УХВАЛА

іменем україни

02 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Євтушенко О.І., Журавель В.І.,

ХоптиС.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулося до суду з позовом до

ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що на підставі кредитного договору від 25 червня 2007 року відповідач ОСОБА_5 отримав у банку кредит в сумі 57 870 доларів США на термін до 24 червня 2025 року зі сплатою 12,49 % річних за користування кредитом. У забезпечення кредитних зобов'язань банк уклав договір поруки від 25 червня 2007 року з відповідачкою ОСОБА_4, яка зобов'язалася нести солідарну відповідальність з ОСОБА_5 за виконання кредитних зобов'язань.

13 листопада 2008 року рішенням Южного міського суду Одеської області стягнуто солідарно з відповідача на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитом в сумі 324 638,87 грн, яка виникла станом на

31 липня 2008 року. При виконанні рішення суду зазначена заборгованість погашена 13 вересня 2010 року. Однак цієї суми не вистачило для повного погашення кредиту і станом на 15 лютого 2011 року виникла заборгованість: борг за кредитом 34 842,25 доларів США, що складає 276 769,41 грн; проценти - 2 109,78 доларів США, що складає 16 759,04 грн; пеня -

1 321,96 доларів США, що складає 10 500,99 грн; а всього 38 273,99 доларів США, що складає 304 029,44 грн, яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Южного міського суду Одеської області від 21 грудня 2012 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2015 року рішення Южного міського суду Одеської області від 21 грудня 2012 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором за період з 01 серпня 2008 року по 12 вересня 2010 року в сумі 98 603 грн 25 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про стягнення судового збору.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - просить скасувати рішення апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2015 року та залишити в силі рішення Южного міського суду Одеської області від 21 грудня 2012 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов'язання за кредитним договором припинені, оскільки ОСОБА_5 13 вересня 2010 року погасив заборгованість в сумі 324 638,87 грн, яка була стягнута рішенням Южного міського суду Одеської області від 13 листопада 2008 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та стягуючи солідарно заборгованість за кредитним договором за період з 01 серпня 2008 року по

12 вересня 2010 року, апеляційний суд виходив із того, що відповідачі не виконували обов'язків, передбачених ч. 1 ст. 1054 ЦК України, зі сплати відсотків та пені на підставі ч. 1 ст. 549 ЦК України, тому вони відповідно до вимог ч. 1 ст. 554 ЦК України несуть солідарну відповідальність.

Такі висновки апеляційного суду є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які судом вірно застосовані.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на підставі кредитного договору від 25 червня 2007 року відповідач ОСОБА_5 отримав у банку кредит в сумі 57 870 доларів США на термін до 24 червня 2025 року зі сплатою 12,49 % річних за користування кредитом (а. с. 4-7).

У забезпечення кредитних зобов'язань банк уклав договір поруки від 25 червня 2007 року з відповідачкою ОСОБА_4, яка зобов'язалася нести солідарну відповідальність з ОСОБА_5 за виконання кредитних зобов'язань (а. с. 8-9).

Рішенням Южного міського суду Одеської області від 13 листопада 2008 року стягнуто з солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитом в сумі 324 638,87 грн., яка виникла станом на

31 липня 2008 року (а. с. 76-77). При виконанні рішення суду зазначена заборгованість погашена 13 вересня 2010 року (а. с. 79).

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору,слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, який відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковим для всіх судів України.

Скасовуючи рішення міського суду та частково задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про стягнення процентів за користування кредитом та пені за період з 1 серпня 2008 року по 12 вересня 2010 року (772 дні), оскільки основний борг за кредитом (тіло кредиту) складав 275 100,15 грн, а договором передбачена сплата 12,49 % за користування коштами, тому розмір процентів складає 72 673,77 грн. З розрахунку банку вбачається, що пеня за 2008 та 2009 роки не нараховувалася, пеня нарахована з 8 травня

2010 року по 12 вересня 2010 року та складає 1 259,33 доларів США, що за курсом НБУ (20,5899) складає 25 929,48 грн. Всього заборгованість за процентами та пенею складає 98 603,25 грн.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає положенням ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

На підставі ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: О.І. Євтушенко

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта

В.А.Черненко