АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача Антоненко Н.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Юрченко А.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою фізичної особи підприємця ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року у справі за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування втраченої вигоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог фізичної особи підприємця ОСОБА_4 відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 жовтня 2014 року сторони уклали договір, відповідно до якого відповідач доручив, а позивач зобов'язався надати позивачу юридично-консультативні послуги щодо призначення пенсії в УПФУ Дарницького району м. Києва. На виконання договору відповідач у день укладення договору 27.10.2014 видав позивачу довіреність, а позивач 28.10.2014 розпочав роботу і оформив необхідні запити в різні підприємства та установи.

Виходячи з того, що позовні вимоги про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди не грунтуються на вимогах закону і не доведені, суд першої інстанції вважав відсутніми підстави для їх задоволення.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення Дарницького районного суду м. Києва - залишенню без змін з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача збитків (упущеної вигоди). В обгрунтування своїх вимог ОСОБА_4 посилався на те, що міг би реально одержати за виконання своїх зобов'язань за договором про надання юридичних послуг 5000грн вартості таких послуг, визначених договором, проте, не одержав такого доходу у зв'язку з тим, що відповідач порушив умови договору та скасував довіреність на ім'я позивача, що унеможливило виконання ним своїх зобов'язань.

За змістом п.2) ч.2 ст.22 ЦК України упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Отже, предметом доказування у даній справі є порушення відповідачем права позивача на одержання вартості послуг за договором.

Встановлено, що 27.10.2014 між сторонами укладено договір про надання юридичних послуг, вартість яких оцінена ними в 5000грн. В цей же день 27.10.2014 позивач видав на ім'я відповідача нотаріально посвідчену довіреність, а позивач склав п'ять заяв від імені ОСОБА_5 у різні установи з проханням надати документи чи інформацію (ас5-12).

29.10.2014 дію довіреності відповідача припинено (ас13).

За договором про надання послуг відповідно до ст.901 ЦК України одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених Цивільним кодексом України, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначається домовленістю сторін або законом (ст.907 ЦК України).

За загальним правилом у разі односторонньої відмови від договору він є розірваним, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом (ст.651 ЦК України).

Тобто підставою розірвання договору може бути одностороння відмова від договору, якщо така одностороння відмова встановлена договором або законом.

Договором про надання юридичних послуг від 27.10.2014 сторони не обумовили підстави для його розірвання. Разом з тим ст.907 ЦК як спеціальною нормою, що регулює розірвання договору про надання послуг, передбачено, що такий договір може бути розірваний шляхом односторонньої відмови від договору.

Отже, припиненням дії довіреності, виданої ОСОБА_5 ОСОБА_4 на виконання умов договору про надання юридичних послуг від 27.10.2014, замовник відмовився від договору в односторонньому порядку, що не суперечить нормам глави 63 підрозділу 1 розділу Ш Книги п'ятої ЦК України.

Одностороння відмова від договору не дає підстав уважати, що неможливість позивача виконати договір виникла з вини відповідача як замовника послуг, у зв'язку з чим доводи ОСОБА_4 про зобов'язання ОСОБА_5 виплатити йому плату у повному обсязі не заслуговують на увагу як такі, що не грунтуються на вимогах закону. Стаття 903 ЦК України, на яку посилається позивач в обгрунтування своєї позиції, регламентує порядок плати за договором про надання послуг, проте, позивач звернувся до суду з позовом не про стягнення сум як оплати послуг за договором, а просив стягнути з відповідача упущену вигоду. Відмова від договору не є порушенням зобов'язання, за яке особа-порушник несе відповідальність за наявності її вини, у зв'язку з чим безпідставним є посилання позивача та його представника на ст.614 ЦК України. Норми права, на які посилається позивач в обгрунтування своїх вимог, не регулюють спірні правовідносини.

З огляду на викладене правильним є висновок суду першої інстанції про безпідставність і необґрунтованість позовних вимог про стягнення збитків (упущеної вигоди). Такий висновок суду грунтується на встановлених судом обставинах, на які позивач посилався в обгрунтування своїх вимог, та наявних у матеріалах справи і досліджених судом доказах. Доводами апеляційної скарги такий висновок суду не спростовується, а самі доводи не грунтуються на нормах матеріального права. Передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,308,313,315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М.Стрижеус

О.І. Шкоріна