РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року Хмельницький міськрайонний суд

в складі: головуючого-судді Палінчака О.М.

при секретарі Антосєві В.П.

з участю представника позивача

ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Перша Хмельницька державна нотаріальна контора про визнання договору довічного утримання недійсним,

встановив:

В серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання недійсним. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 02 листопада 2011 року між ОСОБА_5, яка померла 06 січня 2014 року та відповідачем було укладено договір довічного утримання, відповідно до умов якого ОСОБА_5 передала у власність належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання забезпечувати харчуванням ОСОБА_5, одягом, здійснювати догляд, необхідну допомогу, і зберігати в її довічному користуванні квартиру на правах члена сімї. Позивач просить договір довічного утримання визнати недійсним, оскільки підпис на ньому виконано іншою особою, ОСОБА_5 на день підписання договору не могла усвідомлювати значення своїх дій, а тому просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач та його представник, кожен окремо, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість.

Представник третьої особи подала до суду заяву про слухання справи у їх відсутності.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом обєктивно встановлено, що ОСОБА_5 була матірю сторін по справі. 02 листопада 2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, відповідно до умов якого ОСОБА_5 передала у власність належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання забезпечувати харчуванням ОСОБА_5, одягом, здійснювати догляд, необхідну допомогу, і зберігати в її довічному користуванні квартиру на правах члена сімї. Даний договір довічного утримання посвідчений державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за № 3-3309. 06 січня 2014 року ОСОБА_5 померла.

Ці обставини підтверджуються: договором довічного утримання від 02 листопада 2011 року; свідоцтвом про смерть ОСОБА_5; свідоцтвом про право власності від 28 квітня 1993 року на квартиру АДРЕСА_2 на ОСОБА_5; витягом про державну реєстрацію прав на квартиру АДРЕСА_2 від 02 листопада 2011 року за ОСОБА_2

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

В силу п.1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини.

Враховуючи, що відповідно до висновку посмертної судово-психіатричної експертизи № 579 від 24 вересня 2015 року слідує, що в медичних документах відсутні будь-які дані, що померла ОСОБА_5 зверталась до психіатра, нарколога та лікувалась в психіатричних закладах, а також відсутні відомості, які б вказували на неадекватність в поведінці, в тому числі і в день складання договору довічного утримання, а І групу інвалідності згідно акту МСЕК № 797 від 25 грудня 2000 року було встановлено по зору, вказано, що вона потребує стороннього догляду, а тому ОСОБА_5 на день складання договору довічного утримання, психічним захворюванням не страждала, усвідомлювала свої дії та керувала ними, а також те, що позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів тому, що волевиявлення ОСОБА_5 не було вільним і не відповідало її волі, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 744, 755 ЦК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Перша Хмельницька державна нотаріальна контора про визнання договору довічного утримання недійсним - відмовити.

На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів до апеляційного суду Хмельницької області.

Суддя: О.М. Палінчак