Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22ц/778/4668/ 2015 р.
Є.У.№322/462/15 Головуючий у 1 інстанції:Гасанбеков С.С
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.

суддів: Подліянової Г.С.

Коваленко А.І.

при секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 08 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі. В позові зазначила, що 24.10.2008 між ОСОБА_5 - орендодавцем та ОСОБА_3 - орендарем було укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,39 га, що належала орендодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1. Договір оренди укладено сторонами на 49 років. 19.06.2013 орендодавець помер. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом спадкоємцем зазначеного в заповіті майна вказаної земельної ділянки є ОСОБА_4 Право власності на земельну ділянку за ОСОБА_4 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.05.2014. Зазначає, що отримавши у спадок земельну ділянки, вона успадкував права та обов'язки спадкодавця ОСОБА_5 за договорами оренди. Орендар не виконує обов'язку по внесенню орендної плати з моменту укладення між сторонами договору оренди, а заборгованість за 7 років, згідно з наведеним у позовній заяві розрахунком, складає 15 988,00 грн.

На адресу орендаря з боку орендодавця неодноразово направлялися рекомендовані листи з пропозицією про припинення орендних правовідносин та про добровільне повернення земельної ділянки орендодавцю, проте орендар на такі пропозиції відповіді не надав. Посилаючись на ч. 1 ст. 32, ст. 34 Закону України "Про оренду землі", ст. ст. 526, 530 ЦК України , просить розірвати договір оренди земельної ділянки, оскільки відповідач добровільно це зробити відмовляється, повернути земельну ділянку площею 6,3900 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована за адресою: Запорізька область, Новомиколаївський район, с Софіївка ОСОБА_4 шляхом підписання акту прийому-передачі; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість по орендній платі в розмірі 15 988,00 грн. за 2008 - 2015 роки.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 08 червня 2015 року позов задоволено частково.

Розірвано договір оренди земельної ділянки від 24 жовтня 2008 року, укладений між ОСОБА_5, та ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_4, заборгованість по орендній платі в розмірі 14 846,00 грн. за шість років та шість місяців , суму судового збору в розмірі 469,81 грн.. В задоволенні решти позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині задоволених вимог, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є : неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 6.3900 га , строком на 49 років, який був зареєстрований ЗРФ Центр ДЗК 22 грудня 2008 року, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис відповідно 22 грудня 2008 року за № 4, а 24 жовтня 2008 року посвідчено приватним нотаріусом Новомиколаївського району Запорізької області ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за № 2263. ( а.с. 5-6).

Згідно п. 36 названого договору, сторони погодили, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов"язків, передбачених договором, та унаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, передбачених законом.

П.37 договорів встановлено, що розірвання договору оренди в односторонньому порядку не допускається.

Умовами п.38 договору передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер.

Після його смерті право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 6, 3900 га, що була передана ОСОБА_3 в оренду, було зареєстровано за ОСОБА_4 07.05.2014 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.05.2014 року ( а.с. 9-10).

В обґрунтування позовних вимог про розірвання договору оренди ОСОБА_4 посилаєся на систематичне невиконання відповідачем обов"язків щодо сплати спадкодавцю ОСОБА_5 та їй орендної плати за 2008 - 2014 роки.

Ухвалюючи рішення в частині задоволення позовних вимог щодо розірвання договору оренди та стягнення заборгованості по орендній платі за період з 24.10.2008 року по 28.04.2015 року (день звернення до суду), тобто за шість років та шість місяців, суд дійшов висновку, що відповідач не виконувала своїх обов"язків з внесення орендної плати за договором оренди від 24.10.2008 року з моменту його укладення, тому є правові підстави для його розірвання та стягнення заборгованості по орендній платі.

Зазначений висновок суду не можна визнати правильним, оскільки він не узгоджується з фактичними обставинами справи та вимогами норм матеріального права.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як визначено ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов"язковим для виконання сторонами.

Частиною 4 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Зазначене положення повністю відтворене в умовах п.38 договору оренди від 24 жовтня 2008 року, що був укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, тому посилання позивача на те, що після смерті первісного орендодавця він став власником орендованої ділянки, не є передбаченою Законом "Про оренду землі" або умовами вказаного договору підставою для його розірвання.

Згідно з ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов"язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов"язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов"язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України і іншими законами України.

Згідно до п."д" ч.1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

За умовами п.п.9,11 договору оренди від 24.10.2008 року орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3% від базової нормативної оцінки земельної ділянки і становить 2284 грн. 00 коп. шляхом видачі готівки орендодавцю, або перерахування на рахунок вказаний ним з 01 жовтня по 25 грудня поточного року .

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 . 05 2014 року право власності на земельну ділянку за ОСОБА_4 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.05.2014 року.

Виходячи з положень ст.ст. 1216, 1218,1225 ЦК України, ст. 14 ЦПК України, отже тільки з цього часу у позивача виникло право вимоги до ОСОБА_3 щодо отримання орендної плати за користування зазначеною ділянкою, а за таких обставин підстав для розірвання договору оренди у зв"язку з систематичною несплатою відповідачем орендної плати новому власнику, зокрема, у 2008, 2009, 2010, 2011 2012, 2013 роках, та стягнення орендної плати за ці роки, немає.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Договір оренди не передбачає обов"язків з боку орендаря з"ясвувати у разі смерті орендодавця склад його спадкоємців, їхнє місце знаходження.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивачка після набуття 07.05.2014 року права власності на землю повідомила орендарю згідно п. 9 договору реквізити банківського рахунку для проведення з нею розрахунків за договором оренди. Так само як і відсутні у справі докази того, що відповідач, як нова власниця землі надала орендарю документи на підтвердження того, що вона є в повному обсязі правонаступницею щодо спірно земельної ділянки.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців).

Після смерті ОСОБА_5 його права власності на землю та права за договором оренди в порядку спадкування за заповітом перейшли до ОСОБА_4, тобто відбулась заміна сторони у зобов"язанні, а саме кредитора.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦКК України , кредитор у зобов"язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено право боржника не виконувати свого обов"язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов"язанні.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що позивачка надала відповідачу документи на підтвердження переходу до неї прав кредитора по договору оренди від 28.10.2008 року.

Згідно змісту позовної заяви вбачається, що таких документів позивач відповідачеві не надавала. В позові зазначено, що ОСОБА_4 начебто надсилала на адресу ОСОБА_3 лише заяву-пропозицію про передачу земельної ділянки, але цей документ навіть не підписаний ОСОБА_4 ( а.с. 12-13), тому не є належним доказом у справі, крім цього, зі змісту цієї заяви вбачається, що ОСОБА_4 лише вимагає передати їй земельну ділянку, оскільки вона сама бажає її обробляти.

Отже, доказів порушення зобов"язань щодо не виплати позивачу орендної плати за 2014 рік з боку відповідача відсутні.

Виходячи з наведеного, судова колегія приходить до висновку, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі ст. 309 ЦПК України, рішення районного суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_4 скасовує та ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В решті рішення слід залишити без змін.

Аргументи апеляційної скарги є виправданими.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 08 червня 2015 року у цій справі в частині задоволених позовних вимог скасувати. В цій частині ухвалити нове рішення наступного змісту. В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди земельної ділянки від 24 жовтня 2008 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість по орендній платі в розмірі 14 846,00 грн. ., суму судового збору в розмірі 469,81 грн. скасувати. В цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В решті рішення слід залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: