Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2630/15-ц
Провадження № 2/553/973/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05.08.2015м. м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - Новака Ю.Д.,
при секретарі - Босяк К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення суми банківського вкладу,-
Позивач та представники позивача в судове засідання не з'явилися, але надали до суду заяви, в якій просять проводити судовий розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Представник відповідача ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час слухання справи .
Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справ.
Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин.
Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Судом встановлено, що 03 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та кредит" та ОСОБА_1, було укладено Договір-заяву № 331832/6322/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Пенсійний" на 370 днів в іноземній валюті.
Правонаступником Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 15.06.2015 року є Товариство з обмеженою відповідальністю Банк "Фінанси та кредит" (надалі Відповідач).
Відповідно до п. 1 умов Договорузаяви № 331832/6322/370-14 Позивач вносить, а Відповідач приймає грошові кошти в іноземній валюті на Вкладний рахунок № 2635.2.023265.004 у сумі 14 060,00 доларів США, на строк з 03 лютого 2014 року по 08 лютого 2015 року, у порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ "Банк "Фінанси та кредит".
Внесення позивачем коштів на рахунки згідно вищевказаних Договорів-заяв № 1 та № 2 підтверджується квитанцією № 4541 від 03 лютого 2014 року на суму 14 060,00 доларів США, та квитанцією № 5445 від 12 лютого 2014 року на суму 4 300,00 доларів США.
Однак і після заяви ОСОБА_1 від 03 березня 2015 року їй вклади не було повернуто, в зв'язку з чим 08 травня 2015 року позивач повторно звернулася до Відповідача з заявою про повернення ОСОБА_2, однак знову отримала відповідь що і на першу заяву.
24 червня 2015 року ОСОБА_1 було подано Відповідачу заяву в якій просила повідомити про дату отримання належних їй ОСОБА_2, а також місце отримання та суму отримання, однак відповідь не отримала.
Також позивач являється непрацездатною особою пенсійного віку (посвідчення серії АЗ № 018100), та крім того має інвалідність 2 групи загального захворювання з 06 серпня 2012 року та безстроково.
Крім того згідно Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 200, ОСОБА_1 лікувалася на денному стаціонарі з 15 квітня 2015 року по 24 квітня 2015 року з діагнозом ішемічний інсульт. Як вбачається з амбулаторної карти ОСОБА_1 перенесла інсульти в 1995, 1997, 1998 та 2004 роках. Як зазначає позивач в подальшому до цього часу ОСОБА_1 почувала себе задовільно до того моменту коли усвідомила, що Відповідач відмовляється повертати кошти, після сильного хвилювання та неодноразових візитів до банку Відповідача в позивача стався повторний інсульт.
Так, згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору.
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 статті 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона банк, що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (всклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
З огляду на визначення банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно - правових актах, банківський вклад ( депозит) - це кошт в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами та їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору ( ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність».
Договір банківського вклад є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту його прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).
Положенням ст. 1059 ЦК України врегульовано питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі . Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.
Згідно ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу ( вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, як і встановлені договором.
Крім того, ст. 1074 ЦК України визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Статті 1058, 1060, 1061, 1074 ЦК України не допускають обмежень клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.
В свою чергу, згідно з п. 14 Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 р. № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" при поданні позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, установленим НБУ на день ухвалення рішення. У резолютивній частині розмір суми, що підлягає стягненню, вказується в гривнях.
Порушення з боку Відповідача прав ОСОБА_1 у вигляді неповернення суми вкладів і стало підставою для звернення до суду.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Порушення відповідачем законних прав ОСОБА_1, які виражені у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою з боку відповідача, що призвело також до хвороби серця, а також та обставина, що позивач мусила в зв'язку з відсутністю коштів докладати додаткових зусиль для організації свого життя, в тому числі беручи в борг у знайомих та друзів на своє лікування, чим зазнала приниження, все це призвело до моральних страждань, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн.
Станом на 02 липня 2015 року офіційний курс НБУ гривні до долара США становить 2100,6373 грн. за 100 доларів США. Отже 1 долар США коштує 21,01 грн.
Таким чином, позивач мав би отримати доходи, якби одержав вчасно кошти та розмістив їх в іншому банку, що становить 14 060, з розрахунку 14 060х 13% : 365 днів х 150 днів ( період з 9 лютого по 10.07.2015 року) та 4 300 з розрахунку 4 300 х 13% : 365 днів х 140 днів ( період з 17 лютого по 10.07.2015 року).
Таким чином, встановлені вище факти та норми закону, які регулюються спірні правовідносини, свідчать, що дії відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» є такими, що не відповідають та не узгоджуються з вимогами ст. 1060 ЦК України.
Поряд з цим, слід вказати, що в ході судового розгляд справи стороною відповідача на адресу суду не було надано допустимих доказів з приводу спростування обставин та фактів встановлених судом.
За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення суми банківського вкладу згідно уточненої позовної заяви в сумі 617282,60 грн. є законними та обґрунтованими.
Відповідно до положення ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справа» визначено, що судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.
Таким чином, з огляду на норми ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати в сумі коп. підлягають стягненню з відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1058, 1059, 1060, 1074 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 61, 88, 213-215,224 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення суми банківського вкладу - задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 14 060+751,15 доларів США банківського вкладу та 4 300+214,41 доларів США банківського вкладу, втрачену вигоду 913,89 доларів США за вклад в 14 060 доларів США, а також втрачену вигоду 279,49 доларів США за вклад в 4 300 доларів США, моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та стягнути з банку інфляційні кошти 46% в сумі 192910 грн. , а всього 617282,60 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит», код на користь держави судовий збір в розмірі 3654 грн.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Ленінського районного суду м. Полтави протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_4