Справа № 611/455/15-ц
Провадження № 2/611/179/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
07 грудня 2015 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Коптєва Ю.А.,
за участю секретаря Ведмідь І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Барвінкове цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про надання повноважень на оформлення права власності на нерухоме майно, на яке звернуто стягнення,
Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Укргазбанк», (далі позивач, банк, ПАТ «Укргазбанк»), в особі Харківської обласної дирекції, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про надання повноважень на оформлення права власності на нерухоме майно, на яке звернуто стягнення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», було укладено Кредитний договір №28/08-9 (далі - кредитний договір), згідно з яким банком було надано позичальнику кредит в сумі 150 000 доларів США на строк з 26 червня 2008 року по 25 червня 2018 року, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 14,3% річних.
В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 26 червня 2008 року між банком та позичальником був укладений договір іпотеки без оформлення заставної № 28/08-9, засвідчений нотаріально, зареєстрований в реєстрі за № 1186 (надалі - договір іпотеки).
Також, рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 02 червня 2011 року по цивільній справі №2-431/11, було стягнено солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 ОСОБА_4 на користь банку заборгованість за кредитним договором №28/08-9 від 26 червня 2008 року у сумі 162 469 дол. США, 103 423, 66 грн. пені, судові витрати у сумі 1 720 грн. Рішення виконується у примусовому порядку.
Як зазначає позивач позичальник свій обов'язок щодо державної реєстрації права власності на земельні ділянки, що передані в іпотеку банку, не виконав,оскільки в ході здійснення виконавчого провадження було встановлено, що у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про реєстрацію права власності на вищевказане нерухоме майно.
09 лютого 2015 року позивач звернувся до позичальника з вимогою в добровільному порядку зареєструвати право власності на нерухоме майно, що передані в іпотеку банку, у відповідних реєстраційних органах та надати оригінали цих документів до банку, але зазначена вимога позичальником в добровільному порядку не була виконана, довіреність банку не надана. Лист від 09 лютого 2015 року за вих. №228/11-368 повернуто за закінченням терміну зберігання.
Банк вказував, що статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначені підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень, зокрема п. 5 ч. 1 передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.
Відповідно до п 2.5 договору іпотеки іпотекодавець надає свою згоду на обовязкове укладання довіреності у випадку прострочення сплати вимог за кредитним договором, відповідно до якої іпотекодержатель отримує право:
-реалізувати предмет застави шляхом укладання договору купівлі-продажу з будь-якою третьою особою (особами);
-представляти інтереси у всіх підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності з питань здійснення всіх необхідних дій та отримання всіх необхідних документів для реалізації майна;
-здійснювати всі необхідні дії, повязані з реалізацією майна - підписувати правочини, подавати заяви, скарги, отримувати грошові кошти, довідки та інші документи.
Позичальник не виконує обовязок щодо реєстрації права власності на предмет іпотеки, визначений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що в свою чергу унеможливлює реалізацію права банку як іпотеко держателя на виконання судового рішення шляхом примусового стягнення заборгованості за рахунок предмету іпотеки.
У звязку з викладеним з метою подальшого опису та реалізації предмету іпотеки, банк просить позов задовольнити та надати йому всіх повноважень власника (в тому числі, але не виключно) отримання в установах, організаціях, підприємствах незалежно від форм власності та підпорядкування будь-яких довідок та документів щодо предмету іпотеки нежитлового приміщення Літ. А-1, загальною площею 642,2 кв.м., яке знаходиться за адресою: вул. Залізнична,1 м. Барвінкове Барвінківського району Харківської області, дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств, незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату на предмет іпотеки, з правом їх реєстрації (отримання дублікату та оригіналу технічного паспорту та матеріалів інвентаризації), здійснення будь яких платежів за іпотекодавця ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, отримання будь яких документів, довідок, витягів з реєстру речових прав на нерухоме майно) необхідних для реєстрації права власності на предмет іпотеки за ОСОБА_1, та реєстрацію обтяження предмету іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, отримання довідок та документів необхідних для нотаріального посвідчення договору купівлі продажу предмету іпотеки. А також просить стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 гривень.
В судове засідання представник банку не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити.
Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час, дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення.
У своїх запереченнях проти позову відповідач зазначив, що вимоги ПАТ «Укргазбанк» є необґрунтованими та не відповідають нормам чинного законодавства України, оскільки правомочності щодо володіння, користування чи розпорядження можуть бути передані власником лише добровільно або з підстав, визначених законом. У звязку з відсутністю законних та договірних підстав, вважає неможливим передачу правомочностей власника позивачу на обєкт нерухомості, зазначений в позовній заяві, а тому відповідач просить в задоволенні позовних вимог відмовити.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до умов договорів купівлі-продажу та іпотечного договору вказані договори є підставою для відведення земельних ділянок в натурі (на місцевості) і видачі власнику (новим власникам - відповідачу) державних актів на право власності на земельну ділянку; право власності на набуті земельні ділянки виникає у покупця згідно чинного законодавства.
Згідно виконавчого напису від 18 вересня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №2510, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, запропоновано звернути стягнення на нежитлову будівлю літ. А-1, що розташована за адресою: вул. Залізнична, 1 м. Барвінкове Харківської області, яка належить ОСОБА_1 та за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, задовольнити вимоги ПАТ «Укргазбанк» в особі Харківської філілії АБ «Укргазбанк» (а.с.14).
У звязку з невиконанням позичальником взятих на себе зобовязань за кредитним договором, банк звернувся з позовом до Червонозаводського районного суду м. Харкова, який рішенням від 02 червня 2011 року по справі № 2-431/11 стягнув з ОСОБА_1, ОСОБА_3 ОСОБА_4 на користь банку заборгованість за кредитним договором №28/08-9 від 26 червня 2008 року у сумі 162 469 дол. США, 103 423, 66 грн. пені, судові витрати у сумі 1 720 грн (а.с.17-20).
На підставі виконавчого листа №2-431/2011, виданого Червонозаводським районним судом Харківської області м. Харкова, відкрите виконавче провадження №3239746 (а.с.24).
Відповідно до акту опису й арешту майна від 16 серпня 2013 року, складеного державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Барвінківського районного управління юстиції Харківської області, на нежитлову будівлю літ. А-1, що розташована за адресою: вул. Залізнична, 1 м. Барвінкове Харківської області, накладено арешт (а.с.25-27).
Як вбачається з довідки №27/14/1 від 17 квітня 2014 року, наданої директором Барвінківського комунального підприємства технічної інвентаризації Харківської області, право власності на нежиле приміщення 1А, загальною площею 642,2 кв. м., розташованого за адресою: вул. Залізнична,1 м. Барвінкове Харківської області, зареєстровано за ПП «Соняшник», ОСОБА_1 не звертався для перереєстрації прав власності на вказане приміщення.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
За ч. 2 ст. 331 ЦК якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації.
Таким чином, з огляду на чинне законодавство право власності на нежиле приміщення 1А у відповідача не виникло.
Вирішуючи вимоги за позовом, суд керується наступним.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 590, ч.ч. 1, 4 ст. 591, п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк(термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 ЦК України, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Згідно ч. 6. ст. 3 Закону України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року №898 (з наступними змінами і доповненнями) у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Частина 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ч. 3 ст. 33 цього ж Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:
-передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;
-право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.
Таким чином, вказані норми не передбачають у якості способу захисту прав іпотекодержателя його права на надання йому повноважень на реєстрацію за іпотекодавцем права власності на предмет іпотеки, більше того здійснювати будь-які платежі за відповідача, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру речових прав на нерухоме майно щодо необмеженого кола осіб.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу ( ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом.
Захист прав - це передбачені законом способи охорони прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Обраним позивачем способом захисту не поновлюються його права та на відповідача не покладаються певні обов'язки.
Враховуючи викладене, оскільки законом не передбачено заявленого позивачем способу захисту порушеного права, у задоволенні позову слід відмовити.
Посилання банку на п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої підставою для державної реєстрації прав та їх обтяжень проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили, як передбачений законом спосіб захисту порушеного права не є в даному випадку таким, що може бути застосовано з огляду на вимоги п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України.
Не можуть бути підставою для надання у судовому порядку банку права зареєструвати за іпотекодавцем права власності на предмет іпотеки і норми п 2.6 договору іпотеки, відповідно до якого іпотекодавець надає свою згоду на обовязкове укладання довіреності у випадку прострочення сплати вимог за кредитним договором, відповідно до якої іпотекодержатель отримує право: реалізувати предмет застави шляхом укладання договору купівлі-продажу з будь-якою третьою особою (особами); представляти інтереси у всіх підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності з питань здійснення всіх необхідних дій та отримання всіх необхідних документів для реалізації майна; здійснювати всі необхідні дії, повязані з реалізацією майна - підписувати правочини, подавати заяви, скарги, отримувати грошові кошти, довідки та інші документи.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у разі відмови у позові стягненню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 15, 60, 79, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про надання повноважень на оформлення права власності на нерухоме майно, на яке звернуто стягнення , - відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Барвінківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у вищезазначеному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А. Коптєв