Справа №295/3568/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Барашивець Т.С.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Богунського районного суду м. Житомира справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомира звернулася ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що їй ОСОБА_3, 24.01.1978 р. н. на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.11.2006 р. належить на пpaвi власності квартира за адресою: АДРЕСА_1. В зазначеній квартирі зареєстрована але не проживає з 2007 р. ОСОБА_2, 06.05.1967 р. н., що підтверджується актами від 27.09.2014 р. та від 24.12.2014 р. складеними працівниками КП «ВЖРЕП № 6» Житомирської мicькoї ради. ОСОБА_4 не була та не є членом сімї позивачки. Позивачці невідомо, з яких підстав вона, ОСОБА_2, залишається зареестрованою у її квартирі. Вона ніколи не бачила віповідачку з моменту придбання квартири. Наявність реєстрації відповідачки у її квартирі створює позивачці перешкоди в реалізації свого права власності на житло та ускладнює користування ним через наявність серед зареєстрованих членів ciм'i cтopoнної особи. З урахуванням викладеного просить суд визнати ОСОБА_2, 06.05.1967 р. н. втратившою право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2.

У судовому засіданні позивачка та її представник наполягали на задоволені позовних вимог.

Представники третьої особи до судового засідання не зявилися, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином.

Відповідачка по справі у судовому засіданні з позовними вимогами не погодилася, посилалася на свої заперечення, які надала до суду 29.04.2015 р. (а. с. 24-26). ОСОБА_5 пояснень відповідачки та зі змісту заперечень свідчить, що вона, ОСОБА_2, та її дочка, ОСОБА_6 не проживають з 2007 р., а лише зареєстровані у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 з наступних підстав. 09.02.1995 р. між Житомирським обласним управлінням «Державного спеціатзованого комерційного Ощадного банку України» з однієї сторони та ОСОБА_7 з другої сторни було укладено кредитний договір, згідно якого Банк надав останньому кредит в pозмipi 5 тис. доларів США під заставу квартири АДРЕСА_4 на строк 4 місяці за сплатою відсотків за користування кредитом. Питання згоди на видачу дозволу про право здачі та заставу квартири від iмeнi неповнолігньої дочки ОСОБА_8 Житомирському обласному управлінню ощадного банку України на засіданні ради опіки i піклування не розглядалось i дозволу не надавалось. Чим були грубо порушені права неповнолітньої дитини.

10.02.1995 р. державним нотаріусом другої Житомирської нотаріальної контори був посвідчений договір застави. Згоди на укладення договору застави вона не давала, оскільки в цей час перебувала на лікуванні в Обласній лікарні та за станом здоров'я не могла б цього зробити.

ОСОБА_2 звертає увагу, що колишній її чоловік, ОСОБА_7, знаючи про її тяжкий стан здоров'я мав змогу здійснити підпис від її iмeнi іншою людиною. Тому, розуміючи, що вона та її дитина залишається без житла, в серпні 2008 р. звернулася до Богунського районного суду м. Житомира з позовною заявою до Житомирського обласного управління «Державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку України» про визнання недійсним договору застави, заяви на передачу квартири під заставу, свідоцтва про право власності на майно, частково недійсним кредитного договору.

20.08.2008 р. Богунський районний суд м. Житомира розглянув також її заяву щодо забезпечення позовної заяви та дослідивши надані суду документи задовольнив її заяву, наклавши арешт та заборонив вчиняти будь-які дії по відчуженню квартири АДРЕСА_5.

Також, в серпні 2008 р. вона звернулася до Богунського районного суду м. Житомира з заявою про перегляд рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05.07.1996 р. за ново виявленими обставинами, за яким було звернуто стягнення на заставне майно ОСОБА_9, а саме на будинок № 12-а по вул. 1 Травня, в с. Сінгури Житомирського району, який належав її батькові ОСОБА_10.

Оскільки, вона з 02.07.2008 р. по 27.07.2008 р. перебувала на лікуванні у восьмому відділенні Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1, вона не змогла усунути недоліки своеї заяви у звзку з чим зазначена заява булла їй повернута.

До цього часу їй не відома доля розгляду її позовної заяви щодо визнання недійсним договору застави, заяви на передачу квартири ОСОБА_7 під заставу, свдоцтва про право власності, частково недійсним кредитного договору.

Не маючи рішення суду, яким було б скасовано зазначені документи, вона, інвалід 2 групи позбавлена можливості реального проживания в придатному помешканні

Вона вважає, ні її минулий чоловік ОСОБА_7, нi BAT «Ощадбанк» не мали права передавати квартиру АДРЕСА_4 під заставу, просить відмовити у позові ОСОБА_3 та поновити її право та право її доньки, ОСОБА_6 на проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Вислухавши позицію учасників процесу, вивчивши матеріали позовної заяви, дослідивши матеріали цивільних справ № 2-з-75/08, № 295/3568/15-ц, суд вважає, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено. ОСОБА_5 договору купівлі продажу від 20.11.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_11, реєстр № 5678, ОСОБА_12 продала а ОСОБА_3 купила квартиру АДРЕСА_6. Квартира належить ОСОБА_12 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_11 Житомирського міського нотаріального округу за реєстром № 5425 від 07.11.2006 р. та зареєстровано в комунальному підприємстві «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 13.11.2006 р. за реєстраційним № 6781989. (а. с. 4-5).

ОСОБА_5 про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_3 належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 5678 від 20.11.2006 р. (а. с. 6).

Зі змісту довідки Комунального підприємства Виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 6 № 65 від 13.01.2015 р. свідчить, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_3, зареєстровано пять чоловік, а саме: ОСОБА_2, 06.05.1967 р. н., дата реєстрації 25.02.1995 р., родинні стосунки не визначено; ОСОБА_3, 24.01.1978 р. н., дата реєстрації 30.05.2007 р., власник; ОСОБА_13, 15.03.1976 р. н., дата реєстрації 27.03.2009 р., чоловік; ОСОБА_14, 24.11.1998 р. н., дата реєстрації 20.12.2014 р., донька; ОСОБА_15, 08.09.2003 р. н., дата реєстрації 29.11.2008 р., донька. (а. с. 7).

ОСОБА_16 на предмет не проживання ОСОБА_2, 06.05.1967 р. н. у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 від 27.09.2014 р., 24.12.2014 р. свідчить, що у вказаній квартирі ОСОБА_2 не проживає з 2007 р. по час складання відповідного акту. (а. с. 8-9).

З аналізу цивільних позовів прокурора м. Житомира в інтересах державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України та Житомирського обласного управління ощадбанку України до ОСОБА_17, ОСОБА_9 про виселення; ОСОБА_2 до Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України та Житомирського обласного управління ощадбанку України до ОСОБА_17 про визнання недійсним договору застави, заяви про передачу квартири під заставу, свідоцтва про право власності ощадного банку на квартиру і частково недійсним кредитного договору встановлено.

09.02.1995 р. ВАТ «Ощадбанк» відповідно до укладеного договору було надано валютний кредит громадянину ОСОБА_17 В забезпечення зобовязань по кредитному договору був укладений договір застави нерухомого майна, а саме квартири розташованої за адресою; АДРЕСА_3. В порушення взятих на себе зобов'язань, позичальник не виконав умови договору, в результаті чого, прокурором м. Житомира в інтересах держави в oco6i Житомирського обласного управління ВАТ «Ощадбанк», був заявлений позов до гр. ОСОБА_7 про звернення стягнення на заставлене майно.

05.03.1996 р. рішенням Богунського районного суду м. Житомира, позов було задоволено, на виконання рішення суду був направлений виконавчий лист. У зв'язку з тим, що прилюдні торги по продажу даної квартири (проводились двічі) не відбулись, з причини відсутності покупців, 23.08.1996 р. обласне управління Ощадбанку отримало свідоцтво про право власності на квартиру i зареєструвало його в Житомирському обласному державному комунальному господарстві по технічній інвентаризації. У зв'язку iз тим, що гр. ОСОБА_2 добровольно звільнити квартиру відмовилась, банк звернувся до суду з позовом про примусове виселення, який ршенням Богунського районного суду від 21.05.1997 р. було задоволено. В цей час кредитоотримувач, тобто ОСОБА_17 офіційно розлучився з дружиною, ОСОБА_9 i виїхав i заставленої квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_3. 15.08.1997 р. у відповідності до рішення суду, відділом Державної виконавчої служби Богунського районного управління юстиції, було проведено виселення громадянки ОСОБА_2 та її неповнолггньої дочки з квартири № 84, по вул.Косовського,10. Однак, ОСОБА_2 в порушення чинного законодавства та рішення суду самовольно заселилась в квартиру.

23.11.1999 р. рішенням Богунського районного суду були задоволені позовні вимоги банку та вирішено виселити зазначених oci6 без надання іншого жилого приміщення.

02.02.2000 р. відділом Державної виконавчої служби Богунського районного управління юстиції була винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виселення зазначених oci6. Протягом року виконавче провадження неодноразово зупинялось та відновлювалось у зв'язку iз зверненнями ОСОБА_2 iз заявами про оскарження та про відстрочення виконання рішення.

07.02.2001 р. гр. ОСОБА_2 звернулася до Богунського районного суду м. Житомира з позовною заявою до ОСОБА_7 та ВАТ «Ощадбанк» в oco6i Житомирського обласного управління про визнання недійсними договору застави, заяви про згоду на передачу квартири під заставу, свідоцтва про право власності Ощадного банку на квартиру i частково недійсним кредитного договору. Свої вимоги позивачка грунтувала на тому, що під час дачі згоди на передачу банку квартири у заставу, перебувала у стані, в якому не могла розуміти значения своїх дій i керувати ними в наслідок органічної поразки головного мозку i в той час знаходилась на стаціонарному лікуванні в Житомирській обласній лікарні. Але дані обставини не відповідають дійсності так як під час дослідження відповідних медичних документів ОСОБА_2, до моменту підписання згоди на передачу квартири у заставу, дійсно проходила лікування, але гінекологічного, а не неврологічного характеру що вказує на неслушність доводів позивачки щодо її психічного стану здоровя, на яке вона посилається у позові.

Для встановлення питания про дієздатність особи по відношенню підписання документів, Богунським районним судом м. Житомира 18.03.2003 р. було винесено ухвалу та призначена психіатрична експертиза. (Т. 1 а. с. 122).

За висновками Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1, якою було проведено експертне дослідження ОСОБА_2, 06.05.1967 р. н. (ОСОБА_16 № 340-2003 від 12.08.2003 р.) встановлено (російською) «...расстройство личности по истеро-ипохондрическому типу в виде демонстративности, раздражительности, эгоцентричности, крайне ипохондрична, эмоционально неустойчива, ...однако отмеченные у неё расстройства психики не столь выражены, когда бы она не могла отдавать отчёт своим действиям и руководить ими...». З медичних документів, які були досліджені фахівцями під час медичного обстеження ОСОБА_2 було встановлено, що до 2000 р., тобто то того часу, як виникла судова ситуація, ОСОБА_2 за медичною допомогою до фахівців в області психіатрії не зверталася. В той же час, починаючи з 2000 р., ОСОБА_2 пять раз, проходила стаціонарне лікування в психіатричній лікарні у відділені неврозів, на денному стаціонарі, куди зверталась самостійно. (Т. 1. а. с. 159-161).

Диспозиція статті 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.ст. 319, 391 ЦК України власник має право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належною йому власністю на власний розсуд. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі, якщо особа не проживає в жилому приміщенні більше шести місяців без поважних на те причин, вона може бути визнана втратившою право користування житлом. Порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, визначається ст.72 ЖК України.

Судом, шляхом ретельного аналізу цивільних справ та відповідних судових рішень встановлено, що рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23.11.1999 р. про задоволені позовних вимог державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України та Житомирського обласного управління ощадбанку України до ОСОБА_17, ОСОБА_9 про виселення без надання іншого жилого приміщення є обєктивним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства. Непоодинокі заяви ОСОБА_2 про відновлення терміну на оскарження відповідних судових рішень, заяви з посиланням на стан здоровя, відстрочка виконання судових рішень та інше є необґрунтованими, надуманими та ні що інше як затягування виконання судового рішення чим саме і порушуються законні права ОСОБА_3 щодо володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню у звязку з чим, керуючись принципами законності, справедливості та обєктивності вважає визнати ОСОБА_2, 06.05.1967 р. н. втратившою право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 319, 391 ЦК України, ст.ст.71, 72 ЖК України, ст.ст.10, 60, 79, 81, 88, 213, 214, 215, 224, 225, 226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, 06.05.1967 р. н. втратившою право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка подається до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь в справі і не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка