Справа № 203/6502/15-ц
Провадження № 2/204/3256/15
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

18 грудня 2015 року м.Дніпропетровськ

Суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Тітова І.В., дослідивши матеріали позовної заяви у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська, судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Маймура Фелікса Федоровича про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

16 грудня 2015 року до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від апеляційного суду Дніпропетровської області надійшли вищезазначені матеріали позовної заяви.

У позовних вимогах позивач просить визнати порушення розуміння закону суддею Маймуром Ф.Ф., визнати ознаки нацизму при здійсненні правосуддя суддею Маймуром Ф.Ф. та Кіровським районним судом м.Дніпропетровська, визнати ознаки психічного розладу стану здоров'я судді Маймура Ф.Ф.

Зі змісту позовних вимог випливає, що ОСОБА_1 фактично оскаржує дії судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_2 під час здійснення ним правосуддя, які, на думку позивача, не відповідають законам України.

Статтями 126, 129 Конституції України встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється і що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом Згідно із зазначеними положеннями Конституції України судові рішення і відповідно дії або бездіяльність судів (суддів) з питань здійснення правосуддя (пов'язаних із підготовкою й розглядом справ у судових інстанціях) можуть оскаржуватись у визначеному порядку до суду вищої інстанції, а не в інший суд першої інстанції. Останнє порушувало б принцип незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Суд є органом, який розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових і службових осіб, а його рішення (дії, бездіяльність) оскаржуються лише в порядку, визначеному ст.129 Конституції України і законодавством про судочинство.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Таким чином, суддя виступає, як посадова особа, уповноважена на виконання функції держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися з позовом.

Отже, суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем у цивільній справі. Винятками є лише випадки, коли суд (суддя) виступає не як орган (особа), що здійснює правосуддя, а як будь-яка інша установа (особа). Заяви, скарги, спрямовані на дії судді при здійсненні правосуддя, не підлягають розгляду в суді першої інстанції, оскільки відповідно до закону є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя, а саме шляхом оскарження судового рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених процесуальним законодавством. Питання притягнення судді до відповідальності врегульовано Законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про вищу раду юстиції".

Таким чином, чинне законодавство дає можливість громадянину повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення та дій судді під час здійснення правосуддя.

Пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України за №8 від 13.06.2007 року "Про незалежність судової влади" роз'яснює, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Аналогічної позиції дотримується і Констультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку №11 (2008) до уваги Комітету ОСОБА_3 Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Виходячи із вищевикладеного, у відкритті провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.122, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України

п о с т а н о в и л а:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська, судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Маймура Фелікса Федоровича про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

Роз'яснити позивачу, що відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.В. Тітова