Провадження № 22-ц/779/2678/2015
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Пнівчук О.В., Василишин Л.В.,

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 29 жовтня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Свої вимоги обґрунтував тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 01 жовтня 2013 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 31 липня 2013 року щомісячно

Посилаючись на те, що він здійснює опіку над матір'ю, яка є інвалідом другої групи внаслідок психічного розладу, через, що не має постійного заробітку, утримує сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 від другого шлюбу, крім того має непогашений кредит у розмірі 4 009,44 грн., просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 01 жовтня 2013 року на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі з 800 грн. до 400 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 29 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_3 посилається на порушення судом норм матеріального права.

Вважає, що кожен із батьків на утримання дитини повинен виділяти не менше 727,5 грн., оскільки батьки зобов'язані у рівних частинах утримувати дитину, а прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, станом на 2015 рік становить 1 455 грн.

Зазначає, що індекс інфляція за період часу з грудня 2013 року по вересень 2015 року склав 164,9 %, що в свою чергу привело до знецінення національної валюти, проте відповідач виділяє на дитину кошти в сумі 400 грн. щомісячно, що є недостатньо для фізичного та духовного розвитку сина.

У зв'язку з наведеним просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримали з наведених вище мотивів.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_9 апеляційну скаргу заперечив, посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 та зменшуючи розмір стягуваних аліментів з 800 грн. до 600 грн., суд першої інстанції виходив з того, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів змінилося матеріальне та сімейне становище позивача, оскільки на даний час він не працевлаштований, уклав новий шлюб, в якому народилася дитина, що є підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів.

Проте, погодитися із таким висновком суду першої інстанції не можна.

Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 01 жовтня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано, сина ОСОБА_5 залишено проживати з матір'ю та стягнуто з позивача в користь відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно розрахунку державного виконавця, станом на 23 вересня 2015 року заборгованість позивача по сплаті аліментів становить 9 747 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, правовий аналіз наведених положень законодавства вказує на те, що утримання малолітньої дитини є беззаперечним обов'язком як матері, так і батька.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_2 посилаючись на погіршення свого матеріального становища зазначав, що його матеріальний стан на даний час не дає можливості сплачувати аліменти в розмірі 800 грн., оскільки він одружився і в другому шлюбі народилася дитина, а тому з'явилися нові витрати, а влаштуватися на роботі він не має можливості, оскільки здійснює опіку над своєю непрацездатною матір'ю.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Встановлено, що на час постановлення рішення суду про стягнення аліментів, позивач не працював, оскільки 31 серпня 2011 року звільнився з посади охоронника ТОВ «ЮТІС-2007» і з 16 вересня 2011 року йому здійснювалася виплата допомоги по безробіттю, яка була припинена 21 серпня 2012 року, що підтверджується записами в його трудовій книжці.

Згідно висновку МСЕК від 01 червня 2006 року матері позивача ОСОБА_10 встановлена друга група інвалідності довічно.

Відповідно до довідки департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської області від 28 липня 2015 року, позивачу з 01 листопада 2012 року виплачується допомога по догляду за інвалідок II групи, внаслідок психічного розладу в розмірі 1 378 грн.

Тобто, на час стягнення аліментів позивач не працював та здійснював догляд за непрацездатною матір'ю, а тому висновок суду про погіршення майнового стану позивача після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, оскільки на даний час він не працевлаштований, обґрунтовано на припущеннях, оскільки зазначена обставина належними доказами не підтверджена.

Також встановлено, що позивач в жовтні 2014 року створив іншу сім'ю, в якій ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_6.

Разом з тим, наявність у позивача іншої сім'ї та дитини не може погіршувати матеріальний стан дитини від першого шлюбу.

Колегія суддів вважає, що присуджена сума аліментів в розмірі 800 грн. є розумною та достатньою в умовах соціально-економічної ситуації в країні і законодавчо визначених підстав для її зменшення немає.

Таким чином, враховуючи, що позивач не надав безспірних, достатніх та достовірних доказів, які б у своєму взаємозв'язку давали підстави, передбачені законом, для зменшення розміру стягуваних аліментів, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 29 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: О.В. Пнівчук

Л.В. Василишин