Справа № 462/2734/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

з участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Львова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» Державного концерну «Укроборонпром» про стягнення невиплачених надбавки та компенсації, як складових частин заробітної плати,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася з позовом в суд, який в подальшому уточнила і просить стягнути з відповідача на її користь 20664,81 грн. невиплаченої надбавки до посадового окладу за безперервний стаж на шифрувальній роботі та 24546,57 грн. невиплаченої компенсації за роботу в умовах режимних обмежень в період з 07.06.2006 року по 17.07.2014 року. Свої вимоги мотивує тим, що вона працювала на ДП «ЛДЗ «ЛОРТА», зокрема з 07.06.2006 року - на посаді інженера із звязку відділу спеціального зв'язку, та була звільнена з роботи з 17.07.2014. Під час роботи на вказаній посаді вона мала доступ до державної таємниці, про що Управлінням СБ України у Львівській області їй було надано допуск за відповідною формою. Крім цього, їй було надано спеціальний допуск до самостійної роботи на спецапаратурі, а також допуск до спеціальних шифрів. Проте, відповідач в порушення вимог чинного законодавства з 07.06.2006 року не нараховував та не виплачував їй надбавку за безперервний стаж на шифрувальній роботі протягом перших трьох років роботи на цій посаді в розмірі 10 % від посадового окладу, наступних два роки 15 %, а починаючи з липня 2011 року 20 % надбавки до окладу, а також компенсацію за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 20 відсотків від посадового окладу.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на мотиви такого, який просить задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила, подавши до суду письмові заперечення (а.с. 48-52), додатково пояснивши, що відповідно до ст.21 КЗпП України і Статуту підприємства, управління підприємством здійснюється його керівником (директором), який зокрема встановлює працівникам конкретні розміри тарифних ставок, посадових окладів, винагород, надбавок і доплат, про що видає в межах своєї компетенції накази і розпорядження. Позивач відповідно до посадової інструкції підпорядковувалась начальнику відділу спецзвязку і здійснювала свою роботу на основі Положення про відділ, відповідно до якого даний відділ підпорядковується безпосередньо директору підприємства. Працівники органу спеціального звязку ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» на підставі наказів директора отримували надбавки за безперервний стаж роботи в органах спеціального звязку та компенсаційні надбавки в звязку з роботою в умовах режимних обмежень, тобто з відомостями і носіями, що містять державну таємницю до червня 2004 року включно, а починаючи з 01.07.2004 року виплати було припинено на підставі наказу директора ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» від 30.07.2004 року № 260, який було погоджено з первинною профспілковою організацією. Отже, надбавки, передбачені Постановою Кабінету Міністів України № 1037 від 22.12.2006 року та ст.30 Закону України «Про державну таємницю» ОСОБА_3 не нараховувались і не виплачувались на законних підставах, оскільки вона почала працювати на посаді інженера без категорії відділу спецзвязку з 07.06.2007 року, в той час, коли вказані доплати були скасовані вказаним наказом директора від 30.07.2004 року, а інших наказів про доплати на надбавки, як передбачено Постановами Кабінету Міністрів України від № 1037 22.12.1995 року та № 414 від 15.06.1994 року, на ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» не видавалось. Крім цього, позивач почала працювати і 8 років добровільно та свідомо продовжувала працювати на таких умовах оплати її праці, фактично погоджуючись із такими. Вважає, що порушення чинного трудового законодавства зі сторони ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» відсутні, позовні вимоги ОСОБА_3 є безпідставними, тому просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ч.2 ст 22 Закону України «Про державну таємницю» допуск до державної таємниці надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-технічної діяльності або навчання, органами Служби безпеки України після проведення їх перевірки. Порядок надання допуску до державної таємниці визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про державну таємницю» у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.2 Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 15.06.2014 року (надалі Положення № 414) особам, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «особливої важливості», - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «цілком таємно», - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», - 10 відсотків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.1995 року № 1037 «Про надбавки до посадових окладів працівників, зайнятих на шифрувальній роботі» (надалі - Постанова № 1037) передбачено, що з 08.06.1995 року працівникам, зайнятим безпосередньо на шифрувальній роботі, виплачується надбавка до посадового окладу за безперервний стаж на цій роботі в таких розмірах: від 1 до 3 років - 10 відсотків; від 3 до 5 років - 15 відсотків; понад 5 років - 20 відсотків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 з 1998 року працювала на ДП «ЛДЗ «ЛОРТА», зокрема, з 07.06.2006 року на посаді інженера із звязку, без категорії, відділу спеціального зв'язку № 584 (а.с. 6-7, 30), та була звільнена з роботи 17.07.2014 згідно з наказом №409к від 16.07.2014 року за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України (а.с.55).

Також встановлено, що у вказаний період роботи позивача на підприємстві ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» провадило діяльність пов'язану з державною таємницею, на підставі спеціальних дозволів Служби безпеки України на провадження такої діяльності, категорія режиму секретності - перша (а.с. 27-29).

Зі змісту довідок начальника органу спецзвязку ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» (а.с. 9) та начальника режимно-секретного відділу ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» № 90р від 25.06.2014 року (а.с.31) вбачається, що позивач працювала на підприємстві у органі спеціального зв'язку і мала першу форму допуску до державної таємниці, Центром міжгалузевого спеціального звязку України їй було надано допуск до шифрів, а також надано допуск до самостійної роботи на спецапаратурі, вона мала допуск до інформації з грифом «Особливої важливості», «Цілком таємно» і «Таємно». Дані обставини не заперечуються позивачем.

Наказами директора підприємства в 2002, 2003 рр. встановлювались надбавки до посадових окладів працівників ЛДЗ ЛОРТА, які постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (в умовах режимних обмежень), залежно від ступеню секретності інформації та за умовами своєї професійної діяльності (а.с. 76-78). Проте, згідно наказу відповідача від 30.07.20104 року № 260 всі накази та розпорядження про встановлення доплат, крім доплат за роботу у важких, шкідливих умовах праці, в нічний час, надбавок за почесне звання і класність водіям, вважаються такими, що втратили чинність з 01.07.2004 року (а.с.75).

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що структура заробітної плати складається з основної та додаткової заробітної плати, а також інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про оплату праці» додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у пункті 8 роз'яснено, що при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування.

З аналізу положень, закріплених у Постанові № 1037 та Положенні № 414 слідує, що зазначені нормативно-правові акти взагалі не передбачають випадки та умови, при яких працівникам можуть не виплачуватися надбавка за безперервний стаж на шифрувальній роботі та компенсація за роботу в умовах режимних обмежень.

Таким чином, позивачу безпідставно не виплачувалися відповідачем надбавка за безперервний стаж на шифрувальній роботі та компенсація за роботу в умовах режимних обмежень в період з 07.06.2006 року по 17.07.2014 року.

З огляду на наведене, суд критично оцінює доводи представника відповідача, що позивач приступила до роботи на посаді інженера відділу спецзвязку і працювала на такій без виплати надбавки і компенсації тривалий час, не відмовлялась від продовження роботи, тому погоджувалась із запропонованити умовами оплати праці. Крім цього, робота позивача за умови невиплати належних їй надбавки і компенсації не свідчить про законність ненарахування і невиплати відповідачем таких доплат до посадового окладу ОСОБА_3

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позивач у вказаний період постійно працювала з відомостями, що становлять державну таємницю, а відтак мала право на отримання компенсації за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 20 відсотків від посадового окладу.

Також, позивачу, як особі, яка була зайнята безпосередньо на шифрувальній роботі, мала виплачуватися надбавка до посадового окладу за безперервний стаж на цій роботі від одного до трьох років на цій посаді в розмірі 10 % посадового окладу, наступних два роки 15 %, а з липня 2011 року 20 %.

Для визначення розміру не нарахованої та невиплаченої надбавки за безперервний стаж на шифрувальній роботі, а також не нарахованої та невиплаченої компенсації за роботу в умовах режимних обмежень в період з 07.06.2006 року по 17.07.2014 року, яка підлягає стягненню з відповідача за вказаний період, суд виходить з розрахунку позивача (а.с. 10-12), а також доповнень до розрахунку, які містяться в заявах про збільшення позовних вимог від 26.06.2014 року і від 10.07.2015 року та які здійсненні відповідно до довідок про доходи позивача за вказані роки №№ 119, 227-235 (а.с. 8, 64-72).

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 20664,81 грн. (463,58 грн. за 2007 р. + 855,75 грн. за 2008 р. + 1198,38 грн. за 2009 р. + 1764,65 грн. за 2010 р. + 3206,86 грн. за 2011 р. + 4873,36 грн. за 2012 р. + 5259,21 грн. за 2013 р. + 3043,03 грн. за 2014 р.) не нарахованої та невиплаченої надбавки за безперервний стаж на шифрувальній роботі та 24546,57 грн. (626,90 грн. за 2006 р. + 1390,75 грн. за 2007 р. + 1711,47 грн. за 2008 р. + 1795,86 грн. за 2009 р. + 2352,87 грн. за 2010 р. + 3493,13 грн. за 2011 р. 4873,36 грн. за 2012 р. + 5259,21 грн. за 2013 р. + 3043,03 грн. за 2014 р.) не нарахованої та невиплаченої компенсації за роботу в умовах режимних обмежень в період з 07.06.2006 року по 17.07.2014 року, з урахуванням стягнення податків та обов'язкових зборів, які підлягають стягненню при виплаті заробітної плати.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов, з урахуванням уточнених позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню 452,12 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив :

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» Державного концерну «Укроборонпром» на користь ОСОБА_3 20664,81 грн. невиплаченої надбавки за безперервний стаж на шифрувальній роботі та 24546,57 грн. невиплаченої компенсації за роботу в умовах режимних обмежень в період з 07.06.2006 року по 17.07.2014 року, з урахуванням стягнення податків та обов'язкових зборів, які підлягають стягненню при виплаті заробітної плати, а всього стягнути 45211,38 грн.

Стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» Державного концерну «Укроборонпром» в доход держави 452,12 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.