Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження 4-с/711/86/15

Справа № 711/10466/15-ц

04 грудня 2015 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі

головуючий суддя: Дунаєв С.О.

при секретарі: Скляр М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу дочірнього підприємства «Ремонтно-експлуатаційне управління-8» на постанову старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_1 про відмову у відкритті виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

Скарга надійшла до суду 24.11.2015р..

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що 10.07.2015р. Придніпровським районним судом м. Черкаси винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ДП «РЕУ-8» заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг в сумі 8908,82грн та судовий збір в сумі 121,80грн. Судовий наказ пред'явлено до виконаня стягувачем 28.10.2015р.. Проте, постановою від 28.10.2015р., винесеною старшим державним виконавцем Центрального ВДВС ЧМУЮ ОСОБА_1, відмовлено у відкритті виконавчого провадження за зазначеним судовим наказом через відсутність в ньому реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника. Заявник вважає таку постанову неправомірною, просить її скасувати і зобовязати державного виконавця відкрити виконавче провадження та здійснити дії для примусового виконання судового наказу.

В судове засідання заявник і державний виконавець не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник скаржника ОСОБА_3 надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Від Центрального ВДВС Черкаського МУЮ надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через неможливість прибуття представника в судове засідання з причини його участі в іншому судовому засіданні, призначеному раніше.

Вирішуючи питання про можливість розгляду скаргу у відсутність осіб, які беруть участь у справі, суд виходить з того, що з системного аналізу положень ст.386 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) неявка заявника чи державного виконавця не перешкоджає розгляду справи. Враховуючи принцип аналогії закону, передбачений ч.8 ст.8 ЦПК, у разі неявки в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді справи за скаргою на дії державного виконавця, мають застосовуватись наслідки передбачені ст.169 ЦПК. З урахуванням змісту положень ст.169 ЦПК неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, від яких не надійшло заяв про причини неявки або якщо причини неявки визнані судом неповажними, не перешкоджає розгляду справи, окрім випадків передбачених п.3 ч.1 ст.169 ЦПК.

Центральний ВДВС Черкаського МУЮ, як відділ державної виконавчої служби, відповідно до ст.3 ЗУ «Про державну виконавчу службу» є юридичною особою з відповідною структурою апарату, штатним розписом з затвердженою чисельністю державних службовців та працівників. Для участі у справі має прибути державний виконавець, дії якого оскаржуються або представник відділу ДВС. Клопотанням від 03.12.2015р. заступник начальника Центрального ВДВС Черкаського МУЮ просив відкласти розгляд справи через зайнятість представника відділу в іншій справі. Разом з тим, до клопотання не додано доказів на підтвердження зазначених обставин. Крім того, в клопотанні не зазначається причин неможливості прибути в судове засідання державного виконавця Гайдай Т.О.. За таких обставин суд вважає причини неявки державного виконавця неповажними і з метою недопущення порушення строків розгляду справи, передбачених ч.1 ст.386 ЦПК, розглядає справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступнихпідстав.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови державного виконавця, підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження стала відсутність у судовому наказі відомостей про ідентифікаційний номер боржника, який має бути зазначений відповідно до п.3 ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 95 ЦПК передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу. Вимоги до змісту судового наказу встановлюються ст.103 ЦПК. Частиною другою ст.103 ЦПК передбачено, що судовий наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим ЗУ «Про виконавче провадження» та обов'язково містити положення про дату видачі судового наказу стягувачу, дату набрання судовим наказом законної сили та строк пред'явлення судового наказу до виконання.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.17 ЗУ «Про виконавче провадження» судовий наказ є виконавчим документом. Як вже зазначалося п.3 ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у виконавчому документі має бути зазначено індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача і боржника. Невідповідність виконавчого документу вимогам ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження в контексті положень п.6 ч.1 ст.26 Закону.

За таких обставин вбачається, що відсутність у судовому наказі ідентифікаційного номеру боржника може бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження. Разом з тим суд зауважує, що наказне провадження є особливою спрощеною формою здійснення судового захисту законних прав та інтересів учасників цивільних правовідносин. Під час здійснення наказного провадження суд не проводить судового засідання за участю осіб, які беруть участь у справі, у звязку з чим ці особи не можуть надавати суду пояснення чи додаткові докази. Вирішуючи питання про винесення судового наказу суд досліджує лише зміст заяви про видачу судового наказ та докази, що підтверджують обставини, викладені в заяві про видачу судового наказу.

Вимоги до змісту заяви про видачу судового наказу встановлені ст.98 ЦПК. Положеннями цієї статті не покладається на стягувача обовязку зазначення у заяві про видачу судового наказу ідентифікаційного номеру боржника. Натомість, враховуючи зміст норм ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК зазначення ідентифікаційних даних особи боржника є процесуальним обовязком стягувача.

Згідно пп.70.15.2 п.70.15 ст.70 Податкового кодексу України інформація Державного реєстру фізичних осіб платників податків є інформацією з обмеженим доступом.

Відповідно до ч.2 ст.32 Конституції України й ч.1 ст.302 Цивільного кодексу України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

За таких обставин заявник при зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу позбавлений можливості отримати відомості про індивідуальний ідентифікаційний номер боржника. Не надає процесуальний закон і суду повноважень щодо отримання додаткових відомостей про особу боржника під час здійснення судочинства в порядку наказного провадження.

Частиною 9 ст.8 ЦПК передбачено, що забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. За таких обставин відсутність у стягувача можливості надати суду ідентифікаційний номер боржника не є підставою для відмови у винесенні судового наказу, а відсутність в матеріалах справи таких відомостей позбавляє суд можливості зазначити їх у судовому наказі.

Разом із тим п.3 ч.3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну. Частиною 1 ст.6 ЗУ «Про виконавче провадження» закріплений обовязок державного виконавця використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За таких обставин, державний виконавець не позбавлений можливості, використовуючи свої законні повноваження, витребувати у відповідних органів відомості про ідентифікаційний номер боржника. Тому відсутність у судовому наказі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд України (постанови Судової палати у цивільних справах ВСУ: від 21.05.2014р. у справі №6-45цс14; від 25.06.2014р. у справі №6-62цс14), висновки якого згідно ч.1 ст.3607 ЦПК є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржуване рішення неправомірним і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.385, 387 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.11, 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу дочірнього підприємства «Ремонтно-експлуатаційне управління-8» задовольнити.

Визнати неправомірною і скасувати постанову від 28 жовтня 2015р. за реєстраційним номером ВП №49176103, що винесена старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_1, про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу Придніпровського районного суду міста Черкаси №711/5273/15-ц від 10 липня 2015р..

Зобов'язати Центральний відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції відкрити виконавче провадження та здійснити всі необхідні дії для виконання судового наказу №711/5273/15 від 10 липня 2015р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь Дочірнього підприємства «Ремонтно-експлуатаційне управління-8» заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг в розмірі 8908,82грн та судового збору в сумі 121,80грн.

Копію ухвали направити для виконання до Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Черкаській області та розяснити, що згідно ст.389 Цивільно-процесуального кодексу України про виконання ухвали відповідний орган державної виконавчої служби повідомляє суд і заявника не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з моменту отримання копії ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_4