Номер провадження: 22-ц/785/2157/15
Головуючий у першій інстанції Бучацька А.І.
Доповідач Комаровська Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18.08.2015 року м. Одеса
судді Комаровської Н.В. по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу
Вважаю зазначену ухвалу такою,що не відповідає нормам матеріального та процесуального права з таких підстав.
Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Відповідно до п 1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти,що належать відповідачеві і знаходиться у нього або інших осіб.
Дійсно, 24.03.2008р. між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений договір кредиту та договір іпотеки,відповідно до якого в іпотеку банку були передані нежилі приміщення літ. «Б» та літ. «З» площею 1139,2 кв.м ,які знаходяться по АДРЕСА_1 і належать на праві власності ОСОБА_3
Відповідно до ст.1 Закону «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Таким чином, і після укладення договору іпотеки ОСОБА_3 продовжує залишатись власником іпотечного майна,а у випадку арешту такого майна позбавлений тільки права розпорядженням ним,тобто в силу Закону «Про іпотеку» він не позбавлений прав власника майна ,а цивільно-процесуальним законодавством не передбачено заборони в забезпеченні позову шляхом застосування будь-якого заходу забезпечення позову щодо іпотечного майна.
Погоджуючись з тим,що наявність арешту іпотечного майна є перешкодою у виконанні рішення суду і порушує права іпотекодержателя,судовою колегією не враховано те,що виконавчий лист Саратського районного суду Одеської області від 13.07.2011 р. пред*явлений до виконання 08.07.2014р.,тобто після спливу річного строку пред*явлення виконавчого документу до виконання,передбаченого статтею 22 закону «Про виконавче провадження» в редакції 09.03.2011р., а виконавчий напис нотаріуса від 05.08.2009р. - після спливу трирічного строку пред*явлення його до виконання.
Крім того,ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не надав рішення Саратського районного суду Одеської області про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_3 і не посилався на ухвалення судом рішення про звернення стягнення на іпотечне майно,при виконанні якого може бути примусово реалізовано іпотечне майно. При виконання рішення суду про стягнення коштів ( кредитної заборгованості) в першу чергу державним виконавцем з*ясовується можливість виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на кошти боржника та рухоме майно.
Фактично судова колегія надала перевагу у судовому захисті прав особи,яка не приймає участь у справі,по якій накладений арешт.
Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для забезпечення позову із посиланням на договір іпотеки не спростовують правомірності дій суду першої інстанції по накладенню арешту на майно ,яке належить відповідачу ОСОБА_3,і які забезпечують позов ОСОБА_2
Вважаю,що ухвала Саратського районного суду Одеської області від 14.10.2014р. повинна бути залишена без змін.
Суддя апеляційного суду
Одеської області Н.В.Комаровська