Справа № 460/3367/14 Головуючий у 1 інстанції: Тесля Б.І.
Провадження № 22-ц/783/7346/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і ОСОБА_2,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю позивачки ОСОБА_3;

ОСОБА_4 - представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, представника ОСОБА_5, на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їхнього повнолітнього сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається на першому курсі денного відділення факультету електроніки Львівського національного університету імені ОСОБА_7, у розмірі 3 000 грн. щомісячно до досягнення ним 23 років або припинення навчання (т.1, а.с. 1-2).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково та ухвалено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 300 грн. щомісячно починаючи з 08 травня 2014 року на час його навчання до досягнення ним 23 років. Вирішено питання судових витрат (т.2, а.с. 57-58).

Дане рішення оскаржив ОСОБА_4 - представник відповідача ОСОБА_5

Апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн. щомісячно на час його навчання до досягнення ним 23 років, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вважає, що судом не було враховано особу відповідача і його матеріальний стан, зокрема те, що він ніде не працює (т.2, а.с. 61-64).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони позивачки, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 199 СК України встановлено, що у випадку, коли повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ч.1) і що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3).

Суть доводів апеляційної скарги зводиться до того, що судом не було враховано те, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі, що визначений судом (1 300 грн. на місяць), у звязку зі скрутним матеріальним станом, зокрема відсутністю у нього роботи.

В той же час, в якості обгрунтування позовних вимог позивачкою до суду першої інстанції були поданими докази, які свідчать про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу у розмірі, що визначений судом (1 300 грн. на місяць).

Зокрема, розпорядженням Яворівської районної державної адміністрації від 14.08.2013 року № 309 ОСОБА_5 (відповідачу по справі) за його заявою було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 9,6812 га для передачі в оренду для спортивно-туристичного використання (т.1, а.с. 9); як вбачається з повідомлень у засобах масової інформації, ОСОБА_5 є співвласником льодового палацу на 600 місць у м. Новояворівську Львівської області (т.1, а.с. 10), а згідно даних державного реєстру ОСОБА_5 є власником садибного (індивідуального) житлового будинку (з господарськими будівлями, теплицею, котельнею, будинком охорони тощо) у селі Лісники Києво-Святошинського району Київської області (т.1, а.с. 11).

Крім цього, згідно електронного довідника підприємств ОСОБА_5 є керівником будівельної компанії (т.2, а.с. 35), мав можливість виділити 5 000 грн. для придбання гуманітарної допомоги для військових, які приймають участь в АТО на сході України (т.2, а.с. 38).

Як вбачається з постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 18.06.2014 року, у звязку з повним фактичним виконанням судового рішення згаданою постановою було знято арешт з 4 (чотирьох) автомобілів належних ОСОБА_5, а саме: „Фіат Дукато, „Мерседес Бенс, „Фольцваген Туарек і „ПГМФ 8304 (т.2, а.с. 39-40).

Згідно довідки Львівського обласного центру зайнятості від 11.12.2014 року, відповідач ОСОБА_5 на обліку, як безробітний, у центрах зайнятості Львівської області не перебуває (т.2, а.с. 25).

Відповідачем (апелянтом) на спростування вище наведених обставин жодних доказів до суду (навіть трудової книжки) подано не було.

Так само, як не було подано до суду будь-яких доказів про наявність у апелянта на утриманні інших осіб, яких він за законом зобовязаний утримувати, та доказів про наявність інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів.

За вище наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для зменшення розміру аліментів, присудженого до стягнення цим рішенням, відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_5, відхилити та залишити рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: