У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4, до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_5, подану його представником ОСОБА_7, на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 03 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 03 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_8, в інтересах якої діє ОСОБА_4, звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2013 року, яке набрало законної сили 17 вересня 2014 року згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, визнано недійсним договір дарування житлового будинку в АДРЕСА_1; визнано недійсним договір дарування земельної ділянки розміром 0,15 га для будівництва та обслуговування зазначеного житлового будинку та визнано недійсним договір дарування земельної ділянки 0,38 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1, укладені 14 липня 2009 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, з поверненням сторін у попередній стан на підставі статті 216 ЦК України. Визнано за ОСОБА_8 право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, земельну ділянку розміром 0,15 га для будівництва та обслуговування зазначеного житлового будинку та земельну ділянку розміром 0,38 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1. Однак право власності за ОСОБА_8 на зазначене майно зареєструвати не можливо, оскільки ОСОБА_9 продав спірні земельні ділянки під час розгляду судових спорів. Оскільки земельна ділянка вибула із володіння позивачки поза її волею третьою особою - ОСОБА_6, що підтверджено рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року, позивачка має право на відновлення свого права на майно на підставі ст. 388 ЦК України.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 03 березня 2015 року позов задоволено. Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 земельну ділянку 0,3897 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_5на користь держави судовий збір у розмірі 1032 грн.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 03 червня 2015 року рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 03 березня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норма процесуального права та неправильне застосування норм процесуального права, просить скасувати рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 03 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 03 червня 2015 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши та перевіривши доводи касаційної скарги, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2013 року, яке набрало законної сили 17 вересня 2014 року згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, визнано недійсним договір дарування житлового будинку в АДРЕСА_1; визнано недійсним договір дарування земельної ділянки розміром 0,15 га для будівництва та обслуговування зазначеного житлового будинку та визнано недійсним договір дарування земельної ділянки 0,38 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1, укладені 14 липня 2009 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, з поверненням сторін у попередній стан на підставі статті 216 ЦК України. Визнано за ОСОБА_8 право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, земельну ділянку розміром 0,15 га для будівництва та обслуговування зазначеного житлового будинку та земельну ділянку розміром 0,38 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1. Однак право власності за ОСОБА_8 на зазначене майно зареєструвати не можливо, оскільки ОСОБА_6 продав спірні земельні ділянки під час розгляду судових спорів ОСОБА_5 Оскільки земельна ділянка вибула із володіння позивачки поза її волею третьою особою - ОСОБА_6, що підтверджено рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції,з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, правомірно виходив з положень статей 330, 387 та 388 ЦК України та вірно зазначив, що спірна земельна ділянка вибула поза волею ОСОБА_8, а ОСОБА_6 не мав права вчиняти будь-який правочин щодо спірної земельної ділянки.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі.

Відповідно до частини третьої статті 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Якщо таке майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право його витребувати від добросовісного набувача у всіх випадках.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України № 6-1168цс15 від 02 вересня 2015 року.

Доводи касаційної скарги на правильність висновку суду апеляційної інстанції не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої та апеляційної інстанцій вірно визначилися з характером спірних правовідносин, які виникли між сторонами, надали їм належну правову оцінку і обґрунтовано дійшли висновку про задоволення позову, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану його представником ОСОБА_7, на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 03 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 03 червня 2015 року, відхилити.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 03 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 03 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4, до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про витребування майна з чужого незаконного володіння, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Дем'яносов М.В., Маляренко А.В., Попович О.В.