Справа № 591/5471/15-ц
Провадження № 2/591/2003/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Бурда Б.В.

при секретарі Терещенко М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

Встановив:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він є власником автомобіля НОМЕР_1. 25 квітня 2015 року близько 15-15 години в м. Суми на пр. ОСОБА_3 з вини відповідача, яка керувала автомобілем Форд д/н НОМЕР_2, сталася дорожньо-трансопрта пригода у якій було пошкоджено його автомобіль. В наслідок даної ДТП належний йому автомобіль, зазнав механічних пошкоджень, а йому завдана матеріальна шкоду на суму 16595 грн. (вартість відновлювального ремонту автомобіля та матеріалів, а також 2500 грн. витрат на правову допомогу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення). Крім того, в наслідок ДТП було пошкоджено його майна, у звязку з подією ДТП він нервував та у нього погіршився стан здоровя, чим йому завдана моральна шкода. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь 16595 грн. майнових збитків, 20 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди та понесені по справі судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали.

Відповідач та його представник позов заперечили. Зазначили, що позивач не захотів проводити експертизу для визначення розміру збитків. Вважають, що позивач не довів розмір заподіяних йому збитків. Просять відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши фактичні обставини справи у межах заявлених позовних вимог та перевіривши їх доказами наданими сторонами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25 квітня 2015 року о 15-15 годині в м. Суми на проспекті ОСОБА_3, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Форд, державний номер НОМЕР_2, якій належить відповідачу та яким керував відповідач, та автомобіля НОМЕР_3, якій належить позивачу.

На час ДТП відповідач у супереч вимогам закону не уклала договір обовязкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів під час використання автомобіля НОМЕР_4.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 23.06.2015 року винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді було визнано ОСОБА_2, оскільки остання при повороті ліворуч не надала переваги в русі автомобілю Фольксваген, державний номерний знак НОМЕР_5, який рухався в зустрічному напрямку і допустила зіткнення з автомобілем позивача, порушивши при цьому п.10.4 Правил дорожнього руху, внаслідок чого автомобіль Фольцваген отримав механічні ушкодження. ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в розмірі 340 грн. (матеріали адміністративної справи № 591/3202/15).

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено ч.1 ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У ч.1 ст.1167 ЦК України зазначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазначала у звязку зі знищенням чи пошкодженням її майна.

Як вбачається зі схеми наслідків дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих, що міститься в матеріалах адміністративної справи, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, серед видимих (зовнішніх) пошкоджень автомобіля інспектором ВО ДТП ВДАІ м. Суми встановлено, що в автомобілі НОМЕР_6, який належить позивачу, пошкоджено передній бампер, передня фара, лакофарбове покриття.

З наданих позивачем документів вбачається, що з метою усунення пошкоджень автомобіля позивачем придбано передню праву фару вартістю 6240 грн. та решітка нижня бамперу вартістю 4450 грн. Крім того, позивачем проведено оплату робіт з ремонту передньої частини автомобіля за рахунком №У-ДФ023882 від 28 квітня 2015 року на суму 3405 грн. (а.с.6, 41).

Наведені у вказаних платіжних документах матеріали та роботи співпадають з пошкодженнями автомобіля позивача, зафіксовані результатами його огляду працівниками ДАІ при дорожньо-транспортній пригоді.

Оскільки відповідачем не було надано жодних доказів, які можуть спростувати надані позивачем обґрунтування факту спричинення майнової шкоди та її розмір, суд не може прийняти до уваги посилання відповідача на те, що відсутні докази на підтвердження розміру завданих позивачу майнових збитків. Окрім того, в судовому засідання відповідач не заперечувала той факт, що в ДТП було пошкоджено саме передню частину автомобіля позивача.

Посилання відповідача на можливі пошкодження автомобіля позивача з інших причин є лише припущенням.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження факту спричинення йому майнової шкоди, та її розміру в сумі 14095 грн.

Посилання позивача на те, що йому також завдано майнову шкоду в розмірі 2500 грн., які він сплатив за надання йому правової допомоги як потерпілому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки дані витрати є судовими витратами у справі про адміністративне правопорушення, а не майновою шкодою завданою в наслідок ДТП.

Доказів на підтвердження витрат на правову допомогу під час розгляду даної цивільної справи позивач суду не надав, а як вбачається з договору про надання правової допомоги (а.с. 40) в графі гонорар не зазначено суму сплачену позивачем своєму представнику адвокату, якій брав участь у розгляді справи.

Також судом встановлено, що в наслідок ДТП було пошкоджено майно позивача, а душевні страждання, які зазнав позивач в наслідок цього, є одним із проявів моральної шкоди, як зазначено в п.3 ч.2 ст.23 ЦК України.

Щодо розміру відшкодування моральної шкоди, то з урахуванням характеру правопорушення, глибини душевних страждань позивача, ступеня вини відповідача, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає за можливе визначити моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача та вважає за необхідне стягнути на його користь з відповідача 14095 грн. на відшкодування завданої майнової шкоди та 2000 грн. грошової компенсації завданої моральної шкоди.

Відносно судових витрат, то їх необхідно розподілити відповідно до ст.88 ЦПК України, з урахуванням того, що рішення ухвалено на користь позивача та вимоги задоволенні частково, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 160,95 грн. на часткове відшкодування документально підтверджених судових витрат по даній справі.

Керуючись, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 210, 212 215 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14095 грн. на відшкодування завданої майнової шкоди, 2000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди та 160,95 грн. на відшкодування понесених по справі судових витрат.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити за необґрунтованістю вимог.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду (для осіб, що не були присутні при проголошення рішення, в той же строк з часу вручення копії рішення) апеляційної скарги

Суддя