У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., НагорнякаВ.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу і поділ майна та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 25 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та поділ майна, посилаючись на те, що 25 грудня 1999 року уклав шлюб з ОСОБА_5 Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. Подружні стосунки між ними припинені з квітня 2013 року, спільне господарство не ведеться. За час проживання у шлюбі подружжям було набуто рухоме та нерухоме майно. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною власністю подружжя, не досягнуто.

У позовній заяві ОСОБА_4 просив розірвати шлюб, укладений з Казмерчук-Палащиною Н.Г.; поділити майно, що є спільною сумісною власністю, виділивши йому в натурі: автомобіль марки «НУUNDАІ», модель «SANTA FЕ», номерний знак НОМЕР_1; 1/2 частину квартири АДРЕСА_1; виділити відповідачу в натурі побутові речі та обладнання, які перебувають у квартирі АДРЕСА_1; 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

У серпні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що з ОСОБА_4 перебуває у шлюбі з 25 грудня 1999 року. У період шлюбу було придбано рухоме та нерухоме майно за таких обставин. Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 вони мешкали у двокімнатній квартирі АДРЕСА_2, яка належала їй на підставі договору дарування від 21 жовтня 1994 року. З метою покращення житлових вимог подружжя вирішило продати вказану квартиру та за отримані від її продажу кошти та частково за рахунок кредиту придбали трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. Зазначала, що сплатила більшу частину кредитних та запозичених коштів, тому її частка у спільній власності на квартиру є значно більшою, ніж ОСОБА_4 Крім того, було придбано рухоме майно: легковий автомобіль марки «HYUNDAI», модель «SANTA FE», номерний знак НОМЕР_1, вартістю 208 860 грн., кухню, вартістю 20 тис. грн.; шафу-купе та стіл, вартістю 7 тис. грн.; куток до квартири (лавка, стіл, 2 табурета), вартістю 300 грн., м'які меблі, вартістю 500 грн., пральну машину ELECTROLUX, вартістю 7 тис. грн., пилосос, вартістю 300 грн., крісло, вартістю 10 тис. грн., посудомийну машину, вартістю 12 тис. грн., набір дитячих меблів - основа «Гранд», вартістю 3 тис. грн. Вважала, що майно, яке складається: двері металеві до квартири вартістю 5 632 грн. 50 коп., гідро-масажну ванну, вартістю 6 436 грн. 54 коп., обладнання для Інтернету, вартістю 636 грн., гардеробну кімнату, вартістю 11 820 грн., мийку SCHOCKCITY, вартістю 2 747 грн., кондиціонер, вартістю 8 800 грн., двері внутрішні «NOVA», вартістю 3 827,84 доларів США (у перерахунку 7 993 (курс НБУ) х 3 827 грн 84 коп. = 30 595 грн 93 коп.), позивач включив у перелік майна, яке підлягає поділу, не врахувавши, що відповідно до ст. ст. 187, 188, 382 ЦПК України, вказане майно не підлягає поділу окремо від квартири.

У зустрічному позові ОСОБА_5 просила визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1, а за нею відповідно - на 4/5 частини цієї квартири; залишити у власності ОСОБА_4 легковий автомобіль марки «HYUNDAI», модель «SANTA FE», номерний знак НОМЕР_1, вартістю 208 860 грн.; визнати за сторонами право власності на 1/2 частки кухні (вбудовані меблі для кухні) без її реального поділу; визнати за нею право власності на шафу-купе та стіл, вартістю 7 тис. грн.; куток до квартири (лавка, стіл, 2 табурета), вартістю 300 грн., м'які меблі, вартістю 500 грн., пральну машину ELECTROLUX, вартістю 7 тис. грн., пилосос, вартістю 300 грн., крісло, вартістю 10 тис. грн., посудомийну машину, вартістю 12 тис. грн., набір дитячих меблів - основа «Гранд», вартістю 3 тис. грн., а всього на суму 40 100 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на її користь 104 430 грн. у вигляді грошової компенсації замість її частки у спільному майні.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року первісний позов ОСОБА_4 та зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково, шлюб між сторонами розірвано; поділено майно подружжя, що є спільною сумісною власністю сторін.

Виділено в натурі ОСОБА_4: легковий автомобіль марки «HYUNDAI», модель «SANTA FE», номерний знак НОМЕР_1, вартістю 208 860 грн.; 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Виділено в натурі ОСОБА_5 наступне майно: кухню (вбудовані меблі для кухні), вартістю 12 996 грн.; шафу-купе, стіл, вартістю 3 429 грн 58 коп.; двері металеві, вартістю 3 178 грн 32 коп.; куток (лавка, стіл, 2 шт. табуреток), вартістю 737 грн 43 коп; гідро-масажну ванну, вартістю 3 074 грн 50 коп.; обладнання для Інтернету, вартістю 315 грн 41 коп; гардеробну кімнату, вартістю 5 551 грн 32 коп.; м'які меблі, вартістю 761 грн 96 коп.; пральну машину ELECTROLUX, вартістю 3 687 грн 93 коп.; мийку SCHOCKCITY, вартістю 1 284 грн 35 коп.; пилосос Philips FC 9229, вартістю 459 грн.; кондиціонер Toshiba AIR, вартістю 5 708 грн 34 коп.; двері внутрішні «NOVA», вартістю 13 280 грн 56 коп.; крісло, вартістю 5 859 грн.; посудомийну машину Electrolux ESL 67070 R, вартістю 2 031 грн 48 коп.; набір дитячих меблів - основа «Гранд», вартістю 4 149 грн 10 коп; 1/2 частину квартири №18 у будинку № 9б по вул. Кошиця у м. Києві, загальною площею 103,50 кв. м.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 104 430 грн. у рахунок грошової компенсації вартості 1/2 частини у праві власності на автомобіль марки «HYUNDAI», модель «SANTA FE», номерний знак НОМЕР_1.

В іншій частині первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 25 серпня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 104 430 грн. у рахунок грошової компенсації вартості 1/2 частини у праві власності на автомобіль марки «HYUNDAI», модель «SANTA FE», номерний знак НОМЕР_1, скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 48 675 грн 30 коп. у рахунок грошової компенсації вартості 1/2 частини у праві власності на автомобіль марки «HYUNDAI», модель «SANTA FE», номерний знак НОМЕР_1. У решті - рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та з урахуванням змін, внесених рішенням апеляційного суду, дійшли обґрунтованого висновку про розірвання шлюбу між сторонами та поділ спільного майна подружжя. При цьому суди з урахуванням положень ч. 1 ст. 69, ст. 71 СК України, ст. 368 ЦК України, правильно встановили обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясували джерело і час його придбання, згідно висновків експертизи визначили ринкову вартість цього майна, з урахуванням зносу та здійснили його поділ. Також вирішуючи питання щодо поділу спірної квартири, суди надали оцінку всім наявним у справі доказам та прийняли до уваги висновок експертизи, і, виходячи із цього обґрунтовано визнали за кожною із сторін право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1. При цьому ОСОБА_5 не надала суду належних і допустимих доказів, за наявності яких за нею могло бути визнано право власності на більшу частину у спірній квартирі.

З урахуванням цього слід визнати, що рішення суду першої інстанції в нескасованій частині та рішення апеляційного суду відповідають вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, відхилити, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року в нескасованій частині та рішення апеляційного суду м. Києва від 25 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана

Колегія суддів: