Справа № 750/5422/15-ц
Провадження № 2/750/3938/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2015 року м.Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого - судді Литвиненко І. В.

за участі секретаря - Кравченко І. В.

за участі позивача, представника позивача ОСОБА_1, відповідача, представника відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав,

третя особа - орган опіки та піклування деснянської районної у м. Чернігові ради,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав по відношенню до їх малолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а саме: не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не цікавиться станом її здоров'я, фізичним, моральним та духовним розвитком.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, пояснили також те, що відповідач не спілкується взагалі з дитиною, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться її навчанням та успіхами, а також перешкоджає реалізації дитиною свого права на реєстрацію за місцем проживання,- не надає згоди на перереєстрацію дитини за її фактичним місцем мешкання - АДРЕСА_1.

Відповідач та його представник заперечували проти позову, надали суду фотокартки та квитанцію про сплату за путівку ОСОБА_6 від 17.02.2014 року, також подали заяву до виконкому Деснянської у м. Чернігові ради від 29.10.2015 року, тобто подану вже після винесення заочного рішення від 16.10.2015 року та отримання його відповідачем. Також відповідач пояснив, що дарував своїй дочці планшет, ноутбук, ігрову приставку. Трім того в судовому засіданні відповідач визнав, що не надав згоди на реєстрацію дитини за місцем її фактичного прожиання.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування в судовому засіданні підтримав висновок служби у справах дітей, затверджений рішенням виконкому Деснянської районної у м. Чернігові ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача стосовно його малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також просив при винесенні рішення звернути увагу на думку дитини, а також її заяву, в якій вона просила позбавити відповідача батьківських прав відносно неї.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, допитавши свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, вислухавши думку дитини - ОСОБА_6 та дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_6, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно із свідоцтвом про встановлення батьківства (а.с. 8), виданого 17 червня 2002 року Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції, актовий запис № 99 (а.с. 8). Відповідач за місце роботи характеризується позитивно (а.с. 184).

Відповідно до характеристики учениці 7-А класу Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, ОСОБА_6 навчається в цій школі,вихованням дівчинки займається одна мама, відвідувала батьківські збори, забезпечувала доньку всім необхідним для школи, цікавиться справами доньки, небайдужа до навчання та виховання доньки, батько жодного разу не цікавився навчанням дочки, її успіхами, він не брав участі у вихованні дівчинки, на жодному шкільному святі не був присутнім, не звертався з проханням налагодити стосунки з ОСОБА_6 (а.с. 18).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 грудня 2002 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісяця (а.с. 20). Відповідно до описової частини рішення, ОСОБА_5 не визнав позов ОСОБА_4 про стягнення аліментів, заперечуючи проти позову, пояснив, що він не є батьком ОСОБА_6 (а.с. 20). Згідно із листом Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції (а.с. 71), з відповідача на користь позивача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів на підставі виконавчого листа № 2-949/2007. Згідно із інформацією, наданою дитячою поліклінікою від 15.07.2015 року (а.с. 56), ОСОБА_6 знаходиться на «Д» обліку з приводу: бронхіальної астми, персистуюча форму, середньо-тяжкий перебіг, на прийом до лікарів з дитиною завжди приходила мама дитини, на комісію завжди зверталась мати ОСОБА_4, з приводу бронхіальної астми дитина неодноразово направлялась на санаторно-курортне лікування, супроводжувала її мама. Санаторно-куротне лікування дитини оплачувала її мати, що підтверджується копіями квитанцій № 898,899 від 20.05.2013 року. Згідно із квитанцією від 17.02.2014 року № 219, кошти за путівку ОСОБА_6 були сплачені через ОСОБА_5, що підтверджується наявністю в нього оригіналу квитанції.

Згідно із заявою ОСОБА_6, на адресу комісії з питань захисту прав дитини, вона просить позбавити батьківських прав відповідача відносно себе та повідомляє про те, що її він не помічає та ігнорує, не спілкується з нею (а.с. 57).

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, дитина дуже хворіє, однак ніякої допомоги він не надає, онук відповідача та ОСОБА_6 навчаються в одній школі, він приходить за онуком, а дівчинку не бачить і не визнає, він не спілкується з дитиною, коли позивач із дитиною знаходилась на лікуванні у м. Києві, то позивач була змушена звертатись за допомогою до чужих людей, бо їй нікому було навіть речі привезти до м. Києва.

Свідок ОСОБА_10 повідомила про те, що батько з ОСОБА_6 не спілкується, її вихованням, лікуванням займається виключно мама.

Свідок ОСОБА_8 повідомила, що зустрічається із сином позивача і часто спілкується із позивачем та ОСОБА_6, часто буває у них в гостях, спілкується із дівчинкою як у колі сім'ї, так і без присутності її мами, але ніколи не бачила відповідача ні на святах, ні в спілкуванні з дитиною, ОСОБА_6 ніколи не розповідала взагалі нічого про батька, також свідок повідомила про те, що у ОСОБА_6 немає планшету.

Свідок ОСОБА_9, яка є класним керівником ОСОБА_6, підтримала характеристику, яку надавала на дівчинку, повідомила про те, що контактує зі всіх питань щодо навчання ОСОБА_6 із її мамою, батько дитини лише один раз у вересні 2014 року з'явився до школи з приводу здачі коштів, він спитав скільки треба внести коштів, коди свідок почала розповідати на які потреби пропонується внести благодійні внески, батько повідомив, що йому це не цікаво, крім того зазначила про те, що він не поцікавився, ні навчанням дівчинки, ні її успіхами, ні проблемами, також суду повідомила про те, що ОСОБА_6 відкрита до спілкування і якби було бажання батька, то було б і спілкування, що школа не є закритим об'єктом, і спілкування батька з дитиною можливе і в школі, і по дорозі в школу і із школи, в школі проводяться шкільні свята, в яких ОСОБА_6 активно приймає участь, однак на таких святах відповідач не був присутнім, своїх контактів класному керівнику не залишав, не звертався з приводу налагодження стосунків із дитиною.

ОСОБА_6 була опитана в судовому засіданні у присутності педагога ОСОБА_11 та пояснила, що батько подарунків їй не дарував, планшету в неї немає, що ніколи не була вдома у свого тата, бо він не запрошував її , вона його бачила, як він забиравав свого онука, який навчається з нею в одній школі, однак з нею він не спілкувався, не ходила в кафе з батьком, коли була маленькою не пам'ятає, також повідомила про те, що бачила свого батька, коли була в паспортному столі. Також, відповідаючи на питання, які поставили сторони вона повідомила про те, що батько не купував їй приставку, планшет, телефон, ноутбук, не купував речей до школи, тільки мама і брат, не купував ліків, їх спілкування в минулому обмежувалось лише проханням батька зробити фото з нею.

Суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині того, що батько не утримує дитину частково спростовується довідкою про отримання аліментів (а.с. 130) та копією квитанції № 219 про оплату путівки від 17.02.2014 року, а також свідченнями класного керівника про те, що він у вересні 2014 року сплачував внески в розмірі 200- 250 грн. Накладні про ремонт ноутбука та про купівлю приставки не свідчать про те, що цю приставку та ноутбук були батьком подаровані дитині та проводився ремонт в її інтересах, також факт дарування цих предметів ОСОБА_6 спростовуються показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Однак, у судовому засіданні встановлено, що відповідач вихованням дитини не займається, не цікавиться станом здоров'я дитини, її фізичним, моральним та духовним розвитком, фактично усунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Надані копії фотокарток відповідачем не свідчать про те, що цікавиться життям дитини, бере активну участь у ньому її фізичним та моральним розвитком, її станом здоров'я, остання фотокартка, на якій би була ОСОБА_6 з батьком датується більше ніж півтора року тому, крім того позивач пояснила, що дитина викладає фото в соціальних мережах, до яких мають доступ будь-хто.

Відповідно до висновку Деснянської районної у м. Чернігові ради, ОСОБА_5 визнано доцільним позбавити батьківських прав щодо ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказаний висновок , що затверджений рішенням виконкому Деснянської районної у м. Чернігові ради від 25.08.2015 року за № 149.

Жодних доказів на підтвердження того факту, що відповідачу перешкоджають у спілкуванні з дитиною, або доказів того, що він намагався спілкуватись з дитиною, але сама дитина не йшла з ним на контакт, суду не надано, саме за клопотанням відповідача було опитано саму дитину та класного керівника дитини. Також відповідач повідомляв про те, що ним буде забезпечено явку свідків, які підтвердять його учать у вихованні дитини, однак від допиту цих свідків відповідач відмовився.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно із п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

За таких підстав, враховуючи, що в судовому засіданні доведено, що відповідач належним чином не виконує своїх батьківських обов'язків, ухиляється від виконання обов'язків по вихованню малолітньої дитини, також суд вважає, що відповідач зловживає своїм правом на надання згоди на реєстрацію дитини за місцем фактичного проживання, що шкодить інтересам дитини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки кожний фактор, наведений в п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» є окремою підставою для позбавлення батьківських прав, сплата ж аліментів свідчить лише про участь батька в матеріальному утриманні дитини та виконанні рішення суду про стягнення аліментів і не свідчить про участь батька у вихованні дитини.

Керуючись ст..164 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позбавити ОСОБА_5 батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати 1443 грн 60 коп. (одну тисячу чотириста сорок три грн шістдесят коп)

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя