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Крім того, видача державного акта на право власності на земельну ділянку без визначеної законом ( ч.1 ст.116 ЗК України) підстави є неправомірною, а державний акт, виданий з порушенням вимог ст.ст.116,118 ЗК України недійсним.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

За положеннями ч.2 ст.152 ЗК України власник або землекористувач може вимагати усунення порушень його прав на землю.

Відповідно до положень ст. 386 ЦК України, ст. 152 ЗК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності, у тому числі й права власності на землю, від порушень цих прав з боку будь-яких осіб.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

При цьому, стаття 388 ЦК України встановлює, що власник має право витребувати своє майно і в добросовісного набувача, якщо його було набуто за відплатною угодою у випадку, коли майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, у разі вибуття майна з володіння власника за вищезазначених обставин, законодавець надає переваги у захисті власнику, а не добросовісному набувачеві. Очевидно законодавець не вбачає тут підстав, щоб дорікати власника у вибутті його майна за таких обставин. Однак це не означає, що добросовісний набувач взагалі позбавлений можливостей захисту своїх інтересів, адже він може звернутися з відповідним позовом (залежно від підстав придбання майна) до особи, яка відчужила майно власника. Тим самим утверджується певна система врівноваження інтересів власників і добросовісних набувачів.

Як роз'яснено в п. 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності», набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна.

Відповідач може бути визнаний добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження.

Тому, суд правильно задовольнив позовні вимоги і щодо витребування спірної земельної ділянки.

Судова колегія не приймає доводи апеляційної скарги про пропуск позивачем строків позовної давності.

Згідно з ч.1 ст.262 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Про порушення своїх прав науково-дослідна станція дізналась про порушення своїх прав у березні 2014 року після оприлюднення в Інтернет-ресурсах Публічної кадастрової карти України, після чого звернулась до прокуратури Дергачівського району для проведення перевірки щодо дотримання земельного законодавства.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307, ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді: А.П. Івах

ОСОБА_3