Провадження №2з/200/142/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровську Шевцова Т.В., розглянувши клопотання позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики.

02.11.2015 року позивачем подано клопотання про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії, спрямовані на відчуження в будь-якій спосіб нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, що належить відповідачу ОСОБА_2 на праві власності.

Необхідність вжиття заходів забезпечення аргументує тим, що позивач заборгувала їй 1 181 233,97 грн., що є дуже значною сумою та відмовляється добровільно її повертати. Вважає, що до розгляду справи по суті відповідач реалізує своє нерухоме майно, що унеможливить виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У відповідності до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Види забезпечення позову відповідно до ст.152 ЦПК України встановлюються такі: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 21.09.2013 року, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2.

Враховуючи, що суть спору полягає в стягнення суми боргу в розмірі 1 181 233,97 грн., вважаю заяву позивача про забезпечення позову обґрунтованою, а обраний нею спосіб забезпечення позову співрозмірним з предявленими вимогами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

До вирішення спору по суті заборонити ОСОБА_2 /АДРЕСА_3, іпн / та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії з відчуження у будь-який спосіб квартири АДРЕСА_4.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, строк предявлення ухвали до виконання 1 рік, до 05.11 .2016 року.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня винесення ухвали. Апеляційна скарга повинна бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Т.В.Шевцова