Справа № 474/997/15-ц
Провадження № 2/474/337/15
РІШЕННЯ

Іменем України

08.12.15року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

при секретарі судового засідання Тодосьєвій А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,-

встановив:

05.10.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є батьком дитини, проте матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча зобов'язаний це робити та має можливість.

Позивач в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд постановити рішення у зв'язку з визнанням позову, наслідки визнання позову йому зрозумілі. Просить позов розглядати у його відсутність. Крім того, у вказаній заяві відповідач вказує, що стан його здоров'я задовільний, та що він працює по тимчасових заробітках.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 197 ЦПК України, за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність визнання позову відповідачем, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, який рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 01.07.2015 року розірвано.

Від шлюбу у сторін є спільна неповнолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьком вказаної дитини є відповідач (свідоцтво про народження серії 1-ФП № 120564 від 22.01.2002 року).

Дитина разом з позивачем проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Врадіївської селищної ради Миколаївської області № 873 від 25.11.2015 року та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї позивача від 25.11.2015 року. Спору щодо проживання дитини біля позивача у сторін немає.

Дитина, згідно довідки Адамовського фельдшерсько-акушерського пункту Врадіївського району Миколаївської області від 25.11.2015 року, є здоровою.

Позивач самостійно утримує дитину, яка на момент розгляду справи потребує матеріальної допомоги від свого батька. Відповідач матеріальної допомоги дитині не надає.

Відповідач є здоровою, працездатною особою, доходи отримує від тимчасових заробітків. Судом не встановлено наявності у відповідача інвалідності чи непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина інших. Вказані обставини вказують, що відповідач має можливість сплачувати аліменти мінімальної межі встановленої законодавством.

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що між сторонами виникли правовідносини щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений у ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

За вимогами ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд, встановив вказані обставини, які відповідачем повністю визнано у порядку ст. 174 ЦПК України, та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити рішення до негайного виконання.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, позивачі - у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відповідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 158, 174, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 (п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 05.10.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити рішення до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення Врадіївського районного суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ф.Г. Сокол