Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

ЖуравельВ.І.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 11 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про вселення до жилого приміщення, усунення перешкод у користуванні житлом,

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, в якому просив усунути перешкоди у користуванні жилим приміщенні шляхом вселення до квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні вказаною квартирою.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що колишня дружина ОСОБА_2 не впускає його до квартири, у якій він зареєстрований та яка для нього є єдиним місцем проживання.

Враховуючи наведені обставини, просив позов задовольнити.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 11 листопада 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Вселено ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у користуванні зазначеною квартирою.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувані рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішень судів попередніх інстанцій.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, із висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно застосувавши положення ст. ст. 9, 150, 155, 156, 160 ЖК Української РСР, на підставі поданих сторонами доказів, зокрема, матеріалів ЖЕО № 2518 від 14 лютого 2015 Молодіжного відділення міліції Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області, які оцінені відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, із дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із доведеності факту чинення ОСОБА_2 перешкод ОСОБА_3 у користуванні спірним жилим приміщенням.

За таких обставин, встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди правильно застосували норми процесуального права та постановили правильні рішення, підстав для скасування яких не вбачається.

Доводи скарги зводяться до оцінки доказів, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про вселення до жилого приміщення, усунення перешкод у користуванні житлом.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.І. Журавель