АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Черненкової Л.А., Пономарь З.М.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 15 листопада 2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір у формі заяви позичальника, за умовами якого ОСОБА_2 було надано кредит у розмірі 5000 грн. зі сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Свої зобов»язання за кредитним договором ОСОБА_2 не виконує, у зв»язку з чим станом на 31 серпня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 46 476,02 грн., яка складається з: 8655,94 грн. заборгованість за кредитом, 35130,75 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2189,33 грн. штраф (процентна складова).

У вересні 2015 року позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість по процентам за користування кредитом, нарахованим на прострочену заборгованість за кредитом за період з 31 серпня 2012 року по 31 серпня 2015 року у розмірі 17 150,93 грн. та судовий збір у розмірі 1218 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено (а.с.100-101).

Не погодившись з рішенням суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15 листопада 2005 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (в подальшому ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 укладений кредитний договір у формі заяви позичальника, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5000 грн. зі сплатою базової відсоткової ставки по кредитному ліміту 3% на місяць, та погашення заборгованості щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості, з кінцевим термінам повернення 25 грудня 2008 року.

Через порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, станом на 31 серпня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 46476,02 грн., яка складається з: 8655,94 грн. заборгованість за кредитом, 35130,75 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2189,33 грн. штраф (процентна складова). Але позивач ставить питання про стягнення з відповідача тільки заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 31 серпня 2012 року по 31 серпня 2015 року у розмірі 17150,93 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором у формі заяви позичальника від 15 листопада 2005 року, банк звернувся у вересні 2013 року, тобто із пропуском трирічного строку позовної давності для звернення до суду, що є підставою для відмови у позові.

Суд першої інстанції також прийшов до висновку про безпідставність уточнення позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом за вказаний останнім період, оскільки зазначеним позивачем період часу порушення його прав, відбувся поза межами строку позовної давності.

Колегія суддів вважає, що дана цивільна справа розглянута у відповідності до норм чинного законодавства із застосуванням правових норм, що регулюють спірні правовідносини, тому висновки суду узгоджуються з обставинами встановленими у справі.

Цивільним законодавством передбачено два види позовної давності загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України.

Нормою частини третьої ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Виходячи з основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин і аналізуючи норми розділу V ЦК України «Строки та терміни. Позовна давність» у їх сукупності, норми частини третьої ст. 267 ЦК України поширюються як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності повязана лише з наявністю про це заяви сторони, з якою 06 жовтня 2015 року звернувся представник відповідача ОСОБА_3 (а.с.95-96).

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові №6-25цс15 від 18 березня 2015 року, яка згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України повинна бути врахована судом при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано застосував вимоги ст. ст. 257, 267 ЦК України та відмовив у задоволенні позовних вимог.

Посилання апелянта на положення ст.ст. 525,530,599,629 не можуть прийматися судом до уваги та підлягають відхиленню, як безпідставні, тому як дійсність договору та його обовязковість ніким не оскаржується, позивач наділений правом вимагати повернення грошових коштів, проте у межах визначених законодавством, зокрема вимогами ст. ст. 257, 267 ЦК України, на підставі недотримання яких позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду та не впливають на правильність прийнятого рішення, оскільки суду не було надано інших доказів, на які апелянт посилається як на підтвердження обставин, крім тих, на які суд послався в своєму рішенні.

За таких обставин, вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а також поясненнями самих сторін.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_4

ОСОБА_5