Справа № 154/3262/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Пікула Н.В.
Провадження № 22-ц/773/1697/15 Категорія: 39 Доповідач: Свистун О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Свистун О.В.,

суддів Федонюк С.Ю., Грушицького А.І.,

при секретарі Перебойчуку Р.В.,

за участі: позивача ОСОБА_1, представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на обовязкову частку у спадковому майні,

за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Володимир-Волинського міського суду від 15 жовтня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на обовязкову частку у спадковому майні посилаючись на те, що 28 серпня 2011 року померла її мати ОСОБА_5, яка на день смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно на праві приватної власності. 17 лютого 1988 року ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, відповідно до якого житловий будинок № 6 по вул. Л.Українки у м. Володимирі-Волинському з надвірними будівлями заповіла відповідачу ОСОБА_3 У заповіті спадкодавця зроблено заповітне розпорядження лише на житловий будинок та надвірні будівлі, земельна ділянка не включена до спадкового майна, а тому позивач зазначає, що має право на частку земельної ділянки відповідно до вимог ст. 1225 ЦК України. Оскільки розмір часток у спадщині є рівними, то просить суд визнати за нею, з урахуванням уточнених позовних вимог, право власності на обов'язкову частку у спадщині у розмірі 1/2 частки земельної ділянки по вул. Л. Українки, 6 у м. Володимир-Волинський та розділити земельну ділянку згідно часток.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 15 жовтня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на обовязкову частку у спадщині у розмірі 1/4 частки земельної ділянки по вул. Л. Українки, 6 у м. Володимир-Волинський в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 138 грн. 55 коп. судового збору.

У поданій апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Покликається на те, що судом були порушені норми матеріального та процесуального права, не повно зясованні всі обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. А оскільки весь будинок належить відповідачу, тому права на земельну ділянку у позивача немає.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на доводи, викладені в ній.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 апеляційну скаргу заперечили, оскільки вважають, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що спірна земельна ділянка не входила у заповіт, який було складено спадкодавцем за життя і успадковується спадкоємцями по закону.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_5, яка померла 28 липня 2011, залишилось спадкове майно. За життя ОСОБА_5 17 лютого 1988 року склала заповіт, яким розпорядилася своїм майном, а саме: житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами № 6 по вул. Л. Українки у м. Володимир-Волинському.

ОСОБА_7 - Волинського міського суду Волинської області від 27 травня 2014 року затверджена мирова угода у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання права на обов'язкову частку у спадщині в житловому будинку і у господарських спорудах після смерті спадкодавця ОСОБА_5, за умовами якої ОСОБА_1 визнає за ОСОБА_3 право власності на весь житловий будинок з господарськими спорудами № 6 по вул. Л. Українки у м. Володимирі-Волинському, який є спадковим майном, та зобов'язується не чинити їй перешкоди в оформленні права власності на вказане майно. А ОСОБА_3 в свою чергу сплачує 55 000 грн. вартості частки ОСОБА_1 (а.с. 51).

Судом встановлено, що на виконання зазначеної мирової угоди ОСОБА_1 одержала у ОСОБА_3 55 тис. грн.. в рахунок компенсації за належну їй обов'язкову частку в спадковому майні.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 зареєструвала своє право власності на весь будинок і являється власником всього житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в м. Володимир-Волинський по вул. Л.Українки, 6.

Згідно із ч. 1 ст. 120 ЗК України, при переході права власності на будівлю і споруду до набувача нерухомого майна право власності на земельну ділянку, на якій розташовані будівля або споруда, може переходити на підставі цивільно-правових угод між власниками земельної ділянки і набувачем будівель або споруд (договори купівлі-продажу, дарування, міни тощо).

За відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об'єкт нерухомості, суд вважає, що слід застосовувати положення ч. 4 ст. 120 ЗК України з огляду на таке.

Результати аналізу змісту норм ст. 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Як зазначено в правових позиціях, викладених в Постанові Верховного Суду України від 11.02.2015 року у справі № 6-2цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для суддів, зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. Згідно з цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 4 ст. 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди, стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

При цьому, при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Судом встановлено, що спірна земельна ділянка, як об'єкт права власності визначена державним актом на право власності на землю, виданим ОСОБА_5, який зареєстрований 19.01.1998 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3396. Дана земельна ділянка не входила у заповіт, який було складено спадкодавцем за життя і успадковується спадкоємцями по закону.

Таким чином, оскільки згідно з нормами цивільного законодавства спадкоємством є перехід прав та обов'язків (спадщини) від однієї фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), суд приходить до висновку про те, що у зв'язку із прийняттям сторонами спадщини, у них із передбачених законом підстав виникло право власності на спірну земельну ділянку, яка з моменту отримання ОСОБА_5 державного акта є об'єктом права власності і спадковим майном. ОСОБА_1 прийняла спадщину, а тому їй по закону належить ? частина спадкового майна. Проте вона просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування тільки на обовязкову частку у спадковому майні.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про визнання за позивачем права власності на ? частину земельної ділянки. Позивач погодилася з таким рішенням суду і не оскаржувала його.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є правильним і законним, підстав для його скасування не має.

За правилами ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак відповідач не надала доказів в підтвердження своїх доводів, не спростувала встановлені судом обставини. Трактування закону в своїх інтересах не відповідає вимогам матеріального права, які регулюють дані відносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319, 218 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Володимир-Волинського міського суду від 15 жовтня 2015 року у даній справі залишити без змін.

ОСОБА_7 набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: