РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

21.12.2015 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Мигаль Г.П.

при секретарі Редик С.А.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 03.09.2015 року на офіційній сторінці Української Галицької партії в соціальній мережі Facebook, яка знаходиться за електронною адресою https://www.facebook.com/uhp.org.ua було розміщено посилання на новинний відео-сюжет 24 каналу щодо діяльності Української Галицької партії. У вказаному відео-сюжеті було згадано ОСОБА_1, оскільки він є керівником Львівської обласної організації партії. Після розміщення даного відео ОСОБА_3 опублікував під ним свій коментар, в якому звинуватив ОСОБА_1 в тому, що він був «був активним членом і одним з місцевих лідерів СДПУ (о), а потім членом РХП (на минулих виборах)». Проте, опублікована інформація не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 фізично не міг бути членом Соціал-демократичної партії України (обєднаної) тому, що в 1997-1999 р.р. відбував строкову службу в Збройних силах України, 2000-2005 р.р. проживав і працював за кордоном, у 2005 році повернувся в Україну, вступив в партію конгрес Українських націоналістів, у 2007 році вийшов з партії з власних міркувань, а в 2010 році брав участь у виборах від Республіканської християнської партії як безпартійний. Такі відомості, висловлені публічно, принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача як громадянина, громадського діяча і політика, оскільки характер коментаря створює негативне враження про ОСОБА_1 та приписує позивачу зв'язок з із політичною партією, яка користується поганою репутацією та негативним ставленням суспільства. Публікуючи вказану інформацію, відповідач завдав шкоди репутації позивача, оскільки заявив, що ОСОБА_1 був активним членом та одним з місцевих лідерів Соціал-демократичної партії України (обєднаної). Дана партія користується недоброю репутацією серед громадян України так як її очільниками були одіозні політики, у тому числі члени Партії Регіонів, яких українське суспільство вважає відповідальними за спричинення ОСОБА_4. Тому членство в такого роду партії є компрометуючим для громадського діяча і політика. Також відповідач поширив недостовірну інформацію на офіційній сторінці Української Галицької партії, підписниками якої є понад 2000 осіб. Шляхом публікації свого коментаря поширив цю інформацію серед своїх друзів і підписників, загальна кількість яких становить 2700 осіб. Українська Галицька партія планує брати участь у місцевих виборах і позивач планує балотуватися у депутати до місцевої ради, а ОСОБА_3, шляхом поширення недостовірної інформації підриває авторитет ОСОБА_1 серед потенційних виборців та це завдало йому значних репутаційних втрат. ОСОБА_3 є редактором газети «Своє слово. Наш край» та журналістом, тобто людиною, яка професійно працює з інформацією, і будь-яка інформація, поширена від його імені сприймається громадянами із особливою довірою. Згадана інформація опублікована без жодних документів, доказів чи інших обставин, які б підтверджували правдивість висловлювання. Позивач просить визнати поширені відомості недостовірними та зобовязати відповідача видалити опубліковану ним недостовірну інформацію, та зобовязати ОСОБА_3 опублікувати спростування недостовірної інформації.

В судовому засіданні позивач та представник позивача надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та дату судового засідання, про причини неявки не повідомив, жодних заяв через канцелярію не подавав, тому на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України, суд вирішує справу у відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення.

Судом встановлено наступне.

Як вбачається з витягу з Інтернет-сторінки, 03.09.2015 року на офіційній сторінці Української Галицької партії в соціальній мережі Facebook, яка знаходиться за електронною адресою https://www.facebook.com/uhp.org.ua ОСОБА_3 опублікував під ним свій коментар, в якому звинуватив ОСОБА_1 в тому, що він був «був активним членом і одним з місцевих лідерів СДПУ (о) а потім членом РХП (на минулих виборах)».

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" від 1950 року і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

У абзацах 1, 2 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27.02.2009 року роз'яснено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

У пункті 15 вказаної постанови роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

У пунктах 18 та 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27.02.2009 року роз'яснено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Виходячи з викладеного, надавши оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність факту розповсюдження відповідачем недостовірної інформації про ОСОБА_1

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд вважає, що позивачем доведено факт поширення відповідачем недостовірної інформації, що порушує особисті немайнові права позивача, а саме негативно впливає на його честь, гідність та ділову репутацію, а тому позов слід задоволити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Визнати відомості щодо членства ОСОБА_1 в СДПУ (о) та Республіканській християнській партії, поширені ОСОБА_3 та на офіційній сторінці Української Галицької партії в соціальній мережі Facebook, яка знаходиться за електронною адресою https://www.facebook.com/uhp.org.ua недостовірними.

Зобовязати ОСОБА_3 видалити опубліковану ним інформацію.

Зобовязати відповідача ОСОБА_3 опублікувати спростування недостовірної інформації на своїй сторінці та на офіційній сторінці Української Галицької партії в соціальній мережі Facebook, яка знаходиться за електронною адресою https://www.facebook.com/uhp.org.ua.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мигаль Г.П.