Справа № 161/9208/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Подзіров А.О.
Провадження № 22-ц/773/1770/15 Категорія: 56 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

з участю секретаря Губарик К. А.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України звернувся в суд із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_1 працював завідувачем складу житлово-експлуатаційного відділу забезпечення ОСОБА_2 прикордонного загону і був матеріально відповідальною особою. Згідно наказу начальника ОСОБА_2 прикордонного загону № 569-аг від 02.06.2014 року було проведено інвентаризацію матеріальних цінностей, які знаходились на відповідальному зберіганні завідуючого складу ЖЕВ ОСОБА_1, та встановлено недостачу матеріальних цінностей на загальну суму 620грн. 85коп.

Після чого начальником ОСОБА_2 прикордонного загону був виданий наказ № 618-аг від 13.06.2014 року про притягнення відповідача ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності на суму 620 грн. 85 коп. В цей же день відповідач звільнився з роботи за власним бажанням.

Оскільки заподіяна шкода залишилась невідшкодованою то позивач просив стягнути в його користь з відповідача 620 грн. 85 коп. та відшкодувати йому понесені судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 прикордонний загін просить його скасувати як незаконне, прийняте судом з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У письмовому запереченні на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 прикордонним загоном пропущено річний строк звернення до суду з позовом про стягнення з працівника шкоди, заподіяної установі під час виконання трудових обовязків.

Такий висновок суду є правильним.

Встановлено, що 10 травня 2012 року наказом начальника ОСОБА_2 прикордонного загону Північного регіонального управління Прикордонної служби України № 148 - ОС відповідач ОСОБА_1 був переведений на посаду завідувача складу житлово-експлуатаційного відділення відділу забезпечення (а. с. 6 ).

02 квітня 2013 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір про повну матеріальну відповідальність (а.с. 7 9 )

2 червня 2014 року, на підставі наказу начальника ОСОБА_2 прикордонного загону № 569-аг «Про приймання здавання матеріальних цінностей на складі житлово-експлуатаційного відділення», в період з 3 червня по 12 червня 2014 року, була проведена інвентаризація матеріальних цінностей ввірених завідувачу складу ОСОБА_1 Під час проведення перевірки інвентаризаційною комісією встановлено недостачу матеріальних цінностей у завідувача складу ЖЕВ відділу забезпечення частини ОСОБА_1 на загальну суму 620 грн. 85 коп., про що 12.06.2014 року було складено відповідний протокол (а. с. 10-14).

13 червня 2014 року начальником ОСОБА_2 прикордонного загону видано наказ яким відповідача притягнуто до повної матеріальної відповідальності за недостачу матеріальних цінностей (а. с. 15-16).

Крім того встановлено, що 13 червня 2014 року позивач на підставі ст. 38 КЗпП України звільнив ОСОБА_1 з роботи з 16 червня 2014 року за власним бажанням з виплатою йому грошової премії та компенсації за час невикористаної відпустки (а. с. 16).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 134, ч. ч. 1-3 ст. 136 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника.

Розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством.

У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 233 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк у один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Як розяснив Пленуму Верховного Суду України в п. 20 постанови № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений ст. 233 КЗпП річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд із позовом про її відшкодування.

Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку.

Наведені обставини та правові норми свідчать про те, що виявивши під час інвентаризації факт заподіяння шкоди установі працівником відповідачем ОСОБА_1 та склавши про це відповідний протокол інвентаризаційної комісії від 12 червня 2014 року, позивач ОСОБА_2 прикордонний загін з позовом до суду звернувся лише 15 червня 2015 року, тобто з пропуском річного строку звернення до суду з таким позовом.

Отже, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем порушено строк звернення до суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заподіяної матеріальної шкоди.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а наведені у скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України відхилити, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді