Справа № 183/6615/15
№ 2/183/3557/15
07 грудня 2015 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
судді Юрєвої Т.І.,
секретаря Гончарової С.Є.,
розглянувши у судовому засіданні у м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
Позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя і неможливістю збереження сім'ї.В обґрунтуванні свого позову вона зазначила, що з 28 травня 2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони не мають дітей. Вони припинили шлюбні відносини з 12 червня 2015 року, мешкають окремо за різними адресами, не ведуть спільне господарство. За час окремого проживання вона дійшла до висновку, що примирення між ними та подальше подружнє життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить її інтересам. Спірних питань у них не має. Посилаючись на наведені обставини, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем.
В судовому засіданні позивачка підтримала свій позов, суду пояснила, що вона з 16.03.2013 року по 17.04.2015 року знаходилась у шлюбі з ОСОБА_3 Під час шлюбу з ним вона завагітніла і на момент розірвання шлюбу з ОСОБА_3 вона перебувала на 4-му тижні вагітності. 28 травня 2015 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, перебивачі вже на 2-му місяці вагітності від іншої особи (ОСОБА_3В.). Відповідач про це знав і погодився на реєстрацію шлюбу. Але після реєстрації шлюбу відповідач пиячив, вів аморальний спосіб життя, їй зраджував. У червні 2015 року відповідач покинув її, залишив без грошей. Він викрав золоті прикраси у її матері та бабусі, та зник в невідомому напрямку. За цій злочин порушено кримінальне провадження. Не зважаючи на рішення суду про стягнення з відповідача аліментів на період її вагітності, він ніякої допомоги їй не надає, по телефону він їй погрожував розправою, тому вона його боїться. Вона наполягає на задоволенні її позову про розірвання шлюбу, тому що примирення між ними та подальше подружнє життя неможливо, а збереження шлюбу суперечить її інтересам.
Відповідач в судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлений належним чином, заяви про відкладення справи суду не надав.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з наступних підстав.
Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК Україна, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з 12 червня 2015 року, не проживають однією сім'єю, проживають окремо за різними адресами, та не ведуть сумісне господарство, вони не мають наміру зберегти сім'ю.

Згідно п.10 роз'яснень ППВС України №11, від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Подружжя ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 28 травня 2015 року у відділі Державнорї реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського МРУЮ у Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження від 28.05.2015 року зроблено актовий запис № 143.

Подружжя дітей не мають.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка вагітна, згідно довідки медичного закладу від 17.11.2015 року ОСОБА_1 вагітна, строком 34 тижня.

Відповідно до ст. 110 ч.1 ч.2,3 СК України, позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини.

Суд враховує норму ч.2 ст. 110 Сімейного кодексу України, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений протягом вагітності дружини, коли один з подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо одного з подружжя.

З матеріалів справи вбачається, що 05.09.2015 року до ЖЄО Новомосковського МВ ГУМВС за № 11725 зареєстрована заява ОСОБА_4 ( матір позивачки) про те, що ОСОБА_2 викрав золоти вироби. 10.09.2015 року відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст. 185 КК України.

Згідно висновку ст. ДІМ Новомосковського МВ ГУ МВС ОСОБА_5 вбачається, що 27.10.2015 року до Новомосковського МВ ГУ МВС в Дніпропетровської області звернулась ОСОБА_1 за фактом погроз фізичною розправою по телефону з боку ОСОБА_2

Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства.

В судовому засіданні встановлено, що встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, обставини, що мають істотне значення, зазначені позивачкою і підтверджені матеріалами справи, тому суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані позивачкою в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання подружжя продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя ОСОБА_1 і ОСОБА_2, та збереження їх сім'ї є неможливе, та суперечить їх інтересам.

Позивачка просить відновити їй дівоче прізвище ОСОБА_6.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України ст. ст. 10, 60, 213, 215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, зареєстрований 28 травня 2015 року, зареєстрований у відділі Державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського МРУЮ у Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження від 28.05.2015 року зроблено актовий запис № 143.

Прізвище ОСОБА_1 змінити на дівоче ОСОБА_6.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при оголошенні рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Т.І. Юрєва