Справа № 461/5070/15 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/783/4831/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Шашкіної С.А.

Суддів: Гриновця Б.М., Копняк С.М.

При секретарі: Брикайло М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 07 травня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 07 травня 2015 року відкрито провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Дану ухвалу оскаржив ОСОБА_2. В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права, зокрема з порушенням правил підсудності. Вказує, що оскільки кредитний договір було укладено між позивачем та ПрАТ «Галичина» та грошові кошти були отримані останнім, відтак, позов слід було предявляти за місцезнаходженням позичальника, яким є Львівська область, м.Радехів, вул.Б.Хмельницького,120, що згідно із ч.2 ст.109 ЦПК України є територіальною підсудністю Радехівського районного суду Львівської області. Просить ухвалу суду скасувати та передати питання щодо відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апелянт належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.123), однак в судове засідання не зявився, тому колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у його відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача на заперечення доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за предявленими вимогами.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (ст. 15 ЦПК).

За приписами ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

В п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 року зазначено, що питання про підсудність справ визначається ЦПК, зокрема: розділом II - щодо справ наказного провадження; главою 1 розділу III - щодо справ позовного провадження; розділом IV - щодо справ окремого провадження; розділами VI, VII - щодо заяв (скарг) стягувача, боржника, інших учасників виконавчого провадження, заяв (подання) державного виконавця з питань, пов'язаних з виконанням судових рішень; главами 1 і 2 розділу VII-1 - щодо заяв про оскарження рішень третейських судів та про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів; главами 1 і 2 розділу VIII - щодо клопотань про визнання, звернення до виконання рішень іноземних судів; статтею 404 - щодо заяв про відновлення втраченого судового провадження; статтею 414 - щодо справ за участю іноземних осіб.

Якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред'являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи - за її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", а щодо юридичної особи - за положеннями статті 93 ЦК.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вказав, що між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та Приватним акціонерним товариством «Галичина» укладено кредитний договір №6013V3 від 29.11.2013 року із змінами та доповненнями. З метою забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором між Банком, позичальником та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №6013P10 від 29.11.2013 року. Відповідно до п.3.2 договору поруки, у випадку невиконання позичальником основного зобовязання кредитор має право вимагати виконання цього зобовязання у поручителя та/або позичальника, як у солідарних боржників. Оскільки станом на 30.04.2015 року заборгованість Приватним акціонерним товариством «Галичина» за кредитним договором в повному обсязі не погашена ні позичальником, ні поручителем, чим порушуються права та інтереси банку, відтак просив стягнути вказану заборгованість за договором з ОСОБА_2.

За загальним правилом статті 109 ЦПК України, позови до фізичної особи предявляються за місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування, а до юридичних осіб - за їхнім місцезнаходженням.

Як вбачається з довідки адресно довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України. Відповідач, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою : м.Львів. АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Галицького району м.Львова.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Зважаючи на характер спірних правовідносин сторін, суть заявлених позовних вимог, суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, прийшов до правильного висновку про те, що даний позов підлягає розгляду Галицьким районним судом м. Львова та постановив ухвалу з дотриманням правил підсудності.

Апелянтом не наведено в апеляційній скарзі доказів та обґрунтувань щодо необхідності направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про повернення позовної заяви позивачеві у відповідності до ст. 115 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 07 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді: