АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7953/15 Справа № 204/2636/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лисична Н.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого Лисичної Н.М.

суддів Баранніка О.П., Колодяжної Н.Є.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2015 р. по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування домоволодінням та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування домоволодінням,-

В С Т А Н О В И Л А :

В квітня 2014 р. ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування домоволодінням.

В травні 2014 р. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про визначення порядку користування домоволодінням.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2015 р. позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування домоволодінням задоволено. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування домоволодінням задоволено частково.

Визначено порядок користування житлового будинку домоволодіння № 122 по вул. Юності у м. Дніпропетровск:

-виділено в особисте користування ОСОБА_4 приміщення в житловому будинку літ. А-1 житлову кімнату № 4 - площею 12,9 кв.м; житлову кімнату № 5 - площею 6,1 кв.м;

- виділено в особисте користування ОСОБА_2 приміщення в житловому будинку літ. А-1 житлову кімнату № 3 - площею 19.8 кв.м.

- залишено в спільному користуванні господарські будівлі та споруди, а саме: житлову прибудову літ. А1-1; прибудову літ. а-1; літню кухню літ. Б-1; сараї літ. В, Г; душ літ. Е; погріб з шийкою літ. Ж; альтанка літ. 3.

В задоволенні решти позовних вимог за зустрічним позовом відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційні скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог на тій підставі, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм матерыального та процесуального права.

Перевіривши законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і позовних вимог колегія судів вважає необхідним скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Відповідно до вимог ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.З ст.61 ЦГІК України обставини, встановлені судовим рішенням у

цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не

доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої

встановлено ці обставини.

Відповідно в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року за № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема за позовами про визначення порядку володіння, користування і розпорядження майном, що є спільною власністю.

При розгляді справи судом правильно встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є спів- власниками житлового будинку № 122 по вул..Юності у м.Дніпропетровську.

Домоволодіння належить сторонам на праві спільної часткової власності в таких частках:

-? домоволодіння належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 квітня 2009 р., зареєстрованого державним нотаріусом в реєстрі за № 3-1056 (спадкова справа № 1057/2008), та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 жовтня 1995 р., зареєстрованого державним нотаріусом в реєстрі за № 2-2410 (спадкова справа № 328/95 р.);

-? домоволодіння належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 жовтня 1995 р., зареєстрованого державним нотаріусом в реєстрі за № 2-2410 (спадкова справа № 328/95 р.) та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 листопада 1996 р., зареєстрованого державним нотаріусом в реєстрі за № 4-1735 (а.с.4-18, 26, 27).

Як вбачається з матеріалів справи зазначене домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 1094 кв.м, яка у відповідності до чинного законодавства не надавалася у постійне користування чи власність власникам домоволодіння.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 05.11.2010 р. були усунені перешкоди ОСОБА_4 у користуванні власністю домоволодінням № 122 по вул. Юності у м.Дніпропетровську шляхом її вселення у житловий будинок А-1 з надвірними спорудами за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Юності, 122. Рішення набрало чинності 16.1 1.2010 р. (а.с.11-18).

Судом також встановлено, що після вселення ОСОБА_4 до домоволодіння № 122 по вул. Юності у м.Дніпропетровську між сестрами склалися неприязні стосунки. Сторони добровільно не погоджуються визначити порядок спільного користування житловим будинком та господарськими будівлями, а спільне користування домоволодінням викликає підстави для виникнення сварок. У зв'язку з чим відповідачка неодноразово зверталася з заявою до органів внутрішніх справ (а.с.67, 58,72). Тобто між сторонами по справі існує тривалий цивільно-правовий спір щодо користування домоволодінням.

Для урегулювання цивільно-правового спору позивачка зверталася до Красногвардійського районного суду з позовом про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно, поділ в натурі частки домоволодіння між співвласниками та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.07.2013 р. в задоволенні позовних вимог про поділ домоволодіння за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Юності, 122 в натурі та визнання права власності відмовлено. Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30.05.2012 року, яким було відмовлено в задоволенні позовних вимог про визначення порядку користування земельною ділянкою залишено без змін. Рішення суду мотивовано тим, що право власності на прибудову а-1 до житлового будинку А-1, площею 6,3 кв.м, літню кухню «Б» площею 13,8 кв.м., сарай «Г» площею 17.4 кв.м зареєстровано не було, вказані господарсько-побутові будівлі й споруди є приналежністю головної речі (спірного домоволодіння), тому вказане нерухоме майно не увійшло до складу спадщини ОСОБА_4 та ОСОБА_2, а тому в порядку спадкування за законом за позивачкою та відповідачкою не може бути визнано право власності на це майно. Також, не виконано вимоги ст.152 ЖК України, тобто сторонами не узгоджено перепланування будинку у встановленому законом порядку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо визначення порядку користування земельною ділянкою, то сторони не ставили питання про проведення експертизи для визначення можливих варіантів користування земельною ділянкою. Крім того, земельна ділянка співвласниками домоволодіння не приватизована, ні за ким із сторін, правовстановлюючі документи на земельну ділянку відсутні. Рішення набрало чинності (а.с.11-18).

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практики застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 4 жовтня 1991 р. із змінами і доповненням, якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку.

Разом з тим, оскільки сторони не заперечували проти заявлених позовних вимог про визначення порядку користування житлового будинку домоволодіння № 122 по вул. Юності у м. Дніпропетровську, то для остаточного розв'язання конфлікту між сторонами, суд зробив правильний висновок про те, що: в особисте користування ОСОБА_4 слід виділити приміщення в житловому будинку літ. А-1 - житлову кімнату № 4 площею 12,9 кв.м, житлову кімнату № 5 площею 6,1 кв.м., а в особисте користування ОСОБА_2 слід виділити приміщення в житловому будинку літ. А-1 житлову кімнату № 3 площею 19,8 кв.м.

Що стосується позовних вимог відповідачки про виділення у її постійне користування кухні літ.1-2 площею 6,8 кв.м, коридору літ. 1-1, площею 5,1 кв.м, то суд, відмовляючи в цій частині вимог, правильно зазначив, що вони не підлягають задоволенню, оскілки їх виділення одному з співвласників буде порушувати інтереси іншого співвласника, а тому правильно відмовив в задоволення решти позовних вимог за зустрічним позовом.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.07.2013 р. встановлено, що право власності на прибудову а-1 до житлового будинку А-1. площею 6,3 кв.м., літню кухню «Б» площею 13.8 кв.м, сарай «І», площею 17,4 кв.м не було зареєстровано, вказані господарсько-побутові будівлі й споруди є приналежністю головної речі (спірного домоволодіння), тому вказане нерухоме майно не увійшло до складу спадщини ОСОБА_4 та ОСОБА_2, то дані об'єкти не були поділені між співвласниками та не визначено, які саме об'єкти кому слід виділити, проте сторони не позбавленні права користування даними об'єктами, а тому суд правильно залишив у спільному користуванні господарські будівлі та споруди, а саме: житлову прибудову літ. Л1-1, прибудову ліг. а-1, літню кухню літ. Б-1, сараї літ. В, Г,душ літ. Е, погріб з шийкою літ. Ж, альтанка літ. 3.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог відповідача в частин закріплення за нею у постійне користування 1/2 частини земельної ділянки та закріплення за нею земельного сервітуту суд виходив з наступного.

Статтею 92 ЗК України передбачено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

У відповідності до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності та право користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Враховуючи зазначене, а також те, що відповідачем не надано доказів про те, що співвласники домоволодіння № 122 по вул. Юності у м.Дніпропетровск зверталися до органів місцевого самоврядування з заявами про надання їм спірної земельної ділянки у користування, чи оформлення на спірну земельну ділянку права власності за сторонами, суд прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги в цій частині позов задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд правильно вирішив питання судових витрат.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують.

Ухвалене по справі рішення суду є законним і обґрунтованим, тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст..ст.303, 307, 308 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М.Лисична

Судді О.П.Бараннік

ОСОБА_5