Справа №487/2858/15-ц 08.12.2015 08.12.2015 08.12.2015
Провадження №22-ц/784/2951/15
Справа № 487/2858/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Нікітін Д.Г.
Провадження № 22ц-784/2951/15 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Ухвала

Іменем України

08 грудня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

за участю:

- позивача ОСОБА_2,

- представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Миколаївського національного аграрного університету про захист честі, гідності та ділової репутації та зустрічним позовом Миколаївського національного аграрного університету до ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Миколаївського аграрного університету про захист честі, гідності та ділової репутації.

Позивач зазначав, що 17 лютого 2015 року відповідачем на головній сторінці сайту університету в мережі Інтернет було опубліковано лист звернення до Президента України, Голови Верховної Ради України, Премєр Міністра України, Генерального прокурора України, Міністра освіти і науки України, Голови Миколаївської обласної державної адміністрації, лідерів політичних партій та депутатів Верховної Ради в якому поширено відомості, які не відповідають дійсності, носять негативний характер, порочать його честь, гідність та ділову репутацію.

Зокрема, «У важкі для держави часи, коли за рішенням голови Ради оборони Миколаївської області створювалися загони самооборони ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відмовилися вступати до загону, який було створено при Миколаївському національному аграрному університеті, без логічного пояснення, що засвідчили результати перевірки правоохоронних органів.»

«Дії ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 свідомо спрямовані на повернення ОСОБА_4 на посаду декана інженерно-енергетичного факультету і мають на меті продовження реалізації ними корупційних схем, зокрема отримання хабарів від студентів та їхніх батьків за складення заліково-екзаменаційних сесій і виконання та захист курсових і дипломних робіт…»

«Колективу університету абсолютно незрозуміла позиція та бажання ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 скомпрометувати свою альма-матер, принизити честь та гідність колег.»

«Глибоко переконані, що наше звернення знайде розуміння. Колектив Миколаївського національного аграрного університету звертається з проханням не розглядати скарги та заяви ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, які є неправдивими та наклепницькими і завдають шкоди іміджу альма-матер та стримують розвиток нашого університету і заважають його належному функціонуванню.»

Вказуючи, що поширена широкому колу осіб недостовірна інформація характеризує позивача у протиправних діяннях, як особу, що порушує закон, не має високих моральних цінностей та негативно впливає на повагу робочого колективу і студентів, позивач просив визнати зазначену інформацію такою, що не відповідає дійсності, принижує його честь та гідність, ділову репутацію.

ОСОБА_6 зобовязати Миколаївський національний аграрний університет не пізніше наступного дня з часу набрання рішенням у даній справі законної сили, спростувати інформацію шляхом розміщення на головній сторінці офіційного сайту Миколаївського національного аграрного університету звернення до Президента України, Голови Верховної Ради України, Премєр Міністра України, Генерального прокурора України, Міністра освіти і науки України, Голови Миколаївської обласної державної адміністрації, лідерів політичних партій та депутатів Верховної Ради, із зазначенням у ньому тексту, наступного змісту: «ОСОБА_2 є патріотом України і ніколи не відмовлявся від захисту її інтересів. ОСОБА_6 не створював і не приймав участь в корупційних схемах МНАУ, а всі свої зусилля та знання спрямовував і спрямовує на зростання авторитету навчального закладу та підвищення якості навчального процесу в університеті. За розміщення неправдивої та наклепницької інформації на офіційному сайті МНАУ про ОСОБА_2 адміністрація університету просить вибачення».

Вказане звернення повинно знаходитися на головній сторінці офіційного сайту Університету протягом року з моменту його розміщення.

20 травня 2015 року Миколаївський національний аграрний університет звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2 в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати недостовірною інформацію викладену у заяві ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 до Державної інспекції навчальних закладів України в якій заявники звинувачують посадових осіб Університету у зловживанні своїм службовим становищем.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2015 року позови обєднані в одне провадження.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 листопада 2015 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні первісного позову, а справу повернути до суду першої інстанції для ухвалення нового рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 лютого 2015 року відповідачем на головній сторінці Інтернет - сайту Миколаївського національного аграрного університету було опубліковано лист звернення трудового колективу та органів студентського самоврядування Миколаївського національного аграрного університету, адресоване Президенту України, Голові Верховної Ради України, Премєр Міністру України, Генеральному прокурору України, Міністру освіти і науки України, Голові Миколаївської обласної державної адміністрації, лідерам політичних партій та депутатам Верховної Ради, в якому розповсюджена інформація такого змісту: «У важкі для держави часи, коли за рішенням голови Ради оборони Миколаївської області створювалися загони самооборони ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відмовилися вступати до загону, який було створено при Миколаївському національному аграрному університеті, без логічного пояснення, що засвідчили результати перевірки правоохоронних органів.»

«Дії ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 свідомо спрямовані на повернення ОСОБА_4 на посаду декана інженерно-енергетичного факультету і мають на меті продовження реалізації ними корупційних схем, зокрема отримання хабарів від студентів та їхніх батьків за складення заліково-екзаменаційних сесій і виконання та захист курсових і дипломних робіт…»

«Колективу університету абсолютно незрозуміла позиція та бажання ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 скомпрометувати свою альма-матер, принизити честь та гідність колег.»

«Глибоко переконані, що наше звернення знайде розуміння. Колектив Миколаївського національного аграрного університету звертається з проханням не розглядати скарги та заяви ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, які є неправдивими та наклепницькими і завдають шкоди іміджу альма-матер та стримують розвиток нашого університету і заважають його належному функціонуванню.»

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 посилався на те, що поширена про нього інформація є недостовірною, звинувачує його у конкретних протиправних діяннях, її поширення принижує його честь, гідність та ділову репутацію.

Відповідно до ч.5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань.

Право кожного на повагу до його гідності визначено в ст. 38 Конституції України.

Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частина 2 ст. 16 ЦК України містить перелік можливих способів захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

За змістом частин 1, 3 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз'яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону України «Про інформацію» , оціночними судженнями, з огляду на приписи за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, у рішеннях цього суду у справах «Лінгенс проти Австрії» від 8 липня 1986 року та «Українська прес-група» проти України» від 29 березня 2005 року.

Аналізуючи зміст інформації, зокрема, «у важкі для держави часи, коли за рішенням голови Ради оборони Миколаївської області створювалися загони самооборони ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відмовилися вступати до загону, який було створено при Миколаївському національному аграрному університеті, без логічного пояснення, що засвідчили результати перевірки правоохоронних органів.»

«колективу університету абсолютно незрозуміла позиція та бажання ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 скомпрометувати свою альма-матер, принизити честь та гідність колег.»

«глибоко переконані, що наше звернення знайде розуміння. Колектив Миколаївського національного аграрного університету звертається з проханням не розглядати скарги та заяви ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, які є неправдивими та наклепницькими і завдають шкоди іміджу альма-матер та стримують розвиток нашого університету і заважають його належному функціонуванню» колегія вважає, що вона не є такою, що носить стверджувальний характер, не містить фактичні дані, а є оціночними судженням, вираженням суб'єктивної думки, переконанням автора стосовно позивача, у відповідь на його звернення до Інспекції навчальних закладів України, а тому не можуть бути предметом судового захисту.

ОСОБА_6 не є такою, що носить стверджувальний характер, за своїм змістом і інформація, поширена відповідачем про те, що «дії ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 свідомо спрямовані на повернення ОСОБА_4 на посаду декана інженерно-енергетичного факультету і мають на меті продовження реалізації ними корупційних схем, зокрема отримання хабарів від студентів та їхніх батьків за складення заліково-екзаменаційних сесій і виконання та захист курсових і дипломних робіт…».

З огляду на зміст цієї інформації, її не можна вважати, що вона стосується особисто позивача та звинувачує безпосередньо його у конкретних корупційних діяннях та хабарництві, оскільки не містить тверджень про конкретні факти.

Зазначена інформація повязана з наявним кримінальним провадженням, матеріали якого на даний час перебувають на стадії розслідування відносно не позивача, а щодо інших посадових осіб навчального закладу, та є не чим іншим, як критикою, суб'єктивною думкою відповідача щодо поведінки позивача.

Виходячи з наведеного, оскільки інформація, яку просить спростувати позивач, не містить фактичних даних, а стосується оціночних суджень автора щодо ситуації, яка склалася між позивачем та трудовим колективом навчального закладу, підстави для задоволення позову відсутні.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції помилково вважав, що позивач не надав доказів що саме відповідач є власником веб-сайту на якому опубліковано лист звернення, оскільки дана обставина визнається відповідачем, у тому числі представником відповідача підтверджена в суді апеляційної інстанції, а тому ці обставини відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Помилковим є також висновок суду першої інстанції про те, що відповідач реалізував своє конституційне право на звернення до органів державної влади, оскільки лист - звернення не було надіслано адресатам, а опубліковано відповідачем на сайті в мережі Інтернет доступ до якого має необмежене коло користувачів Інтернет-ресурсів.

Втім, вказані висновки суду хоча і є помилковими, але це не вплинуло на правильність вирішення спору по суті.

За такого, колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції дав невірну оцінку діям відповідача, колегія не може прийняти до уваги, оскільки ОСОБА_2 не довів мети відповідача принизити честь та гідність позивача.

Оскільки інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а також не доводять порушення норм матеріального права та процесуальних норм, які б призвели до невірного вирішення справи по суті, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову не оскаржувалось, а тому не було предметом апеляційного перегляду.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді :