Провадження №2/461/127/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Мисько Х.М.

при секретарі Коружинець Н.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, з участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку нерухомості», про визнання незаконним та скасування Рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 30 травня 2008 року №534 «Про проектування та будівництво ТзОВ «Центр розвитку нерухомості» готельно-адміністративного комплексу з підземною автостоянкою на пл. Міцкевича, 9», -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 30 травня 2008 року № 534 «Про проектування та будівництво ТзОВ «Центр розвитку нерухомості» готельно-адміністративного комплексу з підземною автостоянкою па пл. Міцкевича, 9».

В обґрунтування позову покликається на те, що він є власником нерухомого майна - приміщень та фундаментів окремої будівлі - пам'ятки історії та культури підприємства громадської організації «Львівський художньо-виробничий комбінат» Львівської обласної організації Національної спілки художників України, що знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 9 на підставі укладеного 03 червня 2011 року Договору купівлі-продажу із Національною спілкою художників України. В звязку із розглядом цивільної справи № 1304/9500/12 за позовом ТзОВ «Центр розвитку нерухомості» до Національної спілки художників України, ОСОБА_4, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу приміщення та фундаменту окремої будівлі - пам'ятки історії та культури підприємства громадської організації «Львівський художньо-виробничий комбінат» Львівської обласної організації Національної спілки художників України за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 9 № 1423, укладеного між Національною спілкою художників України (продавець) та ОСОБА_4 03 червня 2011 року та визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності, ОСОБА_4 на приміщення та фундамент окремої будівлі - пам'ятки історії та культури підприємства громадської організації «Львівський художньо-виробничий комбінат» Львівської обласної організації Національної спілки художників України за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 9 йому стало відомо про наявність рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 30 травня 2008 року № 534 «Про проектування та будівництво ТзОВ «Центр розвитку нерухомості» готельно-адміністративного комплексу з підземною автостоянкою па пл. Міцкевича, 9». Зазначає, що за вказаною адресою знаходиться нерухоме майно, що належало Національній спілці художників України, а на даний час ОСОБА_4, що унеможливлює будівництво третіми особами без згоди власника нерухомого майна. Також у позовній заяві позивач вказує на порушення відповідачем норм чинного законодавства при винесенні оскаржуваного рішення, які, на його думку, полягали в порушенні норм Закону України «Про охорону культурної спадщини», Закону України «Про місцеве самоврядування», Закону України «Про планування та забудову територій».

В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві, просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях. Просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник третьої особи на стороні відповідача в судовому засіданні позов заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях. Просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що Виконавчим комітетом Львівської міської ради 30 травня 2008 року прийнято рішення № 534 «Про проектування та будівництво ТзОВ «Центр розвитку нерухомості» готельно-адміністративного комплексу з підземною автостоянкою на пл. Міцкевича, 9», згідно якого ТзОВ «Центр розвитку нерухомості» дозволено проектування готельно-адміністративного комплексу з підземною автостоянкою на пл. Міцкевича, 9 у м. Львові. Також зазначеним рішенням зобовязано ТзОВ «Центр розвитку нерухомості» провести міжнародний архітектурний конкурс на проектування готельно-адміністративного комплексу з підземною автостоянкою на пл. Міцкевича, 9 у порядку, встановленому чинним законодавством; повідомити повідомити Комітет світової спадщини ЮНЕСКО про проектування готельно-адміністративного комплексу з підземною автостоянкою та отримати їх рекомендації; у встановленому порядку отримати у департаменті містобудування вихідні дані на проектування готельно-адміністративного комплексу з підземною автостоянкою; розробити разом з переможцем міжнародного архітектурного конкурсу у ліцензованій проектній організації робочий проект і погодити його з Державною службою з питань національної культурної спадщини та з департаментом містобудування; укласти договір на будівництво відповідно до вимог ухвали міської ради від 03 квітня 2008 року № 1697 «Про порядок залучення коштів інвесторів (замовників, забудовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова»; отримати в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області дозвіл на виконання будівельних робіт; після завершення будівництва готельно-адміністративного комплексу з підземною автостоянкою та виконання робіт з благоустрою здійснити виконавче знімання території, матеріали зйомки передати у департамент містобудування; оформити у встановленому порядку у департаменті містобудування документи для прийняття обєкта в експлуатацію.

Як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ «Центр розвитку нерухомості» є власником земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 9, що підтверджується Державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯА № 422460 від 04 квітня 2005 року, виданого на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за №1184. Згідно умов договору купівлі-продажу, дану земельну ділянку ТзОВ «Центр розвитку нерухомості» придбало вільною від забудови.

Оскаржуваним рішенням Товариству з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку нерухомості» дозволено проектування готельно-адміністративного комплексу з підземною автостоянкою на пл. Міцкевича, 9 за умов виконання зазначених у рішенні вимог виконавчого комітету Львівської міської ради № 534 від 30 травня 2008 року.

Суд не приймає до уваги покликання позивача на те, що ТзОВ «Центр розвитку нерухомості» не зверталося за отриманням згоди на проектування та будівництво готельно-адміністративного комплексу до власника памятки архітектури Національної спілки художників України. ТзОВ «Центр розвитку нерухомості», чим не порушено п. 26 Порядку надання архітектурно-планувального завдання та технічних умов щодо інженерного забезпечення об'єкта архітектури і визначення розміру плати за їх видачу затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1999 року № 2328 у звязку з тим, що ТзОВ «Центр розвитку нерухомості» є власником земельної ділянки у м. Львові на пл. Міцкевича, 9 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 422460 від 04 квітня 2005 року.

Крім того судом встановлено, що на підставі наказу Фонду державного майна України від 24 лютого 2004 року за № 338 Національною спілкою художників України 26 лютого 2004 року отримано свідоцтво П-693 про право власності на Львівський художньо-виробничий комбінат Художнього фонду УРСР /приміщення та фундамент окремої будівлі памятки історії та культури підприємства громадської організації «Львівський художньо-виробничий комбінат» Львівської обласної організації Національної спілки художників України/, який розташований у м. Львів, пл. Міцкевича, 9.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 24 липня 2008 року у справі № 3/215, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2008 року та постановою Вищого господарського суду від 24 лютого 2009 року, позов ТзОВ «Центр розвитку нерухомості» до Фонду державного майна України за участю третіх осіб - Національної спілки художників України, Львівської міської ради, Обласного підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, Львівської обласної організації Національної спілки художників України, Державної служби охорони культурної спадщини при Міністерстві культури і туризму України задоволено повністю, визнано недійсним наказ Фонду державного майна України № 338 від 24 лютого 2004 року «Щодо передачі Львівського художньо-виробничого комбінату Художнього фонду УРСР у власність Національної спілки художників України».

30 квітня 2009 року ухвалою Верховного суду України відмовлено Національній спілці художників України у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 24 лютого 2009 року у справі № 3/215. 03 вересня 2009 року Верховним судом України відмовлено у порушенні касаційного провадження за касаційним поданням Генерального прокурора України на постанову Вищого господарського суду України від 24 лютого 2009 року у справі № 3/215.

Визнання недійсним Наказу №338 від 24 лютого 2004 року у справі № 3/215 Господарським судом м. Києва обґрунтовано встановленими за результатами дослідження наданих сторонами документальних доказів, фактичними обставинами, зокрема про те, що Фонд державного майна України зазначеним Наказом №338 передав у власність Національній спілці художників України нерухоме майно площею 1007 кв.м за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 9 якого станом на 26 лютого 2004 року фактично не існувало. Фактична відсутність обєкту нерухомості була підтверджена, зокрема, листом Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки №13/09 від 08 січня 2003 року, складеного за результатами обстеження будинку №9 на пл. Міцкевича у м. Львові під час якого встановлено, що будинок повністю зруйновано, залишився тільки фундамент та стіни підвальних приміщень. В звязку з цим, судами зазначено, що у звязку із відсутністю предмету матеріального світу приміщення підвалу площею 1007 кв.м у будинку на пл. Міцкевича,9 у м. Львові, не можлива була його передача у власність відповідно до Наказу №338, а, відтак, оскільки фундамент знесеного будинку на пл. Міцкевича,9 у м. Львові не може бути нерухомим майном, то і у НСХУ не могло виникнути право власності відповідно до Закону України «Про професійних творчих працівників та творчі спілки», постанови Кабінету Міністрів України №1058 від 10 липня 1998 року «Про передачу нерухомого майна творчим спілкам». Крім того, судом зазначено, що з 26 червня 1996 року будинок на пл. Міцкевича, 9 у м. Львові не належав Львівському художньо-виробничому комбінату Спілки художників України, а тому його не може бути зареєстровано за Національною спілкою художників та передано їй у власність.

Таким чином рішеннями судів, що набрали законної сили, було встановлено, що станом на дату укладення договору купівлі-продажу від 03 червня 2011 року, на який посилається позивач в обґрунтування свого права власності, у продавця (Національної спілки художників України), були відсутні будь-які правовстановлюючі документи щодо обєкта нерухомого майна за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 9.

Також судом встановлено, що укладений між ОСОБА_4 та Національною спілкою художників України договір купівлі-продажу від 03 червня 2011 року № 1423 був оскаржений ТзОВ «Центр розвитку нерухомості» в судовому порядку. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10 квітня 2013 року, описку у якому виправлено ухвалами цього суду від 03 червня 2013 року та 06 червня 2013 року, позов задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу приміщення та фундаменту окремої будівлі - пам'ятки історії та культури підприємства громадської організації «Львівський художньо-виробничий комбінат» Львівської обласної організації Національної спілки художників України по площі Міцкевича, 9 у м. Львові, укладений 03 червня 2011 року між Національною спілкою художників України та ОСОБА_4, визнано недійсною і скасовано державну реєстрацію права власності останнього на зазначену будівлю. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 17 вересня 2013 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 квітня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2013 року рішення апеляційного суду Львівської області від 17 вересня 2013 року скасовано із залишенням в силі рішення суду першої інстанції. Окремою ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2013 року доведено до відома Генеральної прокуратури України, Фонду державного майна України, Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції у Львівській області, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та Експертної оцінки» про зазначені порушення чинного законодавства, допущенні при укладенні договору купівлі-продажу від 06 червня 2011 року ОСОБА_4, НСХУ, БТІ та приватним нотаріусом ОСОБА_5 Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.03.2014 року ОСОБА_4 відмовлено у допуску до провадження Верховного Суду України даної справи. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.03.2014 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 квітня 2013 року за нововиявленими обставинами. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2014 року ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11 березня 2014 року залишено без змін.

Із зазначено вбачається, що у позивача відсутні будь-які правовстановлюючі документи на будь-які обєкти нерухомого майна, що могли б знаходитись за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 9 і могли б підтверджувати його право власності, за захистом якого він міг би звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові та порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

У відповідності до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, але лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Таким чином, враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено підставність та обґрунтованість своїх позовних вимог, а відтак, у задоволенні позову ОСОБА_4 слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 21, 393 ЦК України суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а у разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий суддя Мисько Х.М.