Справа №173/1711/15-ц
Провадження №2/173/836/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів, третя особа. Яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що її донька, ОСОБА_3, проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 з 2005 року по 2007 рік. Вони мають спільну доньку ОСОБА_4. З 2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 разом не проживають та онука залишилась проживати разом з матірю. В 2007 році Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини, однак з 1 січня 2014 року відповідач ухиляється від сплати аліментів, зловживає спиртними напоями, ніде не працює та не цікавиться долею дитини. Позивач утримує онуку, оскільки ОСОБА_3 не працює та не має фінансової можливості забезпечувати доньку. Позивач працює та перераховує щомісяця донці кошти в сумі 700 грн. на утримання онуки ОСОБА_4. На підставі вищевикладеного ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь заборгованість по аліментам на утримання онуки, ОСОБА_4, в розмірі 14000 грн. та зобовязати відповідача в подальшому сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3; у разі подальшого ухилення ОСОБА_1 від сплати аліментів притягнути його до кримінальної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 164 Кримінальн6ого кодексу України.

В попередньому судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. В подальшому подала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечував, суду пояснив, що дійсно на підставі рішення суду з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4. Коли він працював офіційно аліменти стягувались з його заробітної плати, потім, коли не працював, надавав допомогу по можливості, зокрема купував продукти харчування, одяг, необхідні речі для навчання. Також надав ОСОБА_3 гроші, проте куди вона їх витрачає йому не відомо. ОСОБА_3 до нього не має ніяких претензій щодо сплати аліментів. Сама ОСОБА_3 також ніде не працює, зловживає спиртними напоями. Чи надає позивач гроші на утримання онуки йому не відомо.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3, в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 мають спільну малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6). Дитина проживає разом з матірю, що в судовому засіданні сторони визнали.

На підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2008 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.81).

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повнолітня. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обовязку утримувати дитину, зокрема за домовленістю між ними (в грошовій і (або) натуральній формі) або ж сплата коштів на утримання дитини за рішенням суду (аліменти).

Таким чином аліменти є одним із способів виконання батьком дитини, з яким не проживає дитина, обовязку утримувати дитину шляхом сплати коштів на утримання дитини за рішенням суду на користь того з батьків, з ким дитина проживає. Згідно з розрахунком заборгованості по сплаті аліментів станом на 14 травня 2015 року заборгованість по аліментам ОСОБА_1 становить 12 732 грн. 21 коп. (а.с.82).

Оскільки судом було ухвалено рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, то і заборгованість по аліментам виникла саме перед нею.

Згідно зі ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися дол. суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Частиною 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

ОСОБА_2 заявлено вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на її користь заборгованості по аліментам на утримання її онуки, ОСОБА_4. Разом з тим позивачем не надано жодних доказів того, що було ухвалено рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на її користь і що заборгованість по аліментам виникла саме перед нею і тим самим порушено її права.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач дійсно понесла витрати на утримання онуки, ОСОБА_4, проте такі витрати є добровільною участю бабусі в утриманні онуки та не є аліментами в розумінні ст. 181 Сімейного кодексу України. Правових підстав для стягнення цих витрат з відповідача, як батька дитини не має.

Окрім того, ст. 265 Сімейного кодексу України передбачено, що баба, дід зобовязані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належне утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що свій обовязок щодо утримання малолітньої дитини неналежно виконує не лише відповідач, але й мати ОСОБА_4, ОСОБА_3, у звязку з чим позивач добровільно взяла на себе відповідальність щодо утримання онуки, а тому підстав для задоволення позовних вимог не має, оскільки позивачем не доведено в чому полягає порушення її прав і що відповідач є особою, яка має нести за це відповідальність.

Так само необґрунтованими є вимоги позивача про зобовязання відповідача виконувати належним чином рішення суду про стягнення аліментів, оскільки це питання стосується виконання рішення суду у справі, де вона не є стороною. Вимоги про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності у звязку з ухиленням його від сплати аліментів взагалі не можуть буди предметом розгляду цивільної справи, а такі заяви мають розглядатися в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

На підставі вищевикладеного керуючись ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3,4,10,11,60,88,212-215 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем, - віднести за рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, проте не були присутні під час його проголошення мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко