РІШЕННЯ

Іменем України

16.12.2015 року Франківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді Мартьянової С.М.

при секретарі - Турчак М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 2001р.н., доньки Христини 2005р.н. та сина ОСОБА_4 2005р.н. посилаючись на те, що діти проживають з матірю та перебувають на її утриманні. Крім того, зазначає, що вона працює, але отримує мінімальну заробітну плату, якої не вистарчає на виховання дітей, відповідач працює (неофіційно) і крім того отримує офіційний дохід а саме пенсію по інвалідності, тому як батько зобовязаний утримувати їхніх дітей також.

Позивач у судове засідання не зявилась, подала заяву, згідно якої позов підтримує у повному обсязі і просить суд винести рішення про його задоволення (а.с.48).

Представник позивача у судове засідання не зявилась, подала заяву, згідно якої позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі і винести рішення про стягнення аліментів, слухати справу за її відсутності (а.с.77).

Відповідач у судовому засіданні заперечив проти доводів позивача щодо ухилення від утримання дітей. Не погоджується на сплату аліментів, але суму, яку вказує позивач не має можливості сплачувати. На додатково поставленні питання пояснив, що його місячний дохід становить приблизно 1040 грн., офіційно ніде не працює.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав в повному обсязі пояснення відповідача, просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого народилось троє дітей: ОСОБА_5 (01.10.2001р.н), Христина (12.03.2005р.н), Назар (23.12.2005р.н.). Діти проживають з матірю ОСОБА_1. Відповідач вихованням та утриманням дітей не займається, таким чином не виконує свого прямого батьківського обовязку.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 7, 8 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливість здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно ч. 2, ч. 4 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України Про охорону дитинства, предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 12 Закону України Про охорону дитинства, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Згідно ст.180 Сімейного кодекс) України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я га матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як перебачено ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено обов'язок кожної із сторін довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Таким чином, позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів за останні три роки не підлягають до задоволення так як не підтверджуються належними та допустими доказами.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону та підлягають до часткового задоволення. Суд враховує стан здоров'я платника аліментів, зокрема те, що ОСОБА_2 встановлена друга група інвалідності, загальне захворювання з ураженням опорно-рухового апарату до серпня 2016 року, який не подав доказів перебування на його утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків та вважає, що слід стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти утримання сина ОСОБА_3 (01.10.2001р.н), Христина (12.03.2005р.н), Назар (23.12.2005р.н.) у розмірі 900 гривень щомісячно на трьох дітей починаючи з дня предявлення позову і до повноліття дітей.

З наведених міркувань та керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 213-215, 367 ЦПК України, ст.196 Сімейного Кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (03.04.1975р.н., іпн.) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 (01.10.2001р.н), Христини (12.03.2005р.н), Назара (23.12.2005р.н.) у твердій грошовій сумі в розмірі 900 (девятсот гривень) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду (з 22.05.2013 року) і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст.367 ЦПК України.

Стягнути з ОСОБА_2 (03.04.1975р.н., іпн.) судовий збір у розмірі 243,60 гривень судового збору в дохід держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Мартьянова С.М.