441/1065/15-ц 2/441/513/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.11.2015 року Городоцький районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Українець П.Ф.

за участі секретаря Боднар Ю.М.

представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні у м. Городок Львівської обл. справу за позовом ОСОБА_4 до ГУ МВС України у Львівській обл., УДАІ ГУ МВС України у Львівській обл., третя особа начальник ГУ МВС України у Львівській обл. ОСОБА_5 про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної (немайнової) шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській обл., Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській обл. про визнання незаконними та скасування наказів № 200 від 26.01.2015р. і № 400 о/с від 08.06.2015р. про звільнення, його поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 5 000 грн. моральної (немайнової) шкоди, мотивуючи тим, що з 01.07.1985р. прийнятий на службу в органи внутрішніх справ, звідки 31.12.2008р. звільнений на підставі наказу ГУ МВС України у Львівській обл. № 407 о/с від 30.12.2008р. З 19.07.2013р. по 09.06.2015р. працював в УДАІ ГУ МВС України у Львівській обл. на посаді фахівця першої категорії центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Яворівського, Городоцького та Мостиського районів ГУ МВС України у Львівській обл., на 0,5 ставки. Відповідно до наказу № 200 від 26.01.2015р. його було безпідставно звільнено з вищевказаної посади на підставі ст. 147 КЗпП України за грубе порушення вимог ПДР України, службової та транспортної дисципліни, визначивши днем звільнення, день виходу на роботу, після закінчення тимчасової непрацездатності. Означений наказ йому вручено 08.06.2015р. і в цей же день вручено для ознайомлення наказ № 400 о/с від 08.06.2015р., відповідно до якого його звільнено із вищевказаної посади на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України виявленої невідповідності працівника займаній посаді. Вважає, що його звільнення з роботи не відповідає вимогам закону, оскільки порушення ним ПДР України мало місце у вільний - не в робочий час та за межами установи, де він працював, перед його звільненням не проводились перевірка його професійних знань та рівня кваліфікації, інше. Окрім цього покликається, що внаслідок незаконного звільнення з роботи йому заподіяна моральна шкода.

В суді позивач позов підтримав з мотивів наведених у ньому, просить поновити пропущений строк на звернення з позовом до суду та про задоволення позовних вимог.

На підтримку позову висловився представник позивача.

Представник відповідача позову не визнала, мотивуючи тим, що, відповідно до матеріалів службової перевірки, висновок якої затверджено 31.12.2014р. начальником ГУ МВС України у Львівській обл., ОСОБА_4 04.12.2014р. порушив п. 2.9 ПДР України, керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, а відтак, на підставі ст. 147 КЗпП України, за грубе порушення ПДР, службової та транспортної дисципліни, він підлягає звільненню з роботи. Наказом ГУ МВС України у Львівській обл. № 200 від 26.01.2015р. на ОСОБА_4, фахівця першої категорії центру надання послуг, повязаних із використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Яворівського, Городоцького та Мостиського районів ГУ МВС України у Львівській обл., на 0,5 ставки накладено дисциплінарне стягнення звільнення з роботи, після виходу на роботу.

Після виходу ОСОБА_4 на роботу, його законно, наказом ГУ МВС України у Львівській обл. № 400 о/с від 08.06.2015р., звільнено з роботи на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України з 09.06.2015р. (за невідповідністю займаній посаді).

Оскільки ОСОБА_4 звільнений з роботи підставно, вимог на відшкодування моральної шкоди не обгрунтував, просить відмовити у задоволенні позову.

Представник УДАІ ГУ МВС України у Львівській обл. позов заперечив, пояснив, що ОСОБА_4 04.12.2014р., працюючи на посаді фахівця першої категорії центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Яворівського, Городоцького та Мостиського районів ГУ МВС України у Львівській обл., допустив грубе порушення службової та транспортної дисципліни, а тому правомірно звільнений із роботи.

Заслухавши позивача і його представника, представників відповідачів і третьої особи, свідка, вивчивши матеріали справи, а також матеріали кримінального провадження Пустомитівського РВ ГУ МВС України у Львівській обл. №0001726 від 04.12.2014р. по ч. 1 ст. 286 КК України, суд задоволює позов частково.

За положеннями ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише за умови, визначених даною правовою нормою і за наявності підстав, з якими закон повязує виникнення у власника чи уповноваженого органу права на розірвання трудового договору.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, розірвання трудового договору за ініціативою власника або уповноваженого ним органу у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі, внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, відтак, підставою для розірвання трудового договору є саме виявлена невідповідність, якою може бути неякісне виконання робіт, неналежне виконання трудових обовязків через недостатню кваліфікацію.

У п. 21-22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" № 9 від 06.11.1992 р., зазначено, що суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу".

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.п. 3, 4, 7, 8 ст. 40 та п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст. ст. 147 (1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувались вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

За положеннями ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наказом ГУ МВС України № 292 о/с від 18.07.2013р. ОСОБА_4 призначено на посаду фахівця першої категорії центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Яворівського, Городоцького та Мостиського районів ГУ МВС України у Львівській обл., на 0,5 ставки (а.с. 82).

Наказом начальника ГУ МВС України у Львівській обл. № 200 від 26.01.2015р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника ЦПН, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Яворівського, Городоцького та Мостиського районів ГУ МВС» ОСОБА_4 звільнено з займаної посади за ст. 147 КЗпП України за грубе порушення вимог ПДР України, службової та транспортної дисципліни, визначивши днем звільнення, день виходу на роботу, після закінчення тимчасової непрацездатності (а.с. 75).

Відповідно до наказу начальника ГУ МВС України у Львівській обл. № 400 о/с від 08.06.2015р., ОСОБА_4 звільнено із вищевказаної посади на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України виявленої невідповідності працівника займаній посаді, підстава звільнення наказ ГУ МВС від 26.01.2015р. № 200 (а.с. 76).

За положеннями ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один із заходів стягнення: догана або звільнення.

Порушенням трудової дисципліни, є невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обовязків, що проявились в порушенні правил внутрішнього трудового розпорядку, посадових інструкцій, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер. Підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, субєктом якого є особа, що перебуває у трудових відносинах із роботодавцем.

Між тим, відповідно до наказу № 200 від 26.01.2015р. ОСОБА_4 звільнений із займаної посади на підставі ст. 147 КЗпП України, за грубе порушення вимог ПДР України, службової та транспортної дисципліни.

Із пояснень в суді ОСОБА_4 убачається, що скоєне ним 04.12.2014р. адмінправопорушення по ст. 124, 130 КУпАП мало місце не в робочий час та не на території установи де він працював, тому його дії не є порушенням трудової дисципліни.

Як убачається із показань свідка ОСОБА_6, ОСОБА_4 працював в УДАІ ГУ МВС України у Львівській обл. на посаді фахівця першої категорії центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Яворівського, Городоцького та Мостиського районів ГУ МВС України у Львівській обл., на 0,5 ставки. Відповідно до табеля робочого часу, останній 04.12.2014р. працював з 09 до 13 год., о 13 год. відзвітував про закінчення робочого дня, в стані алкогольного спяніння не був.

Із оглянутих в суді матеріалів кримінального провадження Пустомитівського РВ ГУ МВС України у №0001726 від 04.12.2014р., постанов судді Городоцького райсуду Львівської обл. від 30.04.2015р. убачається, що порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України мало місце 04.12.2014р. о 16 год. на 5 км+90 м а/д «Західний обїзд» м. Львова, що поблизу с. Зимна Вода Пустомитівського р-ну Львівської обл. (а.с.10-11).

З огляду на наведене, суд вважає встановленим, що ОСОБА_4 скоїв адмінправопорушення передбачене ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП у неробочий час.

Як убачається із копії наказу начальника ГУ МВС України у Львівській обл. № 400 о/с від 08.06.2015р., ОСОБА_4 звільнено із вищевказаної посади на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України виявленої невідповідності працівника займаній посаді (а.с. 76).

Представники відповідача, як на підставу до звільнення ОСОБА_4 із займаної посади, покликаються на висновок службової перевірки від 21.12.2014р. по факту ДТП 04.12.2014р., яким рекомендовано звільнити з роботи ОСОБА_4 за грубе порушення ПДР України, службової та транспортної дисципліни (а.с.14-15).

Способами виявлення невідповідності працівника згідно п. 2 ч. 1 ст.40 КЗпП України займаній посаді чи виконуваній роботі є непроходження іспитів, атестацій, втрата права керування транспортними засобами за рішенням суду тощо, але такі обставини не були встановлені роботодавцем та відсутні в обгрунтуванні звільнення позивача з роботи.

Для звільнення працівника за вищевказаною нормою важливо, щоб неналежне виконання трудових обовязків було результатом недостатньої кваліфікації або стану здоровя.

Між тим, обставин, які б підтверджували, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоровя ОСОБА_4 не може належно виконувати покладених на нього трудових обовязків, інше вищеозначеним висновком не встановлено.

З огляду на вищенаведене, звільнення ОСОБА_4 не може вважатись таким, що проведене на законних підставах, а тому накази начальника ГУ МВС України у Львівській обл. № 200 від 26.01.2015р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності звільнення з роботи ОСОБА_4, після виходу на роботу і № 400 о/с від 08.06.2015р. про звільнення ОСОБА_4 з роботи за п. 2 ч.1 ст. 40 КЗпП України підлягають скасуванню з поновленням позивача на роботі.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Як убачається із довідки УДАІ ГУ МВС України у Львівській обл. № 9/4194 від 21.09.2015р.(а.с. 105) середньомісячна заробітна плата ОСОБА_4, за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню, становить 1 513 грн. 28 коп. (737,00 + 368,50 + 331,65 + 76,13=1513,28).

Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Час вимушеного прогулу ОСОБА_4 складає (з 10.06.2014р. 23.11.2015р.) 118 робочих днів.

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_4 становила 68 грн. 79 коп. ((1513,28+1513,28) : 44=68,79), а тому середній заробіток за час вимушеного прогулу на день ухвалення рішення становить 8 117 грн. 22 коп. (118 х 68,79=8117,22).

Із довідки УДАІ ГУ МВС України № 9/4396 від 01.10.2015р. (а.с.113) убачається, що при звільненні, ОСОБА_4 проведено нарахування та виплату грошової компенсації за частину невикористаної відпустки у кількості 22 календарні дні, в сумі 1 210 грн. 86 коп.

З огляду на викладене, на користь ОСОБА_4 слід стягнути 6 906 грн. 36 коп. (8117,22 1210,86=6906,36) середнього заробітку за час вимушеного прогулу (з відрахуванням прибуткового податку й інших обовязкових платежів).

Суд відмовляє ОСОБА_4 у стягненні моральної (немайнової) шкоди, оскільки позивачем не надано доказів на обґрунтування спричиненої моральної шкоди, її характеру, розміру та тривалості.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення, в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за вимушений прогул в межах суми за один місяць - 1 513 грн. 28 коп.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, суд стягує з УДАІ ГУ МВС України у Львівській обл. в користь УДКСУ у Городоцькому районі 487 грн. 20 коп. судових витрат.

Суд поновлює ОСОБА_4 строк на звернення до суду із позовом з огляду на ту обставину, що він 24.06.2015р., у строки, встановлені ч. 2 ст. 99 КАС України, подав адміністративний позов до Львівського окружного адміністративного суду з аналогічними вимогами, який ухвалою судового засідання від 28.07.2015р. закрив провадження у справі (а.с.25-26), оскільки справа не підлягала розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208-209, 169, 212-216, 218, 367 ЦПК України, ст.ст. 40, 147, 235 КЗпП України, Законом України "Про оплату праці", Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", суд -

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Поновити ОСОБА_4 строк на звернення до суду із позовом.

Визнати незаконним і скасувати:

наказ начальника ГУ МВС України у Львівській обл. № 200 від 26.01.2015р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності звільнення з роботи ОСОБА_4, після виходу на роботу;

наказ начальника ГУ МВС України у Львівській обл. № 400 о/с від 08.06.2015р. про звільнення ОСОБА_4 з роботи за п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_4 на роботі на посаді фахівця першої категорії центру надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Яворівського, Городоцького та Мостиського районів ГУ МВС України у Львівській обл., на 0,5 ставки, з 09.06.2015р.

Стягнути з УДАІ ГУ МВС України у Львівській обл. (79053 м. Львів, вул. Перфецького, 19, ідентифікаційний код 23312239) в користь ОСОБА_4 6 906 грн. 36 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу (з відрахуванням прибуткового податку й інших обовязкових платежів).

Це рішення, в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за вимушений прогул в межах суми за один місяць - 1 513 грн. 28 коп., допустити до негайного виконання.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_4 відмовити, за безпідставністю.

Стягнути з УДАІ ГУ МВС України у Львівській обл. в користь УДКСУ у Городоцькому районі (р/р 0076, , МФО 825014, одержувач платежу УДКСУ у Городоцькому районі, найменування установи банку ГУ ДКСУ у Львівській області) 487 грн. 20 коп. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів.

Суддя Українець П.Ф.