АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8734/15 Справа № 202/974/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.

при секретарі - Самокиші О.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Акцент- Банк» про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулися до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості, в якому просили стягнути з відповідачів солідарно на користь Банку заборгованість за кредитним договором №KIA0GK00830019 від 25 жовтня 2006 року станом на 11 січня 2014 року в розмірі 256233,85 доларів США, що складає еквівалент 2048077 грн. 16 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом -79114,53 долдарів США, що складає еквівалент 632362 грн. 44 коп., заборгованості за відсотками 66168,64 доларів США, що складає еквівалент 528885 грн. 94 коп., заборгованість з винагороди 9655 доларів США, що складає еквівалент 77172 грн.42 коп., заборгованості з пені в розмірі 101295,68 доларів США, що складає еквівалент 809656 грн. 37 коп., а також просили стягнути з відповідачів судові витрати по справі, посилаючись на невиконання відповідачами умов кредитного договору.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково та ухвалено стягнути із ОСОБА_2 та ПАТ «Акцент-Банк» солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №KIA0GK00830019 від 25 жовтня 2006 року станом на 11 січня 2014 року в розмірі 256233,85 доларів США, що складає еквівалент 2048077 грн. 16 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом -79114,53 долдарів США, що складає еквівалент 632362 грн. 44 коп., заборгованості за відсотками 66168,64 доларів США, що складає еквівалент 528885 грн. 94 коп., заборгованість з винагороди 9655 доларів США, що складає еквівалент 77172 грн.42 коп., заборгованості з пені в розмірі 101295,68 доларів США, що складає еквівалент 809656 грн. 37 коп, а також стягнуто із цих відповідачів судовий збір в сумі по 1827 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, вказуючи на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зазначене рішення ухвалено з додержанням вказаних вимог закону.

Так, судом встановлено, що 25 жовтня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №KIA0GK00830019, згідно умов якого Банк надав ОСОБА_2 кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк з 25 жовтня 2006 року по 25 жовтня 2021 року включно, у вигляді неповнолювальної кредитної лінії у розмірі 80000 доларів США на придбання житла, а також у розмірі 13125 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та згідно порядку передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 10).

Відповідно до умов пункту 1.1 Кредитного договору сторони домовилися, що погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється в наступному порядку: Щомісяця в період сплати Позичальник повинен надати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1128,73 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Період сплати з «15» по «20» число кожного місяця, а також сплачує винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту (0,2 % =160 дол. США).

Згідно з пунктом 4.1 укладеного Кредитного договору при порушенні позичальником якого-небудь із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, термінів повернення кредиту, винагороди Позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не менше однієї гривні за кожен день прострочки.

Також п.1.3 Кредитного договору передбачено, що забезпечення виконання позичальником зобовязань за даним Договором виступає іпотека житлового будинку с. Михайлівка-Рубежівка, вул. Калініна,7.

Крім того, зобов'язання за вказаним кредитним договором було забезпечено договором поруки № б/н від 05 лютого 2013 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк», згідно якого ПАТ «Акцент-Банк» зобовязався відповідати перед кредитором по зобовязаннях ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором у повному обсязі (а.с. 14).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із умовами зазначеного договору сплата основної суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами, сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно, протягом дії договору до виконання сторонами своїх зобовязань у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Зобовязання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому ст.533 ЦК України передбачено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб., а згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із п.2 Договору поруки поручитель зобовязався відповідати за виконання Боржником зобовязань за кредитним договором у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи Банк свої зобов'язання за кредитним договором належним чином виконав, надавши Позичальнику грошові кошти у вказаному вище розмірі, а також виконання зобов'язань зі сторони Позивача підтверджуються рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 23 липня 2013 року по справі № 22-Ц/778/3197/13, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа: Відділ з розвитку підприємництва та захисту споживачів Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, про визнання кредитного договору №KIA0GK00830019 від 25 жовтня 2006 року недійсним відмовлено, проте позичальник повернення грошових коштів, які були йому надані у кредит та відсотків за їх користування у відповідності до вимог Кредитного договору, не здійснював.

У зв'язку із зазначеним порушенням зобов'язання за кредитним договором виникла заборгованість ОСОБА_2, яка станом 11 січня 2014 року складає в розмірі 256233,85 доларів США, що складає еквівалент 2048077 грн. 16 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом -79114,53 долдарів США, що складає еквівалент 632362 грн. 44 коп., заборгованості за відсотками 66168,64 доларів США, що складає еквівалент 528885 грн. 94 коп., заборгованість з винагороди 9655 доларів США, що складає еквівалент 77172 грн.42 коп., заборгованості з пені в розмірі 101295,68 доларів США, що складає еквівалент 809656 грн. 37 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості, складеного позивачем (а.с. 15-17)

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про часткове задоволення позову та стягнення вказаної вище заборгованості з відповідачів ОСОБА_2 та ПАТ «Акцент-Банк».

Що стосується рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_3 колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, а ч. 2 ст. 543 ЦК України передбачає що Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

В судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 25 вересня 2004 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.23).

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ПАТ КБ «ПриватБанк» про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені та визнано за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку № 35 по вул. Київська у місті Боярка Києво-Святошинського району Київської області та 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою Київська область, Києво-Святошинський р-н м. Боярка, які є предметом договору іпотеки №KIA0GK00830019 від 25 жовтня 2006 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 (а.с. 35-37).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

А згідно до ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора., крім того відповіднодо ст. 11, ч. 2 ст. 509, ст.ст. 547, 553, 1050 ЦК України усі зобовязання, що виникають з кредитних договорів, укладаються у письмовій формі та саме у формі договорів.

Так, заявляючи позовні вимоги щодо солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_2 і ОСОБА_3 як з подружжя, позивач посилався на те, що відповідно до змісту ст. 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, а тому укладений ОСОБА_2 кредитний договір саме в інтересах сім'ї та згідно до ст.2, ч. 4 ст. 65 СК України цей договір створює обов'язки і для його дружини ОСОБА_3, проте з такими вимогами погодитися не можна, оскільки будь-які договори між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 як на забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №KIA0GK00830019 від 25 жовтня 2006 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, так і інші договори, між цими сторонами укладено взагалі не було.

Крім того, частиною 2 пункту 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що положення статті 65 СК України щодо порядку розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів. Порука є способом забезпечення виконання зобов'язання (стаття 553 ЦК), договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором , а тому до таких правовідносин норми ст. 65 СК не застосовуються.

У звязку з чим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» про неправильне застосування норм матеріального та процесуального права фактично зводяться до одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства лише на свою користь та до переоцінки тих доказів, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, районним судом були виконані всі вимоги процесуального закону, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального та процесуального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» -відхилити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.О. Макаров

Судді Ж.І. Максюта

ОСОБА_4