ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6292/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Сирбул О.Ф.

при секретарі Палій Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановив:

У липні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_3.

Свої вимоги мотивувала тим, що 04 жовтня 2003 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх доньку та сина. З квітня 2014 року кожен з подружжя проживає окремо. Відповідач вихованням дітей не займається, та майже ними не цікавиться.

Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, та суперечитимуть її інтересам.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та просила його задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини.

Сторони перебувають в шлюбі з 04 жовтня 2003 року, який зареєстрований в Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1483 (а.с. 3).

З пояснень позивача вбачається, що їх сім'я фактично розпалась. Через несумісність інтересів, різні погляди на шлюб та виховання дітей. Фактичні шлюбні відносини припиненні, проживають окремо з квітня 2014 року. Сторони спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4-5).

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 208, 209, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 04 жовтня 2003 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1483 - розірвати.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: