АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2613/14-ц Номер провадження 22-ц/786/3749/15Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко С. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Буленка О.О.

суддів: Бондаревської С.М., Омельченко Л.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ПАТ КБ " Приватбанк" -ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 30 жовтня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 " ПриватБанк" в особі Полтавського РУ про стягнення за невиконаня умов договору,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року ОСОБА_3звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення за невиконання умов договору банківського вкладу трьох відсотків річних, збитків від інфляції та упущеної вигоди.В обґрунтування позову зазначав, що 29 листопада 2012 року між ним та відповідачем було укладено договір про заощадження, відповідно до умов якого він передав банку вклад у розмірі 550 000 грн на строк до 29 листопада 2013 року із процентною ставкою 18% річних.У червні 2013 року, до закінчення строку дії договору, він звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про термінове повернення йому коштів, що знаходяться на його депозитному рахунку, однак кошти не отримав, у зв'язку з чим звернувся до суду з відповідним позовом і рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 4 жовтня 2013 року з банку стягнуто на його користь суму вкладу та нараховані відсотки, проте відповідач вказаного рішення суду не виконує.

11 серпня 2015 року ОСОБА_3 уточнивши свої вимоги, остаточно просив стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь збитки від інфляції за невиконання умов договору про заощадження в сумі 409750 грн, 3% річних в розмірі 35393,90 грн та 18 відсотків річних за користування коштами в розмірі263095,90 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 30 жовтня 2015 року позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 " ПриватБанк" в особі Полтавського РУ про стягнення за невиконання умов договору банківського вкладу 3% річних, збитків від інфляції та процентів - задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 " ПриватБанк" на користь ОСОБА_3 збитки від інфляції за невиконання умов договору про заощадження № SAMDN08000 Вклад « Депозит VIP» від 29.11.2012 року за період з червня 2013 року по липень 2015 року включно в сумі 409750 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 " ПриватБанк" на користь ОСОБА_3 3 відсотки річних за користування коштами , розміщеними згідно договору про заощадження № SAMDN08000 Вклад « Депозит VIP» від 29.11.2012 року за період з червня 2013 року по липень 2015 року включно в сумі 35395,90 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився відповідач та подав на нього апеляційну скаргу, вказуючи на порушення місцевим судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що судом безпідставно застосовано положення ст. 625 ЦК України, оскільки стягнення інфляційних витрат та 3% процентів річних умовами спірного договору передбачено не було. Також, апелянт вказав, про безпідставність розрахунку спірних витрат з червня 2013 року, та зазначив, що період прострочення зобовязання у якому наявне рішення суду про стягнення грошових коштів відраховуються з дати набрання вказаним рішенням законної сили.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних та збитків від інфляції, суд першої інстанції, виходив із того, що банком не виконано зобов'язання щодо повернення суми грошового вкладу, а відтак - наявні підстави для застосування відповідальності за порушення грошового зобов'язання, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 листопада 2012 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір про заощадження № SAMDN08000 вклад «Депозит VIP» на суму 550 000 грн.

На виконання зазначеного договору позивач передав банку вклад строком на 12 місяців, з 29 листопада 2012 року до 29 листопада 2013 року, із процентною ставкою 18% річних.

У червні 2013 року, до закінчення строку дії договору, ОСОБА_3 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про повернення коштів, що знаходяться на його депозитному рахунку, однак кошти з депозитного рахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 4 жовтня 2013 року стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3кошти в сумі 550 000 грн та зобов'язано банк виконати умови договору про заощадження № SAMDN08000 вклад «Депозит VIP» від 29 листопада 2012 року про дострокове розірвання договору, виплатити передбачені договором відсотки.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, встановивши, що страховою компанією було погашено боргове зобовязання, суд першої інстанції, не звернув увагу на те, що строк договору закінчився, а між сторонами існують лише зобовязальні правовідносини, а тому нарахування пені поза межами строку дії договору є безпідставним

В свою чергу, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 4 жовтня 2013 року, виконано відповідачем лише в примусовому порядку лише 28 липня 2015 року, що підтверджується довідкою Полтавського регіонального відділення ПАТ КБ «Хрещатик» № 68/04-11/388 від 07 серпня 2015 року / а.с. 208/.

Враховуючи викладене, встановивши, що ПАТ КБ « ПриватБанк» виконав свої зобовязання з простроченням, судом першої інстанції дійшов правомірного висновку про застосування до спірних правовідносин положення статті 625 ЦК України.

Також, колегія суддів вважає вірним висновок суду в частині розрахунку 3 % річних та інфляційних витрат та вважає вірним період, за який вони розраховані.

В свою чергу, колегія суддів не може погодитись з посиланнями апелянта про необхідність нарахування індексу інфляції та 3% річних з часу набрання рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 4 жовтня 2013 року законної сили, оскільки з рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить в них ясність та визначеність

Оскільки доводи апеляційної скарги, матеріали справи, зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які передбачені положеннями ч. 1 ст. 309 ЦПК України як підстава для скасування рішення, то апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ " Приватбанк" -ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 30 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: О.О.Буленко

Судді: С.М.ОСОБА_5Омельченко