Справа № 210/4918/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 листопада 2015 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Хомініч С.В.,

за участю:

секретаря Соколовської Т.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідачів ОСОБА_3,

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

прокурора Велегури О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 210/4918/15-ц за позовною заявою Криворізької міської ради, Управління освіти і науки виконавчого комітету Криворізької міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог на предмет спору - відділ освіти Тернівської районної у місті ради; відділ освіти Довгинцівської районної у місті ради; відділ освіти Саксаганської районної у місті ради; відділ освіти Центрально-Міської районної у місті ради; відділ освіти Інгулецької районної у місті ради про стягнення шкоди, завданої злочином, -

ВСТАНОВИВ:

Криворізька міська рада, Управління освіти і науки виконавчого комітету Криворізької міської ради звернулися до суду з позов до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог на предмет спору - відділ освіти Тернівської районної у місті ради; відділ освіти Довгинцівської районної у місті ради; відділ освіти Саксаганської районної у місті ради; відділ освіти Центрально-Міської районної у місті ради; відділ освіти Інгулецької районної у місті ради про стягнення шкоди, завданої злочином. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19.06.2014 у справі №216/4130/14-к засуджено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 Кримінального кодексу України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 та ч. 3 ст. 191 Кримінального кодексу України.

Частина 3 ст. 191 КК України встановлює покарання за заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого за попередньою змовою групою осіб. Згідно вищенаведеного вироку у період часу, з кінця серпня по листопад ОСОБА_4, діючи з єдиним злочинним умислом, направленим на отримання прибутку, вступив у попередню змову з директором Приватного підприємства «Трансагро - збут», ОСОБА_5, та з директором Приватного підприємства «Регіон-А» ОСОБА_6, щодо організації постачання до бюджетних установ міста ОСОБА_7 та Криворізького району Дніпропетровської області через керовані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 субєкти господарювання, м'ясної продукції свійської птиці, яка не відповідає вимогам ДСТУ, ін'єктована вологоутримуючим та гелеутворюючим розчином, що штучно збільшує вагу продукції та змінює якісний склад м'яса птиці, та дозволяє отримати значний незаконний прибуток за рахунок перерахованих від бюджетних установ грошових коштів.

В наслідок вчинення ряду сумісних злочинних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_6 до бюджетних закладів освіти Саксаганського, Центрально-Міського та Інгулецького районів міста ОСОБА_7, у період часу, з вересня по листопад 2013 року, від ПП «Регіон-А» надійшло сумнівної продукції під виглядом м'яса та харчових субпродуктів свійської птиці виробників ТОВ «Смарт Прод» та ТОВ «Продукти харчування», які не відповідали вимогам державних норм та були ін'єктовані вологоутримуючим та гелеутворюючим розчином, на загальну суму 93100 грн., яка була сплачена за рахунок бюджетних коштів, чим завдано збитків державному бюджету на вказану суму.

Також, в результаті сумісних злочинних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до бюджетних закладів освіти Тернівського, Довгинцівського районів міста ОСОБА_7 та Криворізького району Дніпропетровської області, у період часу вересень-листопад 2013 року від ПП «Трансагро-збут» надійшло сумнівної продукції під виглядом м'яса та харчових субпродуктів свійської птиці виробників ТОВ «Смарт Прод» та ТОВ «Продукти харчування», які не відповідали вимогам державних норм, та були ін'єктовані вологоутримуючим та гелеутворюючим розчином, на суму 34800 грн., яка була сплачена за рахунок бюджетних коштів, чим завдано збитків державному бюджету на вказану суму.

Окремо вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Факт здійснення оплати за вищенаведену продукцію, що поставлялася ПП «Регіо А» та «Трансагро-збут» до бюджетних закладів освіти пяти районів міста ОСОБА_7 та Криворізького району Дніпропетровської області за рахунок коштів міського бюджету м. Кривого Рогу встановлюється обставинами кримінальної справи.

Беручи до уваги, що за результатами злочинних дій ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6В заподіяно матеріальну шкоду державним інтересам, фінансування витрат на закупівлю продуктів харчування для бюджетних закладів освіти відбувається за рахунок коштів міського бюджету відповідно до рішення міської ради про міський бюджет на відповідний рік, головним розпорядником коштів по зазначеним статтям видатків є управління освіти і науки виконавчого комітету Криворізької міської ради, вбачається необхідність здійснити відповідне відшкодування коштів Криворізькій міській раді.

Відповідно до Положення про управління освіти і науки виконкому міської ради у новій редакції, затвердженого рішенням Криворізької міської ради №3006 від 29.01.2009, управління освіти і науки виконкому міської ради є самостійним структурним підрозділом виконавчого комітету міської ради. Утворюється і ліквідується Управління відповідно до ст.54 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішенням міської ради у межах затвердженої нею структури за пропозицією міського голови.

Управління підзвітне і підконтрольне Криворізькій міській раді, підпорядковане її виконавчому комітету та міському голові, а з питань здійснення делегованих йому повноважень підконтрольне департаменту освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації.

Управління є юридичною особою, має самостійний баланс, реєстраційні рахунки в управлінні Державного казначейства у м. Кривому Розі, власний бланк, печатку із зображенням Державного герба України і своїм найменуванням, штамп та інші реквізити юридичної особи. Крім того, відповідно до статті 22 Бюджетного кодексу України управління є розпорядником бюджетних коштів, якому надаються бюджетні асигнування для реалізації відповідних програм та заходів.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На теперішній час, заподіяна шкода Криворізькій міській раді злочинними діями ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, факт спричинення якої встановлено вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19.06.2014 у справі №216/4130/14-к, не відшкодована та загалом складає 127900 грн. (а саме з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 - 93100 грн. та з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - 34800 грн.)

Представник позивача ОСОБА_1, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, що містить зміст позовної заяви. Яким чином заподіяна шкода обґрунтувати не може, посилається на те, що вироком суду було встановлено, що продукція була поганої якості, долю продукції не знає, чи були претензії до постачальників йому не відомо, адже виконком не був стороною договорів поставки. Доказом несення солідарної шкоди є вирок суду, вважав за недоцільне встановлювати докази, оскільки все зазначено у вироку щодо відповідачів.

Представник позивача ОСОБА_2, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, що викладені у позовній заяві.

Прокурор посилалася на те, що у вироку Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19.06.2014 у справі №216/4130/14-к засуджено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 Кримінального кодексу України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 та ч. 3 ст. 191 Кримінального кодексу України. Їхня вина доведена, тому цивільний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4, в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, з підстав вказаних в його запереченнях (Т. 1 а.с. 202-208).

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, кожен окремо, в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову, з підстав, вказаних в запереченнях поданих їх представником (Т. 1 а.с. 195-201).

Представник відповідачів-2, 3 ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, окремо зазначив, що сума завданої шкоди не підтверджена вироком суду, її необхідно доводити за загальними правилами ЦПК України, а оскільки сума шкоди не доведена, в позові слід відмовити.

Представник третьої особи відділу освіти Тернівської районної у місті ради в судовому засіданні зазначила, що в грудні 2012 року було укладено договір №466 від на 2013 рік. Претензій по поставці не було, договір виконано в повному обсязі. Гроші на оплату договорів надходять з бюджету.

Представник третьої особи відділу освіти Довгинцівської районної у місті ради в судовому засіданні зазначила, що в 27.11.2012 було проведено торги, визначено переможця. Після чого укладено договір з ПП «Трасагро збут» № 104 від 30.08.2013. Заперечень не було, договори виконано, збитків немає.

Представник третьої особи відділу освіти Саксаганської районної у місті ради в судовому засіданні зазначила, що 15.01.2013 був укладений договір з ПП «Регіон А» № 6ВТ на рік, оплачено 670462, грн.. 72 коп. Заборгованості немає. Продукція поставлена в повному обсязі, претензій не має.

Представник третьої особи відділу освіти Центрально-Міської районної у місті ради в судовому засіданні зазначила, був укладений договір з ПП «Регіон А» № 264, договір виконано, претензій не має, якість продукції добра. Перераховано за вересень-листопад 482132 грн. 98 коп. договір виконано, грошові кошти бюджетні, все спожито.

Представник третьої особи відділу освіти Інгулецької районної у місті ради в судовому засіданні зазначила, був укладений договір з ПП «Регіон А» №19 від 04.01.2013 на суму 606597 грн. 50 коп. Продукція поставлена повністю. Претензій до постачальника та поставленої продукції немає.

Заслухавши пояснення представників позивача, прокурора, відповідачів, представника відповідачів, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до такого.

Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19.06.2014 у справі №216/4130/14-к засуджено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України та ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 та ч. З ст. 191 КК України (т.2 а.с. 69-72).

Щодо відповідача ОСОБА_6, вироком суду встановлено, що ПП «Регіон-А», керівником якого виступала ОСОБА_6, протягом вересня-листопаду 2013 року здійснювало поставки продукції, упакованої та маркованої як «м'ясо та субпродукти свійської птиці» за рядом договорів до закладів освіти міста ОСОБА_7, а саме:

- договором №6вт від 15.01.2013 з відділом освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради, за вказаний період на загальну суму 414378 грн. 17 коп. (Т. 1 а.с. 106-109);

- договором №264 від 01.07.2013 з відділом освіти виконкому Центрально-Міської районної у місті ради на загальну суму 270840 грн. 60 коп. (Т. 1 а.с. 97-101);

- договором №19 від 04.01.2013 з відділом освіти виконкому Інгулецької районної у місті ради, за вказаний період на загальну суму 180123 грн. 53 коп. (Т. 1 а.с. 102-105).

В свою чергу, ОСОБА_4 з особистих корисливих мотивів, достовірно знаючи про наміри директора ПП «Регіон-А» ОСОБА_6, яка згідно попередньо укладених договорів з відділами освіти Саксаганського, Центрально-Міського та Інгулецького районів міста ОСОБА_7, відповідно, зобов'язалась поставляти впродовж 2013 року до навчальних закладів дошкільної та шкільної освіти м'ясо та харчові субпродукти свійської птиці, які за своїми характеристиками повинні відповідати вимогам ДСТУ 3143-95, Державному класифікатору продукції та послуг ДК016:2010, та технічним умовам на м'ясо та субпродукти свійської птиці охолодженої, організував та особисто здійснював поставку до складу ПП «Регіон-А» м'ясної продукції сумнівного походження та якості, з виробничого цеху, розташованого: Київська область, м. Бориспіль, вул. Завокзальна, 73, використовуючи супровідні документи ТОВ «Продукти харчування» та ТОВ «Смарт Прод».

В цей же період часу ОСОБА_6, являючись відповідальною службовою особою ПП «Регіон-А», діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4, здійснювала постачання до навчальних закладів дошкільної та шкільної освіти Саксаганського, Центрально-Міського та Інгулецького районів міста ОСОБА_7, під виглядом м'яса та харчових свійської птиці продукції, яка не відповідала державним нормам, що регулюють випуск та реалізацію м'ясної продукції, оскільки такі норми не регламентують застосування каррагінану, проте в складі м'ясної продукції було виявлено розчин зі змістом каррагінану, та таку м'ясну сировину слід вважати м'ясом сумнівної свіжості, яке може бути використане лише для промислової переробки після знешкодження.

Внаслідок вказаних сумісних злочинних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_6 до бюджетних закладів освіти Саксаганського, Центрально-Міського та Інгулецького районів міста ОСОБА_7 з вересня по листопад 2013 року від ПП «Регіон-А» надійшло сумнівної продукції під виглядом м'яса та харчових субпродуктів свійської птиці виробників ТОВ «Смарт Прод» та ТОВ «Продукти харчування», які не відповідали вимогам державних норм та були ін'єктовані вологоутримуючим та гелеутворюючим розчином, на загальну суму 93100 грн., яка була оплачена за рахунок бюджетних коштів, чим завдано збитків державному бюджету на вказану суму.

Щодо відповідача ОСОБА_5 вироком суду встановлено, що приблизно наприкінці серпня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_5, який на підставі рішення власника від 10.02.2012 призначений на посаду директора Приватного підприємства «Трансагро-збут» (юридична адреса: місто Кривий Ріг, вул. Телевізійна, 2-а), та згідно цього ж рішення виконував функції керівника діяльністю ПП «Трансагро-збут», та запропонував постачати до ПП «Регіон-А» за ціною, нижче за загальноринкову, сумнівну продукцію, м'ясо свійської птиці виробництва ТОВ «Смарт Прод» та ТОВ «Продукти харчування», ін'єктоване вологоутримуючим та ґелеутворюючим розчином, що штучно збільшує вагу продукції та змінює якісний склад м'яса птиці.

В свою чергу ОСОБА_5, діючи з метою отримання незаконних прибутків, маючи наміри постачати сумнівну перероблену продукцію під виглядом м'яса свійської птиці до бюджетних закладів, дав згоду на придбання через ОСОБА_4 продукції виробників ТОВ «Смарт Прод» та ТОВ «Продукти харчування», яка за зовнішніми ознаками схожа на м'ясо та харчові субпродукти свійської птиці, але не відповідала вимогам ДСТУ та Державного класифікатору продукції та послуг, обов'язкових для додержання та використання на території України.

Таким чином, наприкінці серпня 2013 року ОСОБА_4 вступив у попередню змову зі ОСОБА_5, який як директор ПП «Трансагро-збут», отримуючи через посередництво ОСОБА_4 від виробників ТОВ «Смарт Прод» та ТОВ «Продукти харчування» сумнівну продукцію під виглядом м'яса та харчових субпродуктів свійської птиці, яка не відповідала вимогам ДСТУ та Державного класифікатору продукції та послуг, та була ін'єктована вологоутримуючим та гелеутворюючим розчином, в подальшому реалізовував таку продукцію до бюджетних установ на підставі діючих у ПП «Трансагро-збут» договорів про постачання продуктів харчування, а саме:

- договором №466 від 27.12.2012 з відділом освіти виконкому Тернівської районної у місті ради, за вказаний період на загальну суму 217969 грн. 54 коп. (Т. 1 а.с. 89-91);

- договором №104 від 30.08.2013 з відділом освіти виконкому Довгинцівської районної у місті ради, за вказаний період на загальну суму 207015 грн. 84 коп. (Т. 1 а.с. 84-88);

- договором №72 від 12.02.2013 з відділом освіти виконкому Криворізької районної ради Дніпропетровської області, за вказаний період на загальну суму 49911 грн. 61 коп. (Т. 1 а.с. 91-96).

В свою чергу, ОСОБА_4, з особистих корисливих мотивів, достовірно знаючи про злочинні наміри посадової особи ПП «Трансагро-збут» ОСОБА_5, який згідно попередньо укладених договорів з відділами освіти Тернівського та Довгинцівськоію районів міста ОСОБА_7, й Криворізької районної ради Дніпропетровської області, відповідно, зобов'язався поставляти впродовж 2013 року до навчальних закладів дошкільної та шкільної освіти м'ясо та харчові субпродукти свійської птиці, які за своїми характеристиками повинні відповідати вимогам ДСТУ 3143-95, Державному класифікатору продукції та послуг ДК016:2010, та технічним умовам на м'ясо та субпродукти свійської птиці охолодженої, виконуючи функції пособника у скоєнні правопорушень та постійно координуючи свої дії з ОСОБА_5, у період часу вересень-листопад 2013 року організував та особисто здійснював поставку до складу ПП «Трансагро-збут» м'ясної продукції сумнівного походження та якості з виробничого цеху, розташованого: Київська область, місто Бориспіль, вул. Завокзальна, 73, використовуючи супровідні документи ТОВ «Продукти харчування» та ТОВ «Смарт Прод».

У цей же період часу ОСОБА_5, являючись відповідальною службовою особою ПП «Трансагро-збут», діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 та усвідомлюючи, що за угодами на підставі тендерних торгів з відділами освіти здійснює постачання продукції, яка не відповідає вимогам ДСТУ 3143-95, Державному класифікатору продукції та послуг ДК016:2010, та технічним умовам на м'ясо та субпродукти свійської птиці охолодженої, у зв'язку з чим взагалі не відповідає вимогам тендерних умов та предмету укладених договорів, з метою отримання незаконного прибутку, шляхом заволодіння грошовими коштами, у період часу вересень-листопад 2013 року, як керівник підприємства, здійснював постачання до навчальних закладів дошкільної та шкільної освіти Тернівського та Довгинцівського районів міста ОСОБА_7 та Криворізького району Дніпропетровської області, під виглядом м'яса та харчових субпродуктів свійської птиці продукції, яка не відповідала державним нормам, що регулюють випуск та реалізацію м'ясної продукції, оскільки такі норми не регламентують застосування каррагінану, проте в складі м'ясної продукції було виявлене розчин зі змістом каррагінану, та таку м'ясну сировину слід вважати м'ясом сумнівної свіжості, яке може бути використане лише для промислової переробки після знешкодження.

Внаслідок вказаних сумісних злочинних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до бюджетних закладів освіти Тернівського, Довгинцівського районів міста ОСОБА_7 та Криворізького району Дніпропетровської області, у період часу вересень-листопад 2013 року від ПП «Трансагро-збут» надійшло сумнівної продукції під виглядом м'яса та харчових субпродуктів свійської птиці виробників ТОВ «Смарт Прод» та ТОВ «Продукти харчування», які не відповідали вимогам державних норм, та були ін'єктовані вологоутримуючим та гелеутворюючим розчином, на суму 34800 грн., яка була сплачена за рахунок бюджетних коштів, чим завдано збитків Державному бюджету на вказану суму.

Таким чином, стороною спірних відносин з поставки м'яса та харчових субпродуктів свійської птиці були з одного боку як замовники відповідні відділи освіти районів міста ОСОБА_7 та Криворізької районної ради Дніпропетровської області, а не Криворізька міська Рада чи Управління освіти і науки виконкому Криворізької міської ради, з чого слідує, що право вимоги за позовом належить вказаним відділам освіти, які, відповідно до Положень про них є самостійними юридичними особами (Т. 1 а.с. 110-113, 114-117, 118-125, 132-137 ), а не позивачам у даній справі, які відповідно є неналежними.

Іншою стороною у спірних правовідносинах з поставки м'яса та харчових субпродуктів свійської птиці виступали відповідно ПП «Регіон-А» та ПП «Трансагро-збут» в особі своїх службових осіб, якими виступали Відповідачі-2,3, що перебували з підприємствами в трудових відносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року (з наступними змінами і доповненнями) при розгляді справ про відшкодування шкоди за ст. 441 ЦК суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 440 ЦК, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4, як і ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не є належними відповідачами у справі.

Однак, незважаючи на наявність вироку суду, який набрав законної сили, висловлені в ньому висновки щодо розміру матеріальної шкоди не мають преюдиційного значення для суду під час розгляду цивільної справи. Жодних підстав для звільнення від доказування сторонами у справі, визначених ст. 61 ЦПК України, зокрема і розміру матеріальної шкоди не вбачається.

Тобто, представники позивача, прокурор зобовязані за загальними правилами доказування в ЦПК України довести розмір, характер матеріальної шкоди, заподіяної злочином та наявність причинно-наслідкового звязку між вчиненим і шкодою, яка настала. Натомість обґрунтування представників позивача, прокурора зводяться до даних, які зафіксовані в вироку Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19.06.2014. Будь-яких інших належних та допустимих доказів останніми суду надано не було.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Проте розмір заявленої позивачами до відшкодування шкоди не доведений жодними доказами, а посилання як на доказ на вирок суду в даному випадку є недопустимим.

Вказані у вироку суми нібито збитків, заподіяних бюджету, мають значення для кваліфікуючих ознак злочину, проте не є збитками в розумінні цивільного законодавства. Адже цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся і судом не вирішувався.

При цьому наявними в матеріалах кримінальної справи підтверджується лише таке.

Відповідно до Висновків ветеринарного фахівця вилучені в ході слідчих дій зразки продукції, яка нібито була поставлена ПП «Регіон-А» та ПП «Трансагро-збут» на адресу закладів освіти, встановлено наявність згущувачів: карагенану очищеного (т. 1 а.с. 138-141, 142-143, 144-147).

Відповідно до Висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-1/2 від 05.02.2014 використання вказаної харчової добавки дозволено Постановою КМУ №12 від 04.01.1999 р., а вимоги ДСТУ 3143-95 «М'ясо птиці (Тушки курей, качок, гусей, індиків, цесарок). Технічні умови» не регламентують кількість харчових в мясі птиці, а також вплив харчових домішок на структуру мязової тканини (абз. 3,4 п. 3 висновків, Т. 1 а.с. 185-194).

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи № 801/802-14 від 22.04.2014 лише зафіксовано, що документально підтверджується поставка продукту «мясо та харчові субпродукти свійської птиці від ПП «Регіон-А» та ПП «Трансагро-збут» до бюджетних закладів районних у місті рад в обємі наданих документів на відповідні суми та факт сплати Відділами освіти виконкомів районних у місті рад за поставлену продукцію (Т. 1 а.с. 148-184).

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Однак, вказані суми не можна вважати збиткам в розумінні ст. ст. 22, 1166 ЦК України, адже вони лише підтверджують обсяги поставки. Більш того, вказаним висновком експерта підтверджено факт оплати їх безпосередньо районними відділами освіти, які є самостійними юридичними особами, а не позивачами у справі.

Крім того, відповідно до ст. 1190 ЦК України солідарну відповідальність перед потерпілим несуть особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди.

За змістом зазначеної норми закону спільною вважається шкода як неподільний результат неправомірних дій або бездіяльності двох і більше осіб, коли неможливо встановити, яка дія та в якій мірі спричинила настання такого наслідку. При цьому у заподіянні шкоди спільними діями має місце єдність дій заподіювачів, яка полягає у такому їх взаємозв'язку, при якому виключення хоча би однієї із цих дій із комплексу діянь співзаподіювачів не призводить до виникнення спільного шкідливого результату. Проте ні в позові, ні у вироку суду зазначені обставини не обґрунтовані.

Суд приходить до висновку про безпідставне обґрунтування позовних вимог як деліктних з посиланням на ст. 1166 ЦК України, оскільки відповідно до дійсних обставин справи між сторонами мали місце господарсько-договірні відносини.

Згідно зі ст.22 ЦК України збитками є: реальні збитки та упущена вигода.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Протиправною поведінкою відповідачів позивач вважає поставку неякісного товару, якість якого не відповідає вимогам ДСТУ.

Статтею 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 2 ст. 672 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві частину товару, асортимент якого відповідає умовам договору купівлі-продажу, і частину товару з порушенням асортименту, покупець має право на свій вибір:

1) прийняти частину товару, що відповідає умовам договору, і відмовитися від решти товару;

2) відмовитися від усього товару;

3) вимагати заміни частини товару, що не відповідає асортименту, товаром в асортименті, який встановлено договором;

4) прийняти весь товар.

Однак, з позовної заяви вбачається, що позивач не просить застосувати жоден з вищезазначених наслідків. Окрім того, всі партії товару, поставленого за договорами про закупівлю товарів за державні кошти були прийняті й спожиті замовниками, і протягом всього строку дії договору замовник не повідомив постачальників про свою відмову від товару.

Замовник за договором про закупівлю товарів за державні кошти, яким виступають не позивачі, а відповідні районні відділи освіти, відповідно до п. 6.2.5. вказаних договорів мав право відмовитися від прийняття товару, що не відповідає якості, однак цього не було зроблено і жодних повернень товару через його невідповідну якість Замовником протягом строку дії договору не проводилось. Тому в даному випадку, якщо покупець не відмовився в розумний строк від одержання товару та не повідомив продавця про свою відмову, то товар вважається прийнятим та має бути оплачений за погодженою ціною.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 678 ЦК України, покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Враховуючи викладене замовники за договорами відповідно до ч. 5 ст. 268 ГК України та відповідно до п. 6.2.5 спірних договорів мали право відмовитися від прийняття та оплати товару, що не відповідає якості, однак цього не було зроблено і жодних повернень товару через його невідповідну якість замовниками не проводилось.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 678 ЦК України, вимоги щодо відшкодування збитків, якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, можуть бути пред'явлені до виготовлювача товару.

Аналізуючи всі докази, надані сторонами по справі, суд приходить до висновку, що позивачем не доведена сума шкоди заподіяної злочинними діями відповідачів.

За наведених обставин справи, суд не вбачає підстав для задоволення позову, відхиляє доводи позивачів у справі, наведені в обґрунтування заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 22, 610, 611, 672, 1166 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009, ст. ст. 10, 11, 57, 58, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви Криворізької міської ради, Управління освіти і науки виконавчого комітету Криворізької міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог на предмет спору - відділ освіти Тернівської районної у місті ради; відділ освіти Довгинцівської районної у місті ради; відділ освіти Саксаганської районної у місті ради; відділ освіти Центрально-Міської районної у місті ради; відділ освіти Інгулецької районної у місті ради про стягнення шкоди, завданої злочином відмовити.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя Хомініч С.В.

Повний текст рішення складено 04.12.2015.