АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

Справа № 754/2144/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/15526/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Лісовська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Кравець В.А., Шиманського В.Й.

при секретарі - Крічфалуши С.С.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним та зобов'язання припинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач, через свого представника подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином., про причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність особи, яка не з'явилася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання правочину недійсним та зобов'язання припинити дії, посилаючись в обґрунтування свої вимоги на те що помер її син ОСОБА_7 який також є чоловіком ОСОБА_6, у зв'язку з чим відкрилася спадщина.

Зазначила, що при житті її син придбав коштовне майно, у тому числі і велику колекцію зброї різних часів та систем, а саме придбав та зареєстрував на своє ім'я значну кількість вогнепальної зброї, на суму більше 250000, 00 грн.

Вся зброя зберігалася за місцем його перебування у металевому сейфі. У середині 2014 року її син без належного письмового дозволу своєї дружини скоїв правочин та передав зазначену зброю ОСОБА_5 Але вказане майно повинно бути увійти до складу спадщини після смерті сина позивача.

У зв'язку із викладеним, просила суд визнати правочин щодо переоформлення зброї на ОСОБА_5, що здійснив ОСОБА_7, недійсним, зобов'язати Відділ дозвільної системи ГУМВС України поновити реєстрацію зазначеної зброї за ОСОБА_9

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14 квітня 2015 року провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 треті особи: ОСОБА_6 Відділ дозвільної системи ліцензування та державного охоронного нагляду Головного управління МВС України в м. Києві, про визнання договору передачі майна недійсним у частині позовних вимог про зобов'язання третьої особи вчинити певні дії закрито.

В подальшому позивачем подано заяву про зміну підстав позову, просила позов задовольнити, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що при укладенні договору передачі зброї було порушено вимоги діючого цивільного законодавства, ОСОБА_6 навмисно ухиляється від вчинення дій щодо повернення майна подружжя до складу спадщини.

У зв'язку із викладеним, просила суд визнати правочин щодо передачі коштовного майна (колекції зброї) ОСОБА_7 ОСОБА_5 недійсним; припинити дії ОСОБА_6, спрямовані на виключення зі складу спадщини її покійного чоловіка коштовного майна (колекції вогнепальної зброї) та свідчать про нехтування нею своїх шлюбних обов'язків, передбачених чинним законодавством України, стягнути судові витрати з відповідачів.

Як вбачається з матеріалі справ, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер син позивача - ОСОБА_7, у зв'язку з чим листопада 2014 року приватним нотаріусом Івченко А.В. за заявою ОСОБА_4 була відкрита спадкова справа, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

З матеріалів справи вбачається, що, ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_5 придбала мисливську рушницю «Ремінгтон 870 Соmbо», калібр 12 № НОМЕР_1, рік випуску 2007, відповідно дозволу № НОМЕР_2 від 1 квітня 2014 року, мисливську нарізну зброю: Маузер-М-98К, Аншуту-525, «Вулкан М», «Manliher Steyr», відповідно до дозволу № НОМЕР_3 від 17 березня 2014 року (а.с. 110-111, 130).

Зазначена зброя у порядку, передбаченому чинним законодавством передана на зберігання ОСОБА_5

Частинами 1, 2 статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьої, п'ятою та шостою ст. 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину... Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідків окремих видів недійсних правочинів.

Порядок придбання, зберігання та використання зброї врегульований Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.10.1998 року за № 637/3077 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що відчуження зброї ОСОБА_7 ОСОБА_5 було здійснено у порядку, передбаченому чинним законодавством, порушень при передачі зброї судом не встановлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів недодержання ОСОБА_6 при здійсненні своїх прав вимог, встановлених частинами другою-п'ятою статті 13 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_6 є спадкоємницею 1/3 частини майна, відповідно до шлюбного контракту в якому виписане конкретне майно, а тому речі, якими користувався спадкодавець могли б цікавити її, коли б ОСОБА_4 погодилась отримати не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки предметом позову ОСОБА_4 є визнання недійсним правочину, який вчинено її сином за життя.

Колегія суддів не може погодитися і з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано, що зброю ОСОБА_7 передано не в користування, а на зберігання, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, судом правильно встановлено, що вогнепальну зброю ОСОБА_7 було продано, а не передано на зберігання.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді