Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/4934/15-ц Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 45 Доповідач Заполовський В. Й.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Косигіної Л.М., Талько О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 06 жовтня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради звернулося до суду з цим позовом.

Позивач зазначав, що квартира за адресою АДРЕСА_1, в якій проживає відповідачка, забезпечується послугами централізованого опалення, які надає їхнє підприємство. З жовтня 2009 року по 01 серпня 2014 року ОСОБА_1 не сплачувала в повному обсязі за надані послуги, внаслідок чого станом на 01 серпня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 9689,24 грн., що підтверджується розрахунком нарахувань по особовому рахунку. Підприємство неодноразово нагадувало відповідачу про необхідність сплати заборгованості за послуги з централізованого опалення, але борг так і не був сплачений.

За наведених обставин позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 9689,24 грн. боргу за спожиті послуги централізованого опалення та судові витрати.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 06 жовтня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради 9 689,24 грн. боргу за спожиті послуги з централізованого опалення та витрати на оплату судового збору в сумі 243,60 грн., а всього 9 932 грн. 84 коп.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради у задоволені позову до неї в звязку з пропуском строку позовної давності.

Зокрема зазначає, що борг, який утворився до 01.04.2012 року в сумі 4619,15 грн. вона не визнає у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності. Також вважає, що строк позовної давності не переривався, оскільки сплата нею одного рахунку не є визнанням всієї суми боргу. Крім того вказує, що позивачем не подано суду аргументованих письмових доказів щодо поважності причин пропуску ним 3-річного строку позовної давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів визнає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавцем є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 вищезгаданого Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №668 від 01.10.2009 року функції щодо теплозабезпечення споживачів м. Житомира покладено на КП «Житомиртеплокомуненерго», починаючи з 01.10.2009 року (а.с. 28).

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 забезпечується послугами централізованого опалення, які надає КП «Житомиртеплокомуненерго».

У зв'язку з тим, що власники даної квартири належним чином не виконували обов'язки по оплаті послуг, наданих КП «Житомиртеплокомуненерго», у період з жовтня 2009 року до 01 серпня 2014 року утворилася заборгованість по сплаті послуг у розмірі 9689,24 грн (а.с.5, 6).

Також встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 періодично, на протязі всього часу виникнення заборгованості здійснювалась оплата за надані послуги у розмірі, що перевищувала місячне нарахування.

Відтак суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що відповідач вчинила дії про визнання нею боргу, у звязку з чим перебіг строку позовної давності переривався і на день подачі позову такий строк не сплив. Тому суд зробив правильний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Проте задовольняючи позов та стягуючи з відповідача всю суму боргу суд першої інстанції не врахував наступне.

Так, з моменту виникнення боргу (жовтень 2009 року) і до 25.03.2013 року співвласниками даної квартири у рівних частках (по 1/2) являлися відповідач по справі ОСОБА_1 та її мати ОСОБА_2, яка цієї дати померла (а.с.62, 63).

Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 01.04.2013 року (фактично на день смерті одного із співвласників квартири ОСОБА_2П), розмір заборгованості по сплаті за надані послуги з теплопостачання становив 6242,89 грн. (а.с.6).

Відтак, враховуючи вимоги ст.360 ЦК України, розмір боргу кожного із співвласників становив 3121,45 грн. (6242,89 : 2).

Проте, обовязок по сплаті боргу померлої ОСОБА_2 не може бути покладено на відповідача ОСОБА_1 на підставі ст.1282 ЦК України, як спадкоємця померлої, оскільки позивачу було відомо про відкриття спадщини, однак він у відповідності до ч.2 ст.1281 ЦК України не предявив вимог до спадкоємців, в тому числі і до ОСОБА_1 у визначений даною статтею строк, а тому позбавився права такої вимоги (ч.4 ст.1281 ЦК).

Таким чином, заборгованість відповідача ОСОБА_1 по сплаті послуг, що виникла станом на 01.04.2013 року, та яка підлягає стягненню, становить 3121,45 грн.

Крім того матеріалами справи доведено, що після смерті ОСОБА_2 належну їй 1/2 частку у праві власності на квартиру успадкували відповідач по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках, а саме по 1/4 частині.

Тобто, з 25.03.2013 року співвласниками квартири АДРЕСА_2, яка забезпечується послугами централізованого опалення, які надає позивач, являються відповідач по справі ОСОБА_1, якій належить 3/4 частки квартири, та ОСОБА_3, якому належить 1/4 частка квартири (а.с.64).

Заборгованість по оплаті послуг з теплопостачання за період з 01.04.2013 року по 01.08.2014 року становить 3446,35 грн. (9689,24 6242,89).

Відтак, з урахуванням належної відповідачці ОСОБА_1 частки у праві спільної часткової власності на квартиру, розмір її заборгованості становить 2585,28 грн. (3446,35х 3/4).

Звідси, загальна заборгованість, що виникла у ОСОБА_1 по сплаті послуг за період з жовтня 2009 року до серпня 2014 року, та яка підлягає стягненню, становить 5706,73 грн. (3121,45 + 2585,28), а не 9 932,84 грн., як помилково визнав суд в оскаржуваному рішенні.

За наведених обставин рішення суду першої інстанції відповідно до ст.309 ЦПК України в частині розміру заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 підлягає зміні, а саме зменшенню з 9 932 грн.84 коп. до 5 706 грн.73 коп.

У решті рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 06 жовтня 2015 року змінити.

Зменшити розмір заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1, з 9 932 грн.84 коп. до 5 706 грн.73 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді