Справа № 477/2118/15-ц
Провадження № 2/477/940/15
У Х В А Л А

8 грудня 2015 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Козаченка Р.В., із секретарем Бітюковою С.В.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1 (не з'явилася), її представника ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3 (не з'явилася), її представника ОСОБА_4,

третьої особи ОСОБА_5 (не з'явилася),

третьої особи ОСОБА_6, його представника ОСОБА_7,

під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

В С Т А Н О В И В :

4 вересня 2015 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу, який був укладений 15 травня 2008 року між нею як продавцем та ОСОБА_3 щодо земельної ділянки, площею 0,25 га, та житлового будинку в с. Пересадівка, по вул. Рудницького, 5, Жовтневого району Миколаївської області.

8 грудня 2015 року на адресу суду надійшла заява від представника відповідачки про визнання позову та про необхідність в зв'язку з цим, згідно з положеннями ст. 174 ЦПК України, його задовольнити.

В судовому засіданні вона свою заяву підтримала та просила задовольнити.

Третя особа приватний нотаріус, до судового засідання не з'явилася.

Третя особа ОСОБА_6 та його представник заперечували проти задоволення цієї заяви, оскільки вважали, що задоволення позову без його розгляду по суті суперечить його інтересам, адже, виходячи з існуючого на даний час договору купівлі-продажу, який оспорює позивачка, будинок та земельна ділянка відносяться до їх спільного з відповідачкою ОСОБА_3 майна, набутого під час перебування у шлюбі.

Позивачка до судового засідання не з'явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином через представника, яка в судовому засіданні погодилася з необхідністю прийняття заяви представника відповідачки про визнання позову.

Суд, перевіривши заяву представника відповідачки, матеріали справи, заслухавши думку учасників розгляду, які з'явилися у судове засідання, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Позов ОСОБА_1 у цій справі заявлений про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 15 травня 2008 року, укладеного між нею як продавцем та ОСОБА_3, щодо будинку та земельної ділянки, з підстав допущення продавцем помилки, що визначено ст. 229 ЦК України.

Відповідно до положень цієї статті якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у Постановах у справах № 6-цс-20215 № 6-1124цс15, на які посилалася також представник відповідачки в своїй заяві про визнання позову, при вирішення питання про наявність та відсутність помилки при вивченні правочину суду необхідно встановити: вік позивача, стан його здоров'я і потребу в зв'язку з цим у догляді й сторонній допомозі, наявність іншого окремого житла, відсутність фактичної передачі майна за договором та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору, оплата ним комунальним послуг.

Тобто суд приходить до висновку, що без детального з'ясування обставин укладення оспорюваного договору і зазначених вище обставин неможливо зробити однозначний висновок про наявність помилки у позивачки при укладенні нею договору купівлі-продажу нерухомого майна.

До того ж, визнання відповідачкою позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним з підстав допущення продавцем помилки в справі за позовом останньої, в розумінні ст. 229 ЦК України, суд не може вважати однозначно вірним та допустимим і таким, що відповідає вимогам цього закону, оскільки згідно з позовними вимогами помилка допущена була саме позивачкою. Відповідачка не може однозначно визнати , що ОСОБА_1 була допущена помилка при укладенні договору купівлі-продажу, оскільки це стосується суб'єктної особистої волі останньої.

Крім того, третя особа ОСОБА_6 заперечує проти визнання позову відповідачкою та як наслідком його задоволення, оскільки вважає, що це майно будинок та земельна ділянка, були придбані його колишньою дружиною законно за договором купівлі-продажу і тому це майно входить до складу майна, набутого під час шлюбу, і підлягає поділу між ними.

Таким чином, з врахуванням викладеного, суд не може прийняти заяву представника відповідачки про визнання позову з тих підстав, що вона суперечить вимогам закону та порушує права інших осіб.

За такого, керуючись ст.ст. 174, 208-210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити в прийняття заяви представника відповідачки про про визнання позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Козаченко