РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Мазурок О.В.

при секретарі Гудловській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, вказавши, що вона відповідно договору дарування від 21.10.2014 року, являється власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідачі не живуть у квартирі більше 12 років, однак продовжують бути зареєстрованими, добровільно зніматися з реєстрації не бажають, вона вимушена особисто утримувати житлове приміщення, сплачувати комунальні послуги, робити капітальні та поточні ремонти в квартирі.

Факт відсутності відповідачів, те що вони ку квартирі, що є її приватною власністю, не проживають, особисті речі відсутні, спільне господарство з мешканцями цієї квартири не ведуть, вказане можуть підтвердити свідки у судовому засіданні.

Хоча відповідачі не проживають у квартирі, однак продовжують бути зареєстровані за цією адресою, що порушує її права як власника, вона не може на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним їй майном.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Відповідачі по справі не є членами її сім»ї в розумінні Сімейного та Житлового кодексів України.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи повідомленні належним чином.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: судом обєктивно встановлено, що ОСОБА_1, відповідно договору дарування від 21.10.2014 року, являється власником квартири АДРЕСА_1.

У вказаній квартирі зареєстровані однак не проживають більше шести місяців відповідачі, що підтверджується поясненнями сторін, актом від 28 вересня 2015 року.

Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України -зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно зі ст. 155 цього Кодексу жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

У відповідності до ст. 156 ч. 1 ЖК України члени сім»ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається приміщення протягом шести місяців.

Відповідач не являється членом сім»ї позивача, між власниками будинку і відповідачем відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, відповідач не проживає у будинку більше 1 року.

Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, проводиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що відповідачі більше шести місяців не проживають у спірній квартирі без поважних причин.

Діями відповідачів, створюються перешкоди позивачу у користуванні належною їй квартирою та порушується право власності останньої на житло.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 391 ЦК України, ст. 71,72 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити .

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право користування квартирою № 22 по вул.. Північній 113/1 в м. Хмельницькому.

Стягнути ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 по 121 гривні 80копійок, з кожного, сплоченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: