У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., НагорнякаВ.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «ХДІ страхування» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ТОВ «Алвона», Другий відділ державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції м. Одеси, про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Одеської області від 8 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство «ХДІ страхування» (далі - ПАТ «ХДІ страхування») звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 721 тис. грн. заборгованості, яка утворилася внаслідок невиконання відповідачами зобов'язань за договором про надання поворотної (строкової)безвідсоткової фінансової допомоги від 13 вересня 2013 року та договором про розірвання від 26 листопада 2013 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2015 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «ХДІ страхування» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 8 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про задоволення позову ПАТ «ХДІ страхування». Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «ХДІ страхування» в рахунок погашення заборгованості 721 тис. грн. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення ухвалене судом апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до апеляційного суду.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним своїх зобов'язань і відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржуване у справі судове рішення, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшов обґрунтованого висновку про те, що зобов'язання щодо повернення фінансової допомоги не припинилося, поручителі несуть солідарну відповідальність перед позикодавцем за невиконання боржником своїх зобов'язань за договором, оскільки поручителями спільно та разом укладено договір поруки від 13 вересня 2013 року та додаткова угода від 26 листопада 2013 року до договору поруки від 13 вересня 2013 року. Разом із цим наведені в касаційній скарзі доводи заявника про те, що жодних доказів, які б давали підстави вважати, що договір поруки від 13 вересня 2013 року, укладався не для забезпечення виконання договору № 208/13-Ю-83, а для забезпечення іншого правочину між сторонами немає, не відповідає встановленим у справі обставинам та доказам, яким суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. ст. 60, 212, 303, 316 ЦПК України, надав належну оцінку.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи заявника не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, відхилити, рішення апеляційного суду Одеської області від 8 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.О. Леванчук

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана