АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 грудня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

Головуючого - Панченка М.М.

Суддів - Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

При секретарі - Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 4 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_4, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання шлюбу недійсним та анулювання актового запису,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 і просила винести рішення, яким визнати недійсним шлюб укладений 17.10.2013 року між її батьком ОСОБА_6 та відповідачкою ОСОБА_1, а також просила анулювати актовий запис про укладення цього шлюбу.

Послалась на те, що на момент укладання шлюбу її батько перебував у зареєстрованому шлюбі з третьою особою ОСОБА_4.

Зазначала, що 17.10.2013 року у Київській міській клінічній лікарні №1 в присутності завідуючого клінічної імунології Титомира А.І. представником Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницької РУЮ у м.Києві зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та відповідачкою ОСОБА_1.

Позивачка зазначила, що спірний шлюб укладений в медичній установі, де її батько ОСОБА_6 перебував на той час на стаціонарному лікуванні з діагнозом онкологія. Помер батько ІНФОРМАЦІЯ_1, а оскільки відповідачка претендує на спадщину батька позивачки, остання вважала, що її права були порушені в результаті укладення спірного шлюбу, а тому звернулась з цим позовом до суду.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 4 вересня 2015 року позов задоволено частково /а.с.192-196/.

Судовим рішенням визнано недійсним шлюб, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 зареєстрований 17.10.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницької РУЮ у м.Києві, актовий запис №989.

В решті позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, посилаючись на порушенням судом вимог матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення Дарницького районного суду м.Києва від 4 вересня 2015 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові,

Скаржники послались на те, що в силу ст.42 СК України, позивачка не мала правових підстав звертатись до суду з цим позовом, а також вважали, що судом не встановлено належним чином факту перебування батька позивачки станом на 17.10.2013 року у зареєстрованому шлюбі з третьою особою ОСОБА_4.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як слідує із матеріалів справи, згідно письмового повідомлення Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького РУЮ у м.Києва, 17.10.2013 року у приміщенні Київської міської клінічної лікарні №1 в присутності завідуючого клінічної імунології Титомира А.І. представником Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького РУЮ у м.Києві зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1, актовий запис №989 /а.с.8, 53-54/.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто, через десять днів після реєстрації шлюбу, ОСОБА_6 помер від онкологічного захворювання /а.с.7/.

Позивачка ОСОБА_3, яка є донькою ОСОБА_6 від попереднього шлюбу, після смерті батька дізнавшись про указаний шлюб і про те, що відповідачка ОСОБА_1 намагається заволодіти спадковим майном ОСОБА_6, не допускаючи позивачку, як спадкоємця першої черги, до спадкового майна, звернулась з цим позовом до суду /а.с.5/.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачка є зацікавленою особою при вирішенні спору про визнання спірного шлюбу недійсним, а тому мала правові підстави звертатись до суду з цим позовом.

Відповідно до ст.42 СК України право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв»язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена.

Із аналізу указаної норми спростовуються доводи скаржників в апеляційній скарзі в тій частині, що позивачка ОСОБА_3 не має права на звернення до суду з цим позовом.

Доводом, на який посилається позивачка у позовній заяві, відповідно до ст.39 СК України, є, за її твердженням, перебування її батька на час укладання спірного шлюбу, у попередньому шлюбі з третьою особою ОСОБА_4, який укладений 4.05.2006 року в Німеччині, що підтверджується витягом зі свідоцтва про реєстрацію шлюбу, копією запису у Сімейній книзі /а.с.18-22, 96-100/.

Документом, що засвідчує укладення 4.05.2006 року шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, є копія свідоцтва про укладення шлюбу з відповідним перекладом, наданим суду позивачкою /а.с.15,16/.

Також, факт укладання шлюбу 4.06.2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, підтверджується листом №71/ВАВ-14-571/1-1709-15 від 5.06.2015 року, надісланим до суду Міністерством закордонних справ України, з якого слідує, що за інформацією Генерального консульства України в Мюнхені, в Книзі реєстрації легалізованих документів виявлено запис про засвідчення в порядку консульської легалізації 15 травня 2008 року за №572/1725-2008 документа про шлюб між указаними особами /а.с.137-139/.

Указаний лист Міністерства закордонних справ підтверджує факт легалізації документів про укладення шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в установленому законом порядку в консульській установі України, розташованої на території Німеччини.

З наданої Міністерством юстиції України інформації від 2.06.2015 за №4391-0-30-15/19-1 вбачається, що на контрольній території України не виявлено актового запису про розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, що свідчить про те, що на час реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 від 17.10.2013 року, останній залишався у зареєстрованому шлюбі /а.с.150-151/.

Дійшовши висновку про чинність шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 станом на 17.10.2013 року, суд першої інстанції правомірно послався на те, що 22.12.2003 року для України набула чинності Гаазька конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 року, згідно з положенням якої, єдиною формальною процедурою для засвідчення офіційних документів є проставлення спеціального штампу «APOSТІLL» уповноваженим органом держави-учасниці Конвенції.

Відповідно до ст.12 Конвенції її положення певний час не застосовувались у відносинах України з Німеччиною, а з 22.07.2010 року дія Конвенції набула чинності у відносинах між цими країнами.

Тобто, як правильно зазначив суд першої інстанції, в Україні визнаються дійсними німецькі офіційні документи, які легалізовані в установленому порядку до 22.07.2010 року та які посвідчені апостилем уповноваженим органом Німеччини за умови, що вони використовувались в Україні після 22.07.2010 року.

Відповідно до ст.25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

А, згідно до ст.348 СК України підставою для недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22,24-26 СК України.

Відповідно до ст.44 СК України у випадках передбачених ст.ст.39-41 СК України шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації.

Відповідач не надав суду належних доказів того, що шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, станом на 17.10.2013 року було припинено.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно до ст.45 СК України недійсний шлюб (ст.39 цього Кодексу), а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований прав та обов»язків подружжя, а також прав та обов»язків які встановлені для подружжя іншими законами України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене на повно з»ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, відхилити, а рішення Дарницького районного суду м.Києва від 4 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді