АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №665/721/15-ц Головуючий в І інстанції Томашевський В.А.
Провадження №22ц/791/3071/15 Доповідач: Радченко С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року грудня місяця 02 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Радченка С.В.,

суддів: Вербицької Л.І., Капітан І.А.,

секретар: Сікора О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»на рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 17 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про зобовязання видати заробітну плату та грошові кошти, нараховані для її виплати на платіжну банківську картку та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона працює робітником Біосферного заповідника «АсканіяНова» ім. Ф.Е.Фальц-Фейна та відповідно до трудового договору отримує заробітну плату, яка перераховується установою на її картковий рахунок 5168**********80, відкритий у відділенні Херсонської філії ПАТ КБ «Приват Банк» в смт. Асканія - Нова Чаплинського району Херсонської області. За лютий березень 2015 року на картковий рахунок позивачки Біосферним заповідником «Асканія-Нова» ім. Ф.Е.Фальц-Фейна були перераховані грошові кошти нарахованої заробітної плати у загальній сумі 2428,84 грн. Станом на 31.03.2015 року на картковому рахунку позивачки перебували 2429,67 грн. У лютому 2015 року позивачка наявні на її картковому рахунку грошові кошти не змогла отримати через банкомат. При зверненні до працівників відділення банку отримала відповідь, що вона є «шахраєм», а тому її картковий рахунок заблоковано службою безпеки банку. На її звернення у телефонному режимі до служби безпеки банку щодо пояснення причин блокування платіжної картки отримала відповідь, що на її банківську картку через шахрайські дії незаконно перераховані 650 гривень від іншої особи, яка вимагала їх повернення, а тому картка банку заблокована. Посилаючись на те, що маючи на рахунку грошові кошти, які складали її заробітну плату, однак вона позбавлена права користуватись грошовими коштами, що призвело до спричинення їй матеріальної і моральної шкоди, з уточненнями, остаточно просила зобовязати ПАТ КБ «Приват Банк» в особі Асканійського відділення ХФ ПАТ КБ «Приват Банк» видати їй перераховані на її картку заробітну плату та грошові кошти на відпустку по вагітності (до пологів) станом на 07.09.2015 року в сумі 15643,92 грн., за мінусом 3 грн, які стягнуто з її рахунку банківською установою за видачу копії стану рахунку, а також стягнути з відповідача 20000 грн у рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди незаконними діями ПАТ КБ «Приват Банк», які виразились у негативних емоціях та переживаннях з приводу невидачі заробітної плати, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації.

Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 17 вересня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 заробітну плату та грошові кошти, нараховані для її виплати на платіжну банківську картку в сумі 15640,92 грн. Стягнуто із ПАТ КБ « Приват Банк» на користь ОСОБА_1 20000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу обґрунтовує порушенням судом норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу, які надійшли на адресу апеляційного суду ОСОБА_1 просила відхилити доводи апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши доповідача, осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення на користь позивачки грошових коштів, нарахованих на її платіжну банківську катку, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок незаконних дій відповідача порушено майнові права позивачки, які підлягають захисту.

Такий висновок є обґрунтованим, оскільки суд дійшов до нього на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, та наявних в ній доказів, яким дана відповідна оцінка.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Договору №477 від 03.11.2010 року ПАТ «Приват Банк» та Біосферний заповідник «Асканія Нова» ім. Ф.Е.Фальц-Фейна уклали договір на розрахунково касове обслуговування в частині відкриття карткових рахунків на користь фізичних осіб для виплати заробітної плати, а банк гарантує зарахування коштів на картрахунок працівника установи на протязі одного дня після перерахування коштів у банк згідно з чинним регламентом роботи Процесінгового центру (а.с.31-32).

Згідно довідки про заробітну плату ОСОБА_1 В,А. її заробіток з лютого по серпень 2015 року включно складає 15645.09 гривень (а.с.30).

Згідно виписки по картці/рахунку №5168**********80 і додаткових рахунках договору станом на 09.09.2015 року на картковий рахунок позивачки надходили починаючи з 04.02.2015 року грошові кошти лише у вигляді заробітної плати (а.с.39-40).

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним, тому ніхто не може обмежити права власників володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Згідно ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про законність їх дій по блокуванню карткового рахунку клієнта банку з наявним правом на отримання заробітку з карткового рахунку, на який перераховується саме заробітна плата позивачки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вищезазначена грошова сума, яка складається із заробітної плати та виплат працівнику, яка перебуває у дородовій відпустці, є власністю позивачки і не може бути обєктом для її утримання відповідачем за будь яких умов, окрім прийнятого судового рішення щодо її невидачі, а тому позовні вимоги щодо їх стягнення є обґрунтованими.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що блокування платіжної картки позивачки було здійснено відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», так як на платіжну картку позивачки було незаконно перераховано суму коштів, у звязку з чим дії позивачки було кваліфіковано як злочинні дії, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин вищезазначений закон втратив чинність, а положення Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» не передбачають право банку, у подібній ситуації, на вчинення дій повязаних з блокуванням карткового рахунку клієнта більше ніж на 2 дні (ч.1 ст.17 Закону).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивачки грошових коштів, нарахованих на її платіжну банківську катку не спростовують.

Задовольняючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із відповідності розміру відшкодування у сумі 20 000 грн. душевним стражданням позивачки, яких вона зазнала у зв'язку з неможливістю розпоряджатися належними їй грошовими коштами у період вагітності, порушенням нормальних життєвих звязків.

Проте, погодитись з таким висновком суду не можна.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачка повязує спричинену моральну шкоду з душевними стражданнями, яких вона зазнала у зв'язку з неможливістю розпоряджатися належними їй грошовими коштами у період вагітності, що змусило її докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 9 Постанови № 4 від 31.03.1995р. (з послідуючими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як розяснено у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» - відповідно до загальних підстав Цивільно-правової відповідальності, обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, причинного звязку з протиправними діями заподіювача і вини останнього.

Колегія суддів вважає, що позивачем не доведено наявність спричиненої їй моральної шкоди за обставин, які склалися між сторонами та які є договірними правовідносинами, що не передбачають відшкодування моральної шкоди, також колегія суддів не вбачає протиправних дій відповідача, направлених на спричинення моральної шкоди позивачці.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції в цій частині, відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»задовольнити частково.

Рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 17 вересня 2015 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

В іншій частині зазначене рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий С.В. Радченко

Судді: Л.І. Вербицька

ОСОБА_2