НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/5345/15
№ 2/183/2982/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.,

секретаря Макаренко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в :

19 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування вимог позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що з 14 вересня 1963 року вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_3.

Під час перебування в шлюбі, 07 січня 1964 року ОСОБА_3, у відповідності до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого Новомосковською державною нотаріальною конторою за № 244, зареєстрованого Новомосковським Бюро технічної інвентаризації за № 12660-78, в користування була надана земельна ділянка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Мануїльського № 51.

Позивач зазначила. що вона та ОСОБА_3 в період з 1964 по 1966 рік на вищезазначеній земельній ділянці побудували житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Шлюб з ОСОБА_3 в наступному був розірваний.

У відповідності до рішення Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 17 квітня 1991 року за позовом ОСОБА_3, йому було виділено в користування 47/100 частин житлового будинку, а їй 53/100 частин житлового будинку.

26 березня 1993 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, після реєстрації шлюбу їй було присвоєне прізвище ОСОБА_4.

Позивач ОСОБА_1 зазначила, що її колишній чоловік, ОСОБА_3 помер 12 листопада 2003 року.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду дніпропетровської області від 03 червня 2011 року за позовом сина ОСОБА_2, за ним було визнане право власності на 47/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Мануїльського № 51.

В той же час, коли вона звернулася до державного реєстратора для державної реєстрації свого право на 53/100 частин житлового будинку, їй було відмовлено, в звязку з тим, що у відповідності до рішення суду від 17 квітня 1991 року за нею визнане лише право користування частиною житлового будинку, в звязку з чим, вона змушена звернутися до суду.

Житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя, фактично, частки у власності, фактично, встановлені рішенням суду від 17 квітня 1991 року, тому. за нею належить визнати право власності на 53/100 спірного нерухомого майна.

В звязку з наведеним, в позовній заяві ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на 53/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Мануїльського № 51.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Новомосковської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, про місце, дату і час належним чином повідомлений.

Відповідач ОСОБА_2 в своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши докази, надані позивачем, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступного.

Судом встановлено, що з 14 вересня 1963 року позивач ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_3.

Встановлено, що 07 січня 1964 року ОСОБА_3, у відповідності до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого Новомосковською державною нотаріальною конторою за № 244, зареєстрованого Новомосковським Бюро технічної інвентаризації за № 12660-78, в користування була надана земельна ділянка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Мануїльського № 51.

У відповідності до ст. 61 ЦК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Судом встановлено, що 17 квітня 1991 року Новомосковським міським судом винесене та набрало законної сили рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визначення порядку користування домоволодінням, відповідно до якого встановлено, що житловий будинок за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Мануїльського № 51 є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5, ОСОБА_3 було виділено в користування 47/100 частин житлового будинку, а ОСОБА_5 53/100 частин житлового будинку.

Судом встановлено, що шлюб між позивачем та ОСОБА_3 в наступному був розірваний.

26 березня 1993 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, після реєстрації шлюбу їй було присвоєне прізвище ОСОБА_4.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер 12 листопада 2003 року.

Згідно рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2011 року за позовом ОСОБА_2 (сина позивача) до Новомосковської міської ради, за ОСОБА_2 було визнане право власності на 47/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Мануїльського № 51, в порядку спадкування після батька - ОСОБА_3, померлого 12 листопада 2003 року.

Згідно технічного паспорту, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Мануїльського № 51, складається з: житлового будинку літ.А., житловою площею 23,5 кв.м., загальною площею 53,5 кв.м.; прибудови літ.а; ганку; погрібу; прибудови літ.а`; ганку; погрібу; сараю літ.Б; прибудови літ.б; зливної ями літ.Я; входу до погрібу літ.Г; огорожі - №2; огорожі - №4; хвіртки - №5; огорожі - №6.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно д ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна)

Оскільки спірне нерухоме майно було побудоване подружжям на земельній ділянці, відведеній для цієї цілі, рішенням суду від 17 квітня 1991 року, фактично, визначені частки у праві власності співвласників, суд приходить до висновку, що за позивачем належить визнати право власності на 53/100 спірного нерухомого майна

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213-215, ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 53/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Мануїльського № 51, що складається з: житлового будинку літ.А., житловою площею 23,5 кв.м., загальною площею 53,5 кв.м.; прибудови літ.а; ганку; погрібу; прибудови літ.а`; ганку; погрібу; сараю літ.Б; прибудови літ.б; зливної ями літ.Я; входу до погрібу літ.Г; огорожі - №2; огорожі - №4; хвіртки - №5; огорожі - №6.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.І. Городецький