Справа № 180/3296/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2015 р.

Суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області Тананайська Ю.А., перевіривши позовну заяву прокурора м.Марганця ОСОБА_1 в інтересах держави в особі Комунального закладу «Дніпропетровська обласні клінічна лікарня ім..ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про стягнення коштів

В С Т А Н О В И Л А:

Прокурор м.Марганця ОСОБА_1 (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Комунального закладу «Дніпропетровська обласні клінічна лікарня ім..ОСОБА_2» (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Перевіривши позовну заяву прокурора з доданими до неї матеріалами, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 та ч. 7 ст. 119 ЦПК України, позовна заява подається в письмовій формі. У разі пред'явлення позову особами, які діють на захист прав, свобод та інтересів іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Як визначено у ч. 2 ст. 45 ЦПК України, з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру". Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді має наслідком застосування положень, передбачених статтею 121 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 та ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади , орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб'єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Отже, при звернені до суду з даним позовом прокурор повинен був обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва та надати докази на підтвердження того, що він попередньо, до звернення до суду, повідомляв про це КЗ «Дніпропетровська обласні клінічна лікарня ім.. ОСОБА_2» .

Проте, прокурор при звернені з даним позовом до суду зазначені документи не надав, підстави звернення не обґрунтував. Відтак, позовна заява прокурора не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли, зокрема, заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Оскільки прокурор, який подав позовну заяву, не має повноважень на ведення справи, позовну заяву слід повернути заявнику.

При цьому, суд роз'яснює, що згідно ч. 5 ст. 121 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 3 ст. 121, ст.ст. 210, 293 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву прокурора м.Марганця ОСОБА_1 в інтересах держави в особі Комунального закладу «Дніпропетровська обласні клінічна лікарня ім..ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про стягнення коштів - вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз'яснити заявнику право повторно звернутись із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_4