АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5909/15 Суддя доповідач Пилипчук Н. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кірсанової Л.І., Котелевець А.В.,

при секретарі - Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2014 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банка «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.05.2011 року, яка складається з наступного: 28323,79 грн. - заборгованість за кредитом; 6228,98 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1727,64 грн. - штраф (процентна складова), а всього у розмірі 36780,41 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" витрати по сплаті судового збору у розмірі 367,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалите нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Заперечує можливість прострочення по кредитній картці «Універсальна», оскільки відсотки за користування кредитним лімітом щомісячно автоматично списувалися банківською установою з її зарплатної та пенсійної карток. Вказує, що позивачем не надано розрахунку відсотків за користування кредитним лімітом, які були стягнуті банківською установою з її рахунків щомісячно. Звертає увагу на порушення позивачем вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» при укладення договору.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне в її задоволенні відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, не заперечується сторонами, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.05.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 15000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 9-33).

Згідно умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника та Умов надання банківський послуг та Правил користування платіжною карткою (далі - Умови). Відповідно до Умов, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати ОСОБА_2 грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно Умов.

За умовами кредитного договору відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати ОСОБА_2 грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов (а.с. 11-33).

Взяті на себе зобов'язання по договору № б/н від 13.05.2011 року Банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача (а.с. 55-70).

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України обов'язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

За змістом ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач вказує на порушення позивачем ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Між тим, за змістом ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення Кредитного договору) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний.

Згідно умов укладеного договору Заява позичальника, Умови та правилами надання банківських послуг, ОСОБА_2 складають договір про надання банківських послуг між ПриватБанком та ОСОБА_1 № б/н від 13.05.2011 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач під час укладення кредитного договору була ознайомлений з його умовами, в тому числі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням, у тому числі, процентної ставки, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, пов'язаних з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту. Позивач з указаними умовами погодилась, про що свідчить підписання нею заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та підписання нею довідки про умови кредитування (а.с. 9-10).

Відповідач зазначає, що позивачем не надані підтверджуючі документи щодо надання їй споживчого кредиту в сумі 24975 грн.

Між тим, відповідач не заперечує, що 12.10.2013 р., 16.10.2013 р. та 23.10.2013 р. вона скористалася послугою позивача «Оплата частинами» - здійснила розрахунок карткою «Універсальна» за надані послуги кредитними коштами в сумі 10 тис. грн., 10 375 грн. та 4 600 грн. відповідно, а всього в загальній сумі 24 975 грн. з терміном щомісячної сплати боргу протягом наступних 12 місяців.

Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» в мережі Інтернет публічно пропонує необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого опублікувало Умови та правила надання банківських послуг, які є договором.

Пунктом 1.1.1.73 Умов і Правил надання банківських послуг передбачена така послуга, як «Оплата частинами. Без переплат» - це послуга по організації обслуговування і проведенню розрахунків по операціям, здійсненим з використанням платіжних карт на які поширюється послуга «Оплата частинами. Без переплат», згідно яких держатель карти доручає ОСОБА_2 здійснювати регулярні платежі в адрес Торговця в розмірі і кількості указаних в квитанції, надрукованої на POS терміналі при автоматизації послуги «Оплата частинами».

Положеннями пунктів 2.1.1.14.1, 2.1.1.14.2 Умов та Правил надання банківських послуг встановлено, що Держатель кредитної карти має право користуватися сервісом «Оплата частинами» в торговельно-сервісних центрах підприємства з яким Банк уклав договір розширеного еквайрінга.

Зміна відповідачем кредитного ліміту у зв*язку із активацією сервісу «Оплата частинами» відповідає п. 2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг.

ОСОБА_1 не запречує, що в рамках вказаних Умов та правил надання банківських послуг вона добровільно надала свою кредитну картку «Універсальна» для оплати послуг автосервісу, особисто ввела свій пін-код на спеціальному платіжному засобі.

Таким чином, відповідач приєдналась до сервісу «Оплата частинами», тим самим доручила ПАТ КБ «ПриватБанк» встановити регулярний платіж з платіжної карти, отриманої нею за умовами договору від 13.05.2011 року.

Не оспорюючи факт активації сервісу "Оплата частинами" відповідач вказує, що на її зарплатній та пенсійній картці було достатньо коштів для погашення заборгованості, що виникла за кредитною картою "Універсальна", однак більше року грошові кошти з її платіжних карт позивачем не списувались.

Між тим, виписки по особовому рахунку відображають автоматичне погашення простроченої заборгованості з інших платіжних карт відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 зобов'язання за договором № б/н від 13.05.2011 року належним чином не виконала.

Згідно з п.2.1.1.7.6 Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити ОСОБА_2 штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості.

У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 31.07.2014 року має заборгованість - 36780,41 грн., яка складається з наступного: 28323,79 грн. - заборгованість за кредитом; 6228,98 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1727,64 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.).

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач просила призначити судову економічну експертизу для дослідження відповідності розрахунків позивача умовам договору та вимогам Закону, між тим, обґрунтованих сумнівів та заперечень щодо вказаних розрахунків ОСОБА_1 не навела.

Відповідач вказує, що позивачем з 01.09.2014 року була неправомірно підвищена відсоткова ставка за кредитом.

Проте, із розрахунку, наданого позивачем вбачається, що заборгованість, про стягнення якої позивається ПАТ КБ «ПриватБанк» у цій справі, визначена станом на 31.07.2014 року, відсотки відповідачу в період стягнення нараховані виходячи із базової відсоткової ставки 2,5 % на місяць (30% річних).

Судом встановлено, що процентна ставка за період нарахування відповідала умовам договору, не змінювалась, в односторонньому порядку не підвищувалась.

Відповідач заперечує правомірність дій позивача щодо списання з її пенсійної та зарплатної карток коштів на виконання оскаржуємого заочного рішення, між тим, зазначені дії відповідача не охоплюються предметом цього судового розгляду з огляду на межі позовних вимог та період стягнення.

Із розрахунків позивача (а.с. 5-10), виписок по особовому рахунку (а.с. 55-70, а.с. 159-190), крім іншого, вбачаються дати видачі готівки, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованості. Перевіривши порядок нарахування відсотків за кредитом судова колегія вважає, що розрахунок в повній мірі відповідає умовам договору.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді