АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/695/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3633/15Головуючий у 1-й інстанції Кравець С. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів: Чічіля В.А., Акопян В.І.

при секретарі Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення частки у спадковому майні, визнання права власності на частку у спадковому майні та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, з урахуванням уточнень остаточно просив ухвалити рішення, яким встановити, що частка у спадковому майні після смерті матері ОСОБА_4 становить ? частину; визнати за ним в порядку спадкування право власності на ? садиби №12 по вул..Комсомольскій у с.Кошманівка Машівського району і земельної ділянки, на якій вона розташована.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що відповідачка, його рідна сестра, відмовляється надати йому правовстановлюючі документи на спадкове майно, у звязку з чим нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті їхньої матері.

У липні 2015 року ОСОБА_2 подала зустрічний позов, у якому, посилаючись на ухилення відповідача від надання допомоги їхній матері, яка тривалий час внаслідок хвороби перебувала у безпорадному стані, просила усунути ОСОБА_3 від права на спадкування.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволений частково: визначена його частка у спадковому майні після смерті його матері ОСОБА_4 у розмірі ? частини, за ним визнане право власності в порядку спадкування на ? частку житлового будинку №12 по вул.. Комсомольській у с.Кошманівка Машівського району, а також на ? частину земельної ділянки по вул..Комсомольській,12 у с.Кошманівка Машівського району площею 0,52 га. У задоволенні інших вимог відмовлено, у задоволенні зустрічного позову відмовлено, вирішене питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення зустрічних позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції однобоко і необєктивно оцінив подані сторонами докази. Окрім того, судом не враховано, що для будівництва і обслуговування будинку їхнім батькам була виділена земельна ділянка у більшому розмірі виключно за особисті заслуги їхнього батька ОСОБА_5.

Колегія суддів, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 і ОСОБА_4, батьки сторін у справі, перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 1957 року.

За життя батьки сторін у справі набули у спільну сумісну власність будинок з господарськими будівлями по вул..Комсомольській у с.Кошманівка, а також земельну ділянку площею 0,52 га., на якій він розташований. Власником будинку і земельної ділянки зареєстрований ОСОБА_5, батько сторін.

02 жовтня 2007 року ОСОБА_5 склав заповіт на імя ОСОБА_2, яка у встановленому порядку після смерті батька 27 грудня 2007 року прийняла спадщину. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину садиби №12 по вул.. Комсомольській у с.Кошманівка їй не видане.

ОСОБА_4 після смерті свого чоловіка у встановленому порядку відмовилася від обовязкової частки у спадщині на користь ОСОБА_2, своєї дочки.

У березні 2007 року ОСОБА_4 захворіла і потребувала весь час до своєї смерті стороннього догляду.

ОСОБА_2 з 08 квітня 2008 року по 19 січня 2012 року перебувала на обліку у Машівському управлінні праці та соціального захисту і отримувала компенсацію по догляду за своєю матірю.

За життя ОСОБА_4 19 грудня 2007 року склала заповіт на користь свого сина ОСОБА_3

19 січня 2012 року ОСОБА_4 померла.

Постановою нотаріуса від 06 травня 2015 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину будинку і земельної ділянки по вул.. Комсомольській,12 у с.Кошманівка у звязку неподанням правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Суд першої інстанції, дослідивши фактичні обставини справи, з дотриманням вимог ст.212 ЦПК України перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і дійшов правильного висновку про часткове задоволення первісного позову та про відмову у задоволенні зустрічного позову. При цьому суд першої інстанції обґрунтовано виходив з недоведеності обставин, з якими закон пов?язує можливість усунення спадкоємця від спадкування.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України підставою для задоволення вимоги про усунення спадкоємця від права на спадкування є встановлення факту умисного ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві, який такої допомоги потребував.

Для задоволення позовних вимог про усунення від права на спадкування відповідно ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин як ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

При цьому ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Доводи апеляційної скарги зводяться до заперечення правильності оцінки судом доказів, які були надані сторонами, зокрема показань свідків. Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції у повній мірі дотримався встановленого ст.212 ЦПК України принципу оцінки доказів, дав належну оцінку усім доказам у їх сукупності і зробив правильний висновок про недоведеність факту умисного ухилення ОСОБА_3 від обовязку надавати допомогу своїй матері під час її хвороби.

Твердження апеляційної скарги щодо розміру земельної ділянки по вул.. Комсомольській,12 у с.Кошманівка є припущенням, яке суперечить правовстановлюючим документам.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О. А. Лобов

Судді: В.А. Чічіль

ОСОБА_6

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов