Справа № 643/8733/14-ц
Номер провадження 6/643/386/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2015 року Московський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

при секретарі Бахметьєвій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 про встановлення порядку і способу виконання судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, діючої у власних інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Служба у справах дітей Московського району м. Харкова, Московський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про виселення та зняття з реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

30.11.2015 року старший державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 звернувся із заявою, в якій просить встановити порядок та спосіб виконання рішення суду прийнятого в цивільній справі №643/8733/14 про виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1.

Подання обґрунтовано тим, що на примусовому виконанні у Московському відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа виданого 18.05.2015року Московським районним судом м.Харкова в цивільній справі №643/8733/14 про виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1. Під час примусового виконання рішення суду державним виконавцем з Московського РВ у м.Харкові ГУДМС України в Харківській області отримано інформацію, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_5, 09.11.1987р.н. та її неповнолітня донька ОСОБА_6, 18.06.2008р.н. Таким чином встановлено, що боржник ОСОБА_5 мешкає разом з неповнолітньою дитиною ОСОБА_5, а в рішенні суду та у виконавчому документі про примусове виселення зазначені лише ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Враховуючи той факт, що малолітня дитина не може знаходитися без піклування батьків, а в даному конкретному випадку виселенню підлягає мати малолітньої дитини, та у разі виконання рішення малолітня дитина залишиться без піклування матері, у квартирі зі сторонніми особами, що може порушити права та свободи малолітньої дитини.

Стягувач ОСОБА_2 в судовому засіданні просила виселити з квартири ОСОБА_5 та її дитину.

Інші учасники судового процесу, в судове засідання не зявилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином.

Суд, заслухавши ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 06.08.2014 року було частково задоволено позов ОСОБА_2, діючої у власних інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Служба у справах дітей Московського району м. Харкова, Московський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про виселення та зняття з реєстрації, а саме відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 виселено з квартири АДРЕСА_3. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21.04.2015року заочне рішення першої інстанції залишено без змін.

18.05.2015 року до Московського відділу ДВС Харківського міського управління юстиції надійшла заява про примусове виконання виконавчого листа №643/8733/14-ц про виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_3. 22.05.2015 р. було відкрито виконавче провадження та відповідачці ОСОБА_5 було надано час на добровільне виконання рішення суду, в термін до 06.06.2015року добровільно виселитись з зайнятої квартири.

Під час примусового виконання рішення суду державним виконавцем з Московського РВ у м.Харкові ГУДМС України в Харківській області отримано інформацію, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_5, 09.11.1987р.н. та її неповнолітня донька ОСОБА_6, 18.06.2008р.н.

Згідно ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Згідно ст.17 цього ж закону державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 3) судові накази; 4) виконавчі написи нотаріусів; 5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу; 8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; 9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Заходами примусового виконання є 1) звернення стягнення на майно боржника; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні.

Згідно із ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа. Згідно ст.19 цього ж Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, та вчиняти всіх необхідних виконавчих дій.

Згідно зі ст.373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно положень ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. У відповідності до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, рішенням суду не вирішувалось питання виселення неповнолітньої дитини ОСОБА_6, 18.06.2008р.н., таким чином вирішивши позитивно подану заяву, суд вийде за межі позовних вимог, про які зазначено в позові та в заочному рішенні Московського районного суду м.Харкова від 06.08.2014 року, тобто в даному випадку заявник фактично пропонує не заміну способу виконання, а зміну резолютивної частини заочного рішення.

Виходячи із наведеного вище, зважаючи на відсутність підстав для встановлення способу і порядку виконання рішення, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі наведеного, та керуючись ст.2, 3, 11, 16, 17, 19 Закону України «Про виконавче провадження», ст.373 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 про встановлення порядку і способу виконання судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, діючої у власних інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Служба у справах дітей Московського району м. Харкова, Московський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про виселення та зняття з реєстрації - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення або протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя - Т.М. Довготько