Справа № 139/505/15-ц Провадження № 22-ц/772/3002/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 47Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої: Копаничук С.Г.

Суддів: Ковальчука О.В., Іващука В.А.

при секретарі: Кирилюк Л.М

за участю позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5- ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради, ОСОБА_5 про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, визнання права користування земельною ділянкою, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мурованокуриловецького районного суду від 09 вересня 2015 року, -

В с т а н о в и л а :

В червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 сільської ради, ОСОБА_5 про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування і визнання права користування земельною ділянкою. Вказав, що рішенням виконкому ОСОБА_3 сільської ради №18 від 23.07.1998 року йому надано земельну ділянку, площею 0,16 га. в користування із земель запасу для розширення присадибних ділянок в с. Обухів. Впродовж 16 років він користувався даною ділянкою, проте, рішенням ОСОБА_3 сільської ради №202 від 04.01.2013 року зазначена земельна ділянка незаконно була надана в оренду ОСОБА_5 терміном на 25 років, в складі загальної земельної ділянки, розміром 2,0525 га для обслуговування будівель і споруд та ведення іншого сільського господарського призначення по вул. Привокзальній, 2 в с. Обухів. Рішенням ОСОБА_3 сільської ради від 23.01.2015 року передано ОСОБА_5 у приватну власність земельну ділянку, площею 2 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Привокзальній, 2 в с. Обухів. Посилаючись на те, що передача даної земельної ділянки відбулась без вилучення у нього та порушено порядок зміни цільового призначення землі, просив визнати вказані рішення органу місцевого самоврядування незаконним та скасувати, а також визнати за ним право користування земельною ділянкою, площею 0,16 га.

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 09.09.2015року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, через порушення судом норм матеріального і процесуального права ,а по справі ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити повністю. Зазначив, що суд дійшов помилкового висновку про те, що він незаконно користувався вищевказаною земельною ділянкою, оскільки останню йому було надано в користування рішенням виконкому сільської ради і він зайняв вказану землевпорядником ділянку ,що підтверджується показами свідків ОСОБА_7 бувшого голови сільської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, покази яких суд не оцінив і в рішенні не навів. Також, суд першої інстанції допустив порушення ст.116 ЗК України і фактично передав у приватну власність земельну ділянку, частина якої перебуває у його законному користуванні. Крім того, суд помилково вважав, що статтею 20 ЗК України затвердження проекту землеустрою у випадку зміни цільового призначення землі не передбачено, так як вказаною нормою визначено, що така зміна здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Заслухавши доповідача, осіб що беруть участь в справі ,перевіривши матеріали справи, рішення суду та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_2 рішенням виконкому ОСОБА_3 сільської ради №18 від 23.07.1998 року було надано у користування земельну ділянку, розміром 0, 16 га, однак проект щодо її відведення до суду не надано. Місцезнаходження земельної ділянки було визначено позивачем за усною домовленістю з представником ради, без перенесення її меж у натурі (на місцевість) і виготовлення документів, що посвідчують його право користування. Рішенням 35 сесії 6 скликання ОСОБА_3 сільської ради № 385 від 25.05.2015 року в наданні дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0, 16 га ОСОБА_2 відмовлено в звязку з тим, що у рішенні виконкому від 23.07.1998 року не вказана адреса земельної ділянки та її місцезнаходження . Рішення про припинення права користування ОСОБА_2 земельною ділянкою площею 0,16 га. сільською радою не приймалось (а. с. 7). В період з 2005 року по 11.06.2012 року спірною земельною ділянкою, площею 0,16 га, на якій засаджено фруктовий сад ,що входила в земельну ділянку, площею 0,3946 га в с. Обухів, володіла донька позивача ОСОБА_11 (а. с. 58-59, 31-32). Однак, рішенням апеляційного суду Вінницької області від 11.06.2012 року скасовано рішення ОСОБА_3 сільської ради від 21.01.2005 року в частині затвердження ОСОБА_11 технічної документації для виготовлення державних актів на право приватної власності на землю, площею 0, 65 га. по вул. Чкалова в с. Обухів та скасовано її державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 377374 від 03 лютого 2006 року для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3946 га по вул. Чкалова в с. Обухів (а. с. 31-32) .

04.06.2010 року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу ОСОБА_5 придбав нежитлові будівлі по вул.Привокзальній,2 в с. Обухів, що розташовані на земельній ділянці ,площею 1,7765 га, наданій попередньому власнику - СП «Мурованокуриловецький плодоовочевоконсервний завод» для комерційного використання. Рішенням 8 сесії 6 скликання ОСОБА_3 сільської ради №91від 28.10.2011 року припинено право користування попереднього власника ділянки ,а її переведено до земель не наданих у власність та постійне користування(запасу). 04.01.2013 року рішенням 17 сесії 6 скликання ОСОБА_3 сільської ради №22 затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки ,площею 2,0525 га по вул.Привокзальній,2 в оренду ОСОБА_5 для обслуговування будівель і споруд та іншого с/г призначення. Рішенням 27 сесії 6 скликання ОСОБА_3 сільської ради №306 від 07.05.2014 року ОСОБА_5 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки за вказаною адресою, площею ,2 га , для ведення особистого селянського господарства, а рішенням 32 сесії 6 скликання від 23.01.2015 року цей проект затверджено і передано у власність ОСОБА_5 вказану ділянку. Станом на 12.03.2015 року зазначена ділянка по вул..Привокзальній,2 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства перебуває у власності ОСОБА_5

Відмовляючи в задоволенні позову, суд, застосувавши норми земельного законодавства на час набуття земельних ділянок сторонами ,виходив з того, що , отримавши в 1998 році рішення виконкому сільської ради про надання йому в користування земельної ділянки, ОСОБА_2 , в передбаченому законом порядку , право власності чи користування нею не набув , а тому не має права на його захист . Відтак, не було необхідності вилучати її у нього на момент затвердження проекту із землеустрою на відведення земельної ділянки і в її складі спірної ділянки ОСОБА_5 . Відповідач же на законних підставах і з дотриманням встановленої законом процедури отримав її в оренду, а потім у власність , має право на захист своїх прав, а тому рішенняоргану місцевого самоврядування про передачу йому земельної ділянки, як незаконні, скасуванню не підлягають. Зміна цільового призначення землі при наданні земельної ділянки в оренду відбулась з дотриманням передбаченого ст.20 ЗК України порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Субєктивне право на земельну ділянку виникає і здійснюється на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, ЗК та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до ст.22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі( на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Статтею 140 ЗК України визначено перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку для випадків ,коли право власності набуто в передбаченому законом порядку.

Позивач суду не довів ,що з часу прийняття рішення про надання йому земельної ділянки, у нього в передбаченому законом порядку виникло право користування саме спірною ділянкою 0,16 га по вул.Привокзальній,2 ,тобто існування у нього саме на цю ділянку субєктивних прав.

Отже, позивач не являється належним позивачем, так як не має права вимоги щодо цієї ділянки. Тому висновок суду про відмову в позові в зв'язку з відсутністю порушення його прав оспорюваними рішеннями, є підставним.

З врахуванням викладеного, суд вірно встановив обставини справи, належним чином перевірив їх доказами ,які оцінив в порядку ст.212 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував правову норму ,що їх регулює та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для захисту прав та інтересів позивача щодо цієї земельної ділянки ,а тому відмовив у задоволенні позову .

Доводи скарги про ігнорування судом підтверджених показами свідків фактів тривалого користування ним спірною земельною ділянкою та невжиття посадовими особами дій по її звільненню ,не заслуговують на увагу, так як фактичне користування ділянкою та його тривалість, без вчинення дій щодо належного оформлення права на неї , зазначене право не породжують. З давністю користування закон не повязує виникнення у особи права користування землею.

Доводи скарги про порушення рішенням суду його права на користування ділянкою площею 0,16 га на землях ОСОБА_3 сільської ради , яке надано рішенням виконкому ,що не визнано недійсним, є необґрунтованим , оскільки у рішенні суду йдеться лише про спірну ділянку, допустимих доказів виникнення у нього права користування якою, він суду не надав. Разом з тим, суд не позбавляв його загалом наданого чинним рішенням права на користування земельною ділянкою площею 0,16 га на землях ОСОБА_3 сільської ради.

За обставин не доведення позивачем виникнення у нього права користування спірною ділянкою ,тобто відсутності права вимоги, інші доводи скарги також не заслуговують на увагу.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування не вбачається , а тому рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.307, 308, 315 ЦПК України ,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Мурованокуриловецького районного суду від 09 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів .

Головуючий :

Судді: