справа № 296/2992/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., секретаря Максименко М.С., розглянув цивільну справу за заявою Житомирського державного університету ім. І. Франка до ОСОБА_1, --

В С Т А Н О В И В :

Спрямованим до суду позовом представник позивача просив стягнути з відповідача борг за надані освітні послуги, оскільки, як вказує, остання не виконала взятих на себе договірних зобовязань щодо оплати навчання.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з названих у ньому підстав. Відповідач, в свою чергу, позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні. Окремо, відповідачем спрямовано до суду заяву про застосування строку позовної давності.

Дослідив матеріали справи, заслухав пояснення учасників судового розгляду, судом встановлено наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини.

23 серпня 2011 року між сторонами укладено договір № 1146 про навчання, підготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальним закладом (а.с.4), згідно умов якого позивач взяв на себе зобовязання за рахунок коштів відповідача надати останній освітні послуги із терміном навчання з 1 вересня 2011 року по 30 червня 2015 року. Наказом від 23 серпня 2011 року відповідача зараховано студентом до даного вищого навчального закладу (а.с.5). Загальна вартість освітньої послуги згідно п. 4.2. даного договору становила 17 000 гривень. Згідно п. 4.3. вищевказаного договору відповідач мала вносити плату за навчання: за 1 курс до зарахування в число студентів; за наступні навчальні роки до 1 вересня за перший семестр, до 1 лютого за другий семестр. З наданої представником позивача заяви відповідача від 15 серпня 2011 року на імя ректора ЖДУ ім. І.Франка (а.с.61) вбачається, що ОСОБА_1 у звязку зі скрутним матеріальним становищем просила дозволити здійснювати оплату за навчання помісячно.

Згідно листа позивача від 24 лютого 2015 року (а.с.56), адресованого матері відповідача ОСОБА_2, університет дозволив відповідачу помісячну оплату за навчання і 16 серпня 2011 року останньою було внесено оплату за один місяць навчання у розмірі 425 гривень. Дані факти були підтвердженні сторонами і у судовому засіданні.

Як вказує позивач, відповідач припинила виконувати взяті на себе зобовязання з оплати наданих послуг навчання, у звязку з чим наказом ректора ЖДУ ім. І. Франка від 18 січня 2012 року була відрахована з числа студентів даного вищого навчального закладу з 3 січня 2012 року (а.с.5).

Відповідно до наданої представником позивача довідки про заборгованість відповідача по оплаті за навчання за період з 1 вересня 2011 року по 2 січня 2012 року нарахована за навчання сума у розмірі 1 700 гривень, з яких остання 16 серпня 2011 року сплатила 425 гривень, а відтак залишок боргу складає 1 275 гривень (а.с.62).

Листом від 21 січня 2015 року (а.с.7) позивач повідомляв відповідача про існуючу заборгованість перед університетом і необхідністю її погасити, який остання отримала 29 січня 2015 року (а.с.8). Правовідносини між сторонами врегульовані наступними нормами матеріального права. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Кодексу). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст.610 Кодексу). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 Кодексу). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 Кодексу). За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання (ст. 901 Кодексу). Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та норми Закону, що їх регулюють, позовна заява фактично є обґрунтованою, а факт наявності заборгованості з боку відповідача перед позивачем встановлений.

Разом з тим, підлягає до задоволення заява відповідача про застосування строку позовної давності до даних правовідносин з огляду на таке. У відповідності до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 Кодексу). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Кодексу).

Як було встановлено судом і що підтверджується матеріалами справи, відповідача було відраховано з числа студентів ЖДУ ім. І. Франка наказом від 18 січня 2012 року і з огляду на це, на переконання суду, строк позовної давності необхідно рахувати з 19 січня 2012 року, адже саме з цього часу фактично припинились правовідносини між сторонами і у позивача виникло право на звернення до суду з даним позовом. З огляду на вищенаведене, до тверджень представника позивача про те, що строк позовної давності необхідно рахувати з 30 травня 2012 року суд відноситься критично. Більше того, останній жодним чином не мотивував чому саме з цього часу необхідно обраховувати такий строк.

Отже, беручи до уваги те, що фактично позовна заява є обґрунтованою, однак позивачем не заявлялось клопотання про поновлення строку позовної давності, перебіг такого строку не переривався, слід констатувати факт сплину строку позовної давності 20 січня 2015 року. Відтак, саме з цих підстав у задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 256-257, ст. 261, ст.526, ст. 530, ст. 610, ст. 626, ст. 629, ст. 901 ЦК України, ст. ст. 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.О. Грубіян