Справа № 297/1869/15-ц
10 грудня 2015 року м. Берегово
Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого Ільтьо І. І.,
при секретарі Куні О. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,
30.10.2015 року відповідачем ОСОБА_1 через канцелярію суду поданого заперечення, згідно якого він просив суд у позові ПАТ КБ «Приват Банк» відмовити, з підстав пропуску позивачем строків позовної давності.
У судове засідання представник позивача не зявився, про день, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, однак згідно заяви просить розглянути справу без його участі, позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений, відповідно до ст. 76 ЦПК України, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання.
Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, надавши правову оцінку запереченню відповідача проти позовних вимог, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав.
Відповідно до ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банків з клієнтами регулюються діючим законодавством та угодами укладеними між ними. В ч.2 ст.1069 ЦК України, передбачено, що права та обовязки сторін повязані з кредитуванням рахунку регулюються положеннями про позику та кредит.
Згідно із ст.ст.1054, 1055 цього ж Кодексу, договір кредиту укладається у письмовій формі, за умовами якого кредитодавець (банк або інші фінансова установа) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожному гарантується право на захист прав та охоронюваних законом інтересів судом, суд може захистити порушене право у спосіб передбачений договором або законом.
За змістом ст.256 ЦК України, позовна давність це строк у межах якого особа може звернутись за захистом свого порушеного права до суду. За змістом ст.ст.260, 261 ЦК України, початок перебігу позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими в ст.ст. 253-255 цього ж Кодексу.
Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ч.4 ст.267 ЦК України.
Зважаючи на вказані законодавчі положення та аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що є всі підстави для застосування до позову строків позовної давності, оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач дізнався, чи повинен був дізнатися, що його право порушено та про особу, яка це право порушила 28 липня 2009 року (в день закінчення строку кредитного договору), і перебіг позовної давності розпочався 28 липня 2009 року. Відповідно, загальний строк позовної давності у три роки визначений в ст.257 ЦК України, за предметом цього позову сплив 29 липня 2012 року.
Судом встановлено, що з позовом позивач звернувся 05.08.2015 року, в своїй позовній заяві не ставив питання про поновлення пропущеного строку позовної давності, поважних причин пропуску строку не зазначив, обставин, які зупиняли або переривали строк позовної давності, передбачені ст.ст. 263, 264 ЦК України судом також не встановлено.
Судом також приймається до уваги і правова позиціяп. 31 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року, "Про практику застосуваннями судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", враховуючи положення пункту 7 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування, кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.
За наведених обставин, судом, при розгляді справи по суті заявлених позовних вимог, достовірно встановлено, що строк позовної давності за позовними вимогами ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 сплив, що є підставою для відмови у позові.
З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 57, 58, 60, 197 ч.2, 209, 212-215, 218, 224-226, 232 ЦПК України, ст.257, п.1. ч.2. ст.258, ч.1 ст.261, ст.266, ч.4 ст.267 ЦК України, п.31 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за №5 від 30.03.2012р., суд,
У позові Публічного акціонерного товариства КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором - відмовити у звязку з спливом строку позовної давності.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте Берегівським районним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя ОСОБА_2.