Справа № 361/3361/15-ц
Провадження № 2/361/1787/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Телепі Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом та пені

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду із даним позовом, в якому просить стягнути солідарно із ОСОБА_1, та ОСОБА_2 на свою користь суму заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 25.12.2007 року у розмірі 50558,18 доларів США з яких 45069,30 доларів США кредитна заборгованість; 5488,88 доларів США заборгованість по процентам та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит у розмірі 20741,96 грн. з яких 4862,80 грн. пеня за прострочення сплати кредиту; 15879,16 грн. пеня за прострочення сплати кредиту; також просить стягнути із відповідачів суму сплаченого судового збору у розмірі 3654 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 25.12.2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в розмірі 55000 доларів США, а позичальник зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 25.12.2037 року згідно із графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти в розмірі 12,90 % річних.

Пунктом 1.3.4 кредитного договору передбачено, що погашення нарахованих процентів повинно відбуватися з 01 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти.

Умовами п. 1.5 кредитного договору передбачено, що банк надав позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № 1200 у банку для подальшого їх використання за цільовим призначенням.

18 червня 2009 року між сторонами підписано додаткову угоду до договору про надання споживчого кредиту, якою погоджено викласти Графік погашення кредиту у новій редакції.

У рахунок забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_2 25.12.2007 року укладено договір поруки, за якими поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Додатковою угодою № 1 від 18.06.2009 року до договору поруки поручитель надав свою згоду забезпечувати змінене основне зобовязання за кредитним договором.

Далі зазначає, що взяті зобов'язання банк виконав у повному обсязі. Разом з тим, ОСОБА_1 з липня 2014 року не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту у встановлені договором строки та розміри. Станом на 21.04.2015 року заборгованість ОСОБА_1 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 50558,18 доларів США, що за курсом НБУ станом на 21.04.2015 року становить 1125141,30 грн. з яких кредитна заборгованість у розмірі 45069,30 доларів США, що за курсом НБУ станом на 21.04.2015 року становить 1002989,64 грн.; заборгованість по процентам у розмірі 5488,88 доларів США, що за курсом НБУ станом на 21.04.2015 року становить 122151,66 грн. та заборгованість по сплаті пені за порушенням термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит у розмірі 20741,96 грн. з яких пеня за прострочення сплати кредиту у розмірі 4862,80 грн.; пеня за прострочення сплати процентів у розмірі 15879,16 грн. З підстав солідарного стягнення заборгованості банк змушений звернутися до суду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, дала пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Уточнила, що суттєвих змін додаткова угода до кредитного договору у собі не містила, фактично за даною угодою лише відстрочена сума платежу. У липні 2014 року відповідачам стала нараховуватися пеня розмір якою на даний час складає 20741,96 грн.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнала частково у розмірі 43000 доларів США, що складає тіло кредиту. У період з 25.05.2009 року по 25.06.2010 року позивач нарахував відсотки за кредитним договором у розмірі 7000 доларів США, які вона не визнає.

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги визнала частково у розмірі 43000 доларів США, дала пояснення аналогічні відповідачу.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, пояснив, що тривалий час хворів, тому не міг сплачувати заборгованість за кредитним договором у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідачів, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи, що 25 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" та ОСОБА_5 укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту в іноземній валюті в сумі 55 000,00 доларів США зі сплатою 12,90 % річних.

Згідно із вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» за №514-УІвід 17.09.2008 року були внесені зміни у Статут АКІБ «Укрсиббанк», відповідно до яких нове повне найменування банку стало публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк». Згідно з положеннями Цивільного Кодексу України та ЗУ «Про акціонерні товариства» дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ «Укрсиббанк».

27.07.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у звязку з чим змінено прізвище ОСОБА_5 на ОСОБА_2.

Пунктом 1.2.2 кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно із додатком № 1 до договору, але у будь-якому випадку не пізніше 25.12.2037 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредит відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 1.5 кредитного договору банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № 1200 у банку.

18.06.2009 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 підписано додаткову угоду до договору про надання споживчого кредиту про зміну графіку погашення кредиту за договором.

З матеріалів справи достовірно встановлено, що взяті на себе зобовязання щодо надання кредитних коштів банк виконав у повному обсязі, про ти чого також не заперечила і сама відповідачка.

Факт надання кредитних коштів підтверджується заявою на видачу готівки від 25.12.2007 року згідно із якою з поточного рахунку фізичної особи ОСОБА_5 (ОСОБА_1) видано грошові кошти у розмірі 55000 доларів США, що у еквіваленті на гривні складає 277750 грн.

Щодо позичальника ОСОБА_1, то останньою порушено взяті на себе зобовязання щодо погашення основної суми боргу та сплати процентів за користування кредитними коштами. З наданих стороною позивача розрахунків заборгованості вбачається, що зобовязання за кредитними договорами відповідачем ОСОБА_1 належно, тобто на умовах та в строки визначені вказаними угодами не виконувалося.

Згідно з пунктом 4.1 кредитного договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

З матеріалів справи вбачається, що 25.12.2007 року між банком та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель взяв на себе зобовязання відповідати перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів та неустойки.

18.06.2009 року до договору поруки підписано додаткову угоду, за якою поручитель надав свою згоду на зміну основного зобовязання, що забезпечується договором, а саме графік погашення кредиту.

Згідно з вимогами ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.

Вимогами ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Станом на 21.04.2015 року заборгованість ОСОБА_1 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом складає 50558,18 доларів США, що за курсом НБУ станом на 21.04.2015 року становить 1125141,30 грн. з яких кредитна заборгованість у розмірі 45069,30 доларів США, що за курсом НБУ станом на 21.04.2015 року становить 1002989,64 грн.; заборгованість по процентам у розмірі 5488,88 доларів США, що за курсом НБУ станом на 21.04.2015 року становить 122151,66 грн. та заборгованість по сплаті пені за порушенням термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит у розмірі 20741,96 грн.,з яких пеня за прострочення сплати кредиту у розмірі 4862,80 грн.; пеня за прострочення сплати процентів у розмірі 15879,16 грн.

25.02.2015 року на адресу відповідачів позивачем направлено вимоги про повернення суми кредиту у повному обсязі і суми нарахованих процентів.

Вирішуючи питання про солідарне стягнення із відповідачів пені, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. (правова позиція висловлена у справі № 6-100 цс 14).

Відповідно до ч. 2 ст. 616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, якщо кредитор не вжив заходів щодо їх зменшення.

При цьому, питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків.

Як вбачається з матеріалів справи, що також підтвердила у судовому засіданні представник позивача, що відповідач ОСОБА_1 починаючи з липня 2014 року стала неналежно виконувати взяті на себе зобовязання, а саме не в повному обсязі, визначеному Графіком погашати заборгованість. У той же час із даним позовом позивач звернувся у травні 2015 року. Таке затягування звернення до суду з позовом, надало позивачу право заявляти вимогу про стягнення пені у розмірі 20741,96 грн.

Конституційний Суд України, у пункті 3 Рішення № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, аналізуючи правовідносини зі сплати пені, що виникають між фізичними особами - споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування, дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов'язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов'язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов'язань позичальниками - фізичними особами.

Оскільки у матеріалах справи не міститься доказів того, що кредитор вживав заходів щодо зменшення розміру неустойки, зволікав зі зверненням до суду з позовом, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 10 %, заявленої суми, а саме 2074,20 грн. Вказаний розмір пені суд вважає таким, що відповідає загальними засадам цивільного судочинства.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд приходить до вимог ст. 88 ЦПК України згідно з якою, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З цих підстав вимоги позивача про стягнення судового збору слід також задовольнити

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» код 09807750 МФО 351005 заборгованість за кредитним договором від 25.12.2007 року в розмірі 50558 (пятдесят тисяч пятсот пятдесят вісім) доларів США 18 центів, що за курсом НБУ становить 1 125141 (один мільйон сто двадцять пять тисяч сто сорок одна) грн. 30 коп., що складається із кредитної заборгованості у розмірі 45069 (сорок пять тисяч шістдесят девять) доларів США 30 центів, що за курсом НБУ складає 1002989 (один мільйон дві тисячі девятсот вісімдесят девять) грн. 64 коп. ; заборгованості по процентам у розмірі 5488 (пять тисяч чотириста вісімдесят вісім) доларів США 88 центів, що за курсом НБУ складає 122151 (сто двадцять дві тисячі сто пятдесят одна) грн. 66 коп. та пеню за порушення термінів повернення кредиту і сплати процентів за кредит у розмірі 2074 (дві тисячі сімдесят чотири) грн. 20 коп.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» код 09807750 МФО 351005 судовий збір в розмірі по 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. з кожного.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Н. П. Маценко