Справа №: 705/5170/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого - судді Кімстачова О.С.

з участю:

секретаря судового засідання Романової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Умані Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

15.09.2015 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1.

У судове засідання позивач та її представник за довіреністю від 09.09.2015 ОСОБА_4 не з'явилися. Діючи в межах наданих їй повноважень, представник позивача ОСОБА_4 подала суду до початку судового засідання заяву, в якій підтримала заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги, просить задовольнити позов та справу розглядати за відсутності позивача і представника. Проти заочного рішення не заперечує.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, повідомлені про місце, день і час судового розгляду, в судове засідання не з'явилися. Про причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності чи заперечень проти позову суду не подали.

У зв'язку з вказаними обставинами суд ухвалив вирішити справу на підставі наявних у ній доказів - ухвалити заочне рішення у справі, відповідно до положень статей 224, 225 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, подані позивачем на обґрунтування своїх позовних вимог, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1. ЇЇ право приватної власності на будинок підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.08.2007, яке зареєстроване в БТІ. У зареєстрованому шлюбі з її сином перебувала громадянка ОСОБА_5, яка проживала у вказаному будинку разом зі своїми дітьми: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. У червні 2008, після фактичного розпаду сім'ї, ОСОБА_5 разом з дітьми переїхала проживати в АДРЕСА_2. У 2009 році позивач ОСОБА_1 зверталася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання її та її дітей - відповідачів у цій справі, такими, що втратили право на проживання у вищевказаному будинку. Позов був задоволений частково, в частині визнання втратившими право на житло ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було відмовлено, оскільки на той час вони були неповнолітніми.

Факт реєстрації місця проживання відповідачів в будинку АДРЕСА_1 підтверджується довідкою Іванівської сільської ради Уманського району Черкаської області від 30.07.2015 за № 453 та довідками адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Черкаській області від 13.10.2015.

Те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у будинку АДРЕСА_1 підтверджується Актом обстеження від 30.07.2015 за підписами сільського голови Рудого Г.П., сусідів ОСОБА_7 та ОСОБА_8; Довідкою, виданою Іванівською сільською радою Уманського району Черкаської області за № 453 від 30.07.2015.

Відомості щодо поважності причини відсутності відповідачів за зареєстрованим місцем проживання понад шість місяців сторони суду не надали.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користуватися ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє колишніх членів його сім'ї права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ст. 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Підстав для збереження жилого приміщення за відсутнім відповідачем на строк понад шість місяців, передбачених пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 ЖК УРСР, судом не встановлено.

Статтею 72 ЖК УРСР встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 є законною, обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 9, 71, 72, 116 ч. 1, 150, 156, 163 ЖК України, ст. 3, 4, 10 ,11, 15, 209, 212-215, 226-228 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1

Копію заочного рішення надіслати позивачу і відповідачаму.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання його копії.

Відповідач може подати до Уманського міськрайонного суду Черкаської області відповідно до ст. 228, 229 ЦПК України письмову заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України.

Головуючий: О.С. Кімстачов