Справа № 303/2325/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 грудня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої Готра Т.Ю.,

суддів Леска В.В., Кондора Р.Ю.

при секретарі Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-ї особи органу опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області про надання дозволу на виїзд за кордон та вїзд до України дитини без згоди та супроводу батька,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, в якому вказувала на те, що за період перебування у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 у них народилася дитина, дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із нею. Зазначала, що протягом останніх трьох років вона постійно виїжджає до Російської Федерації, де працює і заробляє кошти для себе та дитини, оскільки працевлаштуватися в Україні не змогла. Однак, відповідач безпідставно не надає їй згоди на виїзд дитини за межі України, у звязку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просила надати їй дозвіл на виготовлення в компетентних державних органах проїзні документи для виїзду за кордон доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до виповнення їй 16-ти річного віку без згоди батька ОСОБА_3 Дозволити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 16-ти річного віку безперешкодний виїзд за межі України та вїзд до країн СНД, Шенгенської угоди і будь-яких інших країн світу, а також вїзд в Україну в супроводі матері ОСОБА_2, або іншої уповноваженої особи без дозволу та супроводу батька ОСОБА_3

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачка ОСОБА_2 в порядку, передбаченому ч.2 ст.31 ЦПК України, змінила позовні вимоги і просила дозволити їй виготовити в компетентних державних органах проїзні документи для виїзду за кордон доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_3 Дозволити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, тимчасовий виїзд за межі України та вїзд до країн СНД, Шенгенської угоди і будь-яких інших країн світу, а також вїзд в Україну в супроводі матері ОСОБА_2, або іншої уповноваженої особи без дозволу та супроводу батька ОСОБА_3 строком на 2 роки 6 місяців з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 15 жовтня 2015 року, зменшені позовні вимоги задоволено.

Надано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 дозвіл без згоди батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на виготовлення у компетентних державних органах проїзні документи для виїзду за кордон доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Надано ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, тимчасовий виїзд за межі України та вїзд до СНД, Шенгенської угоди і будь-яких інших країн світу, а також вїзд до України в супроводі матері ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, або іншої уповноваженої особи без дозволу та супроводу батька ОСОБА_3 строком на 2 роки і 6 місяців з дня набрання рішенням суду законної сили. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити. Вказує на те, що Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 року №152 не передбачено подання письмової згоди (дозволу) на оформлення та видачу паспорта особі, яка не досягла 16-річного віку, того із батьків, хто проживає окремо від дитини, в тому числі і нотаріально засвідченої. Оскільки дитина проживає разом із позивачкою, після розірвання шлюбу, його згода на виготовлення дитині паспорта для виїзду за кордон не потрібна. Також в матеріалах справи відсутні докази щодо його відмови у наданні дозволу на виїзд дитини за кордон.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали.

Позивачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином (під розписку), а тому її неявка згідно ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_1, який рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 15.05.2015 року, що набрало законної сили, розірвано, а малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати разом із матірю ОСОБА_2 (а.с.33).

Також з матеріалів справи слідує, що протягом останніх трьох років позивачка ОСОБА_2 постійно виїжджає на заробітки до Російської Федерації, куди має намір вивезти із собою доньку, так як за місцем її роботи є всі умови для нормального проживання та виховання дитини протягом часу перебування на території Росії. Також вона має намір виїхати разом із донькою за межі України не тільки до Росії, а й до країн ближнього зарубіжжя та Європи для відпочинку та оздоровлення доньки, однак цього зробити не може, так як не має можливості отримати дозвіл батька дитини на виїзд та виготовлення проїзного документа для доньки.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині надання їй дозволу без згоди батька ОСОБА_3 на виготовлення у компетентних державних органах проїзні документи для виїзду за кордон доньки ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що така згода батька є необхідною.

Проте, колегія суддів із висновком суду першої інстанції в цій частині погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.16 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та підпункту 2 п.20 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 року №152 (далі Порядок) оформлення та видача паспорта громадянина України для виїзду за кордон здійснюється особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку,- на підставі заяви-анкети одного з батьків (якщо батьки не перебувають у шлюбі на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа).

Згідно пунктів 22, 23 вказаного Порядку у разі оформлення паспорта для виїзду за кордон особі, що не досягла шістнадцятирічного віку та проживає з одним із батьків, заявник разом з документами, зазначеними у пункті 22 цього Порядку, подає ряд документів за переліком, яким не передбачено подання письмової згоди (дозволу) на оформлення та видачу такого паспорта того із батьків, хто проживає окремо від дитини, в тому числі і нотаріально засвідченої.

Враховуючи, що дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, після розірванню шлюбу між сторонами ОСОБА_2 і ОСОБА_3, згідно рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.05.2015 року, що набрало законної сили, проживає разом із матір»ю, і наведеними нормами Закону та Порядку не передбачено подання письмової згоди (дозволу) на оформлення та видачу паспорта особі, яка не досягла 16-річного віку, того із батьків, хто проживає окремо від дитини, тому суд першої інстанції помилково дійшов висновку про надання позивачці дозволу без згоди батька ОСОБА_3 на виготовлення проїзних документів для виїзду за кордон доньки ОСОБА_3

Також колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині, яким надано ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, тимчасовий виїзд за межі України та вїзд до СНД, Шенгенської угоди і будь-яких інших країн світу, а також вїзд до України в супроводі матері ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, або іншої уповноваженої особи без дозволу та супроводу батька ОСОБА_3 строком на 2 роки і 6 місяців з дня набрання рішенням суду законної сили, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 313 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до частин 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», - виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі-батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18 річного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

Без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_2 постійно виїжджає на заробітки до Російської Федерації, куди має намір взяти із собою доньку, а тому колегія суддів вважає, що їй слід надати дозвіл на виїзд з України та в»їзд до Російської Федерації в супроводі матері ОСОБА_2 або іншої уповноваженої особи без дозволу та супроводу батька ОСОБА_3 строком на один рік з дня набрання рішенням суду законної сили.

Згідно наданого Мукачівському міськрайонному суду висновку органом опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 12.10.2015 року №02-26/1440, зазначений орган вважає за можливе надати малолітній ОСОБА_3 дозвіл на виїзд за межі України строком на один рік (а.с.60-61).

В суді апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_3 також не заперечив щодо надання дозволу його доньці ОСОБА_3 на виїзд з України та вїзд до Російської Федерації в супроводі матері ОСОБА_2 або іншої уповноваженої особи без дозволу та супроводу батька строком на один рік з дня набрання рішенням суду законної сили.

Стосовно надання ОСОБА_3 дозволу на вїзд до України, то зазначені вимоги судом першої інстанції задоволені безпідставно, оскільки таке право малолітньої, як громадянина України, є беззаперечним, в матеріалах справи відсутні докази його порушення, а тому відсутні передбачені законом підстави для задоволення цієї вимоги.

Також слід відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_2 про надання дозволу малолітній ОСОБА_3 на вїзд до країн СНД, Шенгенської угоди та будь-яких інших країн світу, оскільки вище зазначеними Правилами перетинання державного кордону громадянами України не передбачено надання дозволу на виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків до невизначеної держави прямування, а також без встановлення відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.309 ЦПК України слід змінити, а апеляційну скаргу відповідача задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15 жовтня 2015 року Закарпатської області змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції : Надати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на виїзд з України та вїзд до Російської Федерації в супроводі матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, або іншої уповноваженої особи без згоди та супроводу батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, строком на 1 (один) рік з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду в частині надання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 дозволу без згоди батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на виготовлення у компетентних державних органах проїзних документів для виїзду за кордон доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також в частині надання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 дозволу на вїзд до країн СНД, Шенгенської угоди і будь-яких інших країн світу, а також вїзд до України скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення, яким у задоволенні зазначених вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча: Судді: