Справа № 350/564/15-ц
Номер провадження 2/350/487/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року смт.Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Калиній Г.В.

з участю секретаря судового засідання Видойник І.П.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 206137 гривень 03 копійки, та судові витрати по справі.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що між товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» та ОСОБА_1 27 травня 2008 року був укладений кредитний договір № 2, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит строком на шість років у розмірі 147 400 гривень зі сплатою 9.9 процентів річних від непогашеної суми кредиту.

Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язувався своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконувати інші зобовязання, передбачені договором.

18 травня 2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого позивач отримав право грошової вимоги за кредитним договором № 2 від 27 травня 2008 року.

Однак ОСОБА_1 не виконує умови договору щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань загальна заборгованість за кредитом станом на 10 лютого 2015 року становить 206137 гривень 03 копійки, у тому числі: 123538 гривень 75 копійок заборгованість по тілу кредиту, 59828 гривень 58 копійок - відсотки за користування кредитом, 19751 заборгованість за комісією, 37440 гривень 44 копійки - штраф.

У судове засідання представник позивача не з»явився, незважаючи на неодноразові відкладення розгляду справи у зв»язку із його неявкою, направив суду письмові клопотання про розгляд справи у його відсутності та прийняття рішення за наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідач позову не визнав та у судовому засіданні пояснив, що вважає позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до нього про стягнення боргу безпідставною, оскільки, він не повідомлений товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» про укладення Договору відступлення права вимоги за кредитним договором. Йому у встановленому порядку не надана інформація стосовно Покупця, рахунків для подальшого погашення кредиту та інша необхідна інформація.

Вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є невірним, у ньому не враховані квитанції про погашення ним боргу. Різниця між сумою позовних вимог та розміром боргу, що підтверджується відповідними квитанціями про погашення ним кредитної заборгованості, становить 11 000 гривень, що є для нього значною сумою.

Він укладав кредитний договір з ТОВ «Просто Фінанс», у погашення якого сплачував відповідні кошти. Зараз йому не зрозуміло, чому саме позивачу, а не ОСОБА_2, представники якого час від часу йому телефонують та пропонують сплачувати їм заборгованість, чи іншій установі, яка заявить такі вимоги, він повинен повернути борг.

Вважає, що позивачем не виконано умови договору факторингу, не надано суду належних доказів переходу прав у зобовязанні та право на звернення до суду з позовною заявою до нього, що виключає можливість задоволення позову.

Вислухавши відповідача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» відповідачу було надано споживчий кредит строком на 6 років у розмірі 147 400 гривень зі сплатою 9.9 процентів річних від непогашеної суми кредиту, що підтверджується копією договору № 2 від 27 травня 2008 року (а. с. 7-9).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник обов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом ст. 1049 названого кодексу, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Зобовязання за договором позичальником виконувалися не у повному обсязі, а тому утворився борг, про що не заперечує відповідач.

Відповідно до розрахунку, поданого позивачем, який підписаний аналітиком ТОВ «Кредитні ініціативи», борг позивача становить 240 559 гривень 37 копійок, у тому числі: 123538 гривень 75 копійок заборгованість за кредитом, 59828 гривень 58 копійок заборгованість по відсотках за користування кредитом, 19751 гривень 60 копійок заборгованість по комісії за користування кредитом, 3018 гривень 10 копійок штраф, що підтверджується розрахунком (а. с. 25).

Відповідач заперечує наявність саме такого боргу, за його розрахунком він сплатив 35620 гривень в рахунок погашення заборгованості за договором, що підтверджується, відповідними квитанціями і на даний час за його розрахунком борг перед кредитором складає 111 758 гривень (а. с. 88).

Суми, зазначені у квитанціях (а.с.89-100) не відображені у наданому позивачем розрахунку заборгованості (а.с.25), відповідач вважає, що розрахунок боргу проведений не правильно.

Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» купило у товариства з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами, у якості доказу надав договір купівлі-продажу кредитного портфелю (а.с.14-18). На зазначеному документі відсутні підписи та відтиски печаток сторін договору, він не посвідчений у встановленому порядку як копія.

У договорі не зазначено, що ТзОВ ПростоФінанс відступило своє право грошової вимоги до ОСОБА_1 Позивач у позовній заяві посилається на додаток № 1 до договору, який не додав до позовної заяви.

До позову позивачем додано витяг з додатку, який підписаний аналітиком ТОВ Кредитні ініціативи ОСОБА_3

Статте. 64 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Отже витяг з додатку, який належним чином не завірений, як і вищезазначений договір, не є неналежним доказом в розумінні ст.ст. 58, 64 ЦПК України, а тому суд приходить до висновку про неможливість визнати його доказом відступлення права вимоги до відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання йому доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні.

Відповідно до п. 4.1 договору купівлі-продажу кредитного портфелю (а.с.14-18), продавець зобовязаний протягом десяти робочих днів з дати відступлення, повідомити рекомендованим листом позичальника про укладення цього договору та надати інформацію стосовно покупця, рахунків покупця для подальшого погашення кредитів, а також надати покупцю докази відправки таких повідомлень та їх отримання позичальником. У випадку неотримання позичальником вказаних повідомлень з будь-яких причин, продавець зобовязується направити повторні повідомлення позичальникам протягом десяти робочих днів з дати, коли йому стало відомо про таке неотримання позичальником, та надати покупцю докази їх відправлення.

Як доказ повідомлення боржника про зміну кредитора у зобовязанні позивачем до матеріалів справи надано копії повідомлення про укладення договору відступлення права грошової вимоги № 9518-1736 від 05 липня 2012 року, розрахунково-касовий документ та копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 19-21).

Відповідач заперечує отримання ним будь-якого поштового відправлення з банку та стверджує, що аналогічні документи не отримував. У звязку з цим, за клопотанням відповідача судовому засіданні 16 жовтня 2015 року позивачу було запропоновано надати суду оригінали документів, які підтверджують факт повідомлення боржника ОСОБА_1 про відступлення товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» права вимоги за кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Крдитні ініціативи».

У відповідь представник позивача у письмовому повідомленні зазначив, що не вбачає необхідності у направленні суду додаткових доказів повідомлення ОСОБА_1 про зміну кредитора у зобвязанні, оскільки копії відповідних документів вже надані суду і зазначені обставини підтверджені ухвалою Апеляційний суд Івано-Франківської області від 24 червня 2015 року.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставнини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

У повідомленні про вручення поштового відправлення відсутня відмітка про вручення його адресату особисто, як і відсутній підпис ОСОБА_1 у відповідній графі бланку, що підтверджується його копією (а. с. 21).

Дані про відправлення за номером 9376 на даний час відсутні, що підтверджується результатом пошуку на спеціальному інтернет - порталі Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» (а. с. 87).

Будь - яких інших доказів на підтвердження повідомлення боржника ОСОБА_1 про відступлення товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» права грошової вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» позивачем не надано, тому суд вважає недоведеним виконання банком п. 4. 1 договору купівлі - продажу кредитного портфелю від 18 травня 2012 року.

Судом не приймається до уваги вимога про досудове врегулювання спору, надана ТОВ Кредитні ініціативи (а.с. 26, 27), так як на ній відсутній вихідний номер та дата відправлення, не надані будь-які докази такого відправлення.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 24 грудня 2013 року встановлено, що на час розгляду справи ТзОВ ПоростоФінанс не повідомило позивача про зміну кредитора та не надало останньому рахунків для подальшого погашення кредитів (а.с.32).

При перегляді зазначеного рішення суду у своїй ухвалі від 24 березня 2014 року Апеляційний суд Івано-Франківської обасті, погоджуючись з висновками місцевого суду зазначив, що позов пред»явлений передчасно, умови, які повинні бути в обов»язковому порядку виконані позивачем для предявлення такого позову в суд позивачем не дотримані, позивач має можливість виконати зазначені умови п.4.1 договору купівлі-продажу кредитного портфелю (а.с.35-36).

Статтею 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При подачі данного позову позивачем не надано суду належних доказів виконання банком п. 4. 1 договору купівлі - продажу кредитного портфелю від 18 травня 2012 року, після постановлення Рожнятівським районним судом рішення від 24 грудня 2013 року, та належних доказів того, що за зазначеним договором ТОВ «ПростоФінанс» відступило позивачу свої права вимоги по кредитному договору, укладеному з відповідачем, а тому суд приходить до висновку про необгрунтованість та недоведеність позивачем позовних вимог, тому підстав для задоволення позову не вбачає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 197, 209, 212, 214 215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ТзОВ Кредитні ініціативи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити, за недоведеністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рожнятівський районний суд протягом десяти днів з часу отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В. Калиній