Справа № 369/5194/15-ц Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/5384/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 03.11.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

03 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Олійника В.І.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка О.І.,

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення боргу і свої вимоги мотивував тим, що між ним та ОСОБА_4 укладено договір позики коштів в розмірі 35 000 доларів США. В порушення домовленостей відповідач кошти не повернув і тому він звернувся до Дніпровського районного суду м.Києва. При розгляді справи між ними було підписано мирову угоду, яка затверджена судом, відповідно до якої він отримав від ОСОБА_4 3000 доларів США, і остаточно повернути кошти ОСОБА_4 мав до 22 травня 2014 року. Але у даний строк кошти не були повернуті. Вказував, що ОСОБА_4 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, а кошти за договором були отримані в інтересах сімї. З цих підстав ОСОБА_2 є також боржником за даним договором позики і має обовязок повернути гроші. На підтвердження свого обовязку ОСОБА_2 передала йому кошти в розмірі 2000 доларів США. Таким чином, загальний розмір заборгованості на даний час становить 30000 доларів США, який відповідачі мають повернути з врахуванням трьох відсотків річних 894,60 доларів США, та сплатити відсотки за користування коштами в розмірі 4210,56 доларів США.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 суму неповернутої позики в розмірі 30000 доларів США. Також просив стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 солідарно три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобовязання в розмірі 894,60 доларів США та відсотки за користування коштами в розмірі 4210,56 доларів США і судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 липня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення боргу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 661 868 грн. 34 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 відсотки за користування грошовими коштами в сумі 92 894 грн. 54 коп., три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 19 736 грн. 91 коп., а всього стягнуто 112 631 грн. 45 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 2 527 грн. 69 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 1126 грн. 31 коп.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення і ухвалення нового, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про задоволення частково апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам закону судове рішення не відповідає.

При розгляді справи судом встановлено, що 07 серпня 1992 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб у відділу ЗАГСу Мінського району м. Києва.

09 листопада 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір позики, за яким останній отримав в борг 35 000 доларів США.

20 березня 2015 року постановою державного виконавця відділу ДВС Києво-Святошинського управління юстиції в Київській області відкрито виконавче провадження по виконанню ухвали Дніпровського районного суду м.Києва.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з існуючого зобовязання, яке на даний момент не виконано.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 квітня 2014 року затверджено мирову угоду. Відповідно до умов ОСОБА_4 передав ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості 3000 доларів США, а решту суми зобовязувався повернути до 22 травня 2014 року.

Відповідно до ст.175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмету позову. У разі укладення мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала судді про відмову у визнанні зазначеної мирової угоди та продовження судового розгляду відсутня, виконавчий лист щодо виконання ухвали перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби Києво-Святошинського управління юстиції в Київській області.

Зазначене виконавче провадження на даний час триває, не зупинене і не закінчене, що не було взято до уваги судом першої інстанції при ухвалення рішення про стягнення боргу.

Разом з тим, судом першої інстанції не було з'ясовано, чи була фактично виконана сторонами мирова угода, в тому числі в порядку примусового виконання на підставі Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в розмірі 661 868 грн. 34 коп. не підлягають до задоволення, оскільки являтимуться подвійним стягненням того ж боргу за тим самим зобовязанням одного і того ж договору позики.

Крім того судом встановлено та не заперечувалося сторонами по справі факту користування позикодавцем коштами, отриманими від ОСОБА_3 за договором позики.

Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Перевіривши подані суду розрахунки щодо стягнення трьох відсотків колегія суддів вважає, що до стягнення підлягає сума в розмірі 894,60 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 19 736 грн. 91 коп.

Дослідивши подані суду докази та перевіривши подані суду розрахунки щодо стягнення відсотків за користування коштами колегія суддів вважає, що з відповідачів слід стягнути солідарно 4210,56 доларів США, що на день ухвалення рішення суду за офіційним курсом НБУ становить 92 894 грн. 54 коп.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачу - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо скасування рішення і ухвалення нового, яким позов ОСОБА_3 задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 відсотки за користування грошовими коштами 92 894 грн.54 коп. та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 19 736 грн. 91 коп. та судові витрати в сумі 1689 грн. 46 коп., а всього - 114 320 грн. 91 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 липня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою: м. Київ, пр.-т Науки,6, кв. 124. ідентифікаційний номер НОМЕР_2 відсотки за користування грошовими коштами 92 894,54 грн. (дев'яносто дві тисячі вісімсот дев'яносто чотири грн. 54 коп.), та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 19 736,91 грн. (дев'ятнадцять тисяч сімсот тридцять шість грн. 91 коп.), та судові витрати в сумі 1689 грн. 46 коп.( тисячу шістсот вісімдесять девять грн. 46 коп.) а всього 114 320 грн. 91 коп. (сто чотирнадцять тисяч триста двадцять грн. 91 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Олійник В.І.

Судді: Іванова І.В.

ОСОБА_5