07.12.2015 Справа № 363/4114/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1,
при секртарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

ОСОБА_6 у вересні 2015 року звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на порушення відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договірних зобовязань по поверненню грошових коштів, в звязку з чим порушує питання про стягнення заборгованості за договором позики з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми в загальному розмірі 86 491 грн. 29 коп.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову.

Відповідачі, будучи повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не зявилися.

Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи, на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 грудня 2014 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4 уклали договір позики, відповідно до якого позивач (позикодавець) передав у власність відповідачці ОСОБА_4 (позичальнику) грошові кошти в сумі 61 255 грн., а та зобовязалася у строк до 30 грудня 2014 року повернути позивачеві зазначену суму (п. 1.1, 1.2 та п. 3.1 договору).

Згідно п. 2.2 договору підтвердженням передачі коштів в сумі 61 255 грн. є підписання сторонами цього договору .

Зазначений договір укладено в письмовій формі.

Відтак грошове зобовязання відповідачки ОСОБА_4 перед позивачем вбачається з договору позики, яким оформлені укладені між сторонами договірні відносними згідно ст. 1047 ЦК України.

06 січня 2015 року, з метою забезпечення зобовязань за договором позики, між позивачем та відповідачкою ОСОБА_5 (далі поручитель) укладено договір поруки.

Згідно п. 4.1 договору поруки у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) боржником обовязку за основним договором, кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до боржника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Одержані кошти у встановлений строк відповідачка ОСОБА_4 не повернула.

20 серпня 2015 року на адресу відповідачів позивачем направлено вимогу про погашення заборгованості, проте останні свого обовязку не виконали.

При вирішенні цієї справи суд зазначає, що згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Позичальник згідно ст. 1049 ЦК України зобовязаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Невиконання умов, визначених змістом зобовязання, згідно ст. 610 ЦК України є його порушенням.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він згідно ст. 1050 ЦК України зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього ж Кодексу.

При цьому згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, і в разі його порушення повинен сплатити суму боргу на вимогу кредитора.

Крім того згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У разі солідарного обовязку (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку в повному обсязі, відповідно до вимог ч. 1 ст. 543 ЦК України.

Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить з основної суми заборгованості 61 255 грн.

Розрахунок індексу інфляції в розмірі 24 073 грн. 28 коп. та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 1 163 грн. 01 коп. за період з 01 січня по 19 серпня 2015 року є вірним і сумнівів у суду не викликає.

З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене права позивача, яке підлягає захистові, а позов про це задоволенню.

Крім того, суду представлено документальне підтвердження понесених позивачем судових витрат, які підлягають стягненню з відповідачів.

На підставі викладеного і керуючись 209-215 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП-) на користь ОСОБА_6 суму боргу за договором позики від 27 грудня 2014 року в розмірі 86 491 грн. 29 коп., а також судовий збір в розмірі 865 грн., а всього 87 356 (вісімдесят сім тисяч триста пятдесят шість) грн. 29 (двадцять девять) коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги через Вишгородський районний суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя