Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №322/560/15
Провадження №22ц/778/4813/15 Головуючий у 1 інстанції: Гасанбеков С.С.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Бурак А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 23 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» про зобовязання вчинити певні дії.

У позові зазначав, що 11.11.2014 року позивач уклав договір фінансового лізингу №001373 з відповідачем. Вартість предмета лізингу встановлена 190 000 грн. Позивач вважає, що для отримання предмета лізингу у користування лізингоодержувач має сплатити лізингодавцю 100 700 грн. Позивач сплатив відповідачу 115 000 грн. Комісія за передачу предмета лізингу не була сплачена у звязку з ненаданням лізингодавцем відповідних реквізитів для сплати. Лізингодавець не виконав свої зобовязання в частині передачі у користування лізингоотримувачу трактору, мотивуючи це підвищенням вартості предмету лізингу і необхідністю доплати. Відповідач не вказав суму збільшення вартості предмета лізингу.

У звязку з вказаними обставинами, просив суд зобовязати відповідача здійснити передачу у користування трактора МТЗ-82.1 за договором фінансового лізингу №001373 від 11.11.2014 року на протязі десяти днів з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 23 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Положеннями статті 806 ЦК України передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про фінансовий лізинг" відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Судом встановлено, що 11.11.2014 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» був укладений договір фінансового лізингу № 0013730.

Відповідно до умов договору лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу - сільгосптрактор МТЗ-82.1, зазначений у п. 3.1 договору та специфікації, що є додатком № 3 до договору, вартістю 190 000 грн., та передати предмет лізингу в користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених договором.

Згідно із п. 1.5 договору предмет лізингу є власністю лізингодавця до моменту переоформлення права власності на лізингоодержувача згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. п. 11.3, 11.6 договору набуття права власності (викуп) предмета лізингу відбувається не раніше сплати лізингоодержувачем всіх платежів, передбачених п. 11.1, 11.2 (заборгованості за лізинговими платежами, сплати можливих штрафних санкцій та відшкодування збитків), у повному розмірі та витрат, які зазнав чи міг зазнати лізингодавець у зв'язку з переходом права власності щодо предмета лізингу. Перехід права власності на предмет лізингу здійснюється на підставі та на умовах укладеного між лізингодавцем та лізингоодержувачем договору купівлі-продажу предмета лізингу.

Згідно із п. п. 5.1, 5.2 договору предмет договору передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 90 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця авансового платежу (50 % від вартості предмета лізингу), комісії за організацію та оформлення договору (10% від вартості предмету лізингу) та комісії за передачу предмета лізингу (3% від вартості предмету лізингу). Лізингоодержувач може сплачувати авансовий платіж протягом (але не більше) 12 місяців з моменту підписання договору платежами, визначеними в додатку № 1 до договору, який є невід'ємною частиною, та розрахований за формулою, визначеною в п. 8.2.2 договору. Авансовий платіж не може бути сплачений повністю лізингоодержувачем до сплати комісії за організацію.

Розмір лізингових платежів та графік їх погашення вказаний у додатку № 1 до договору (а.с. 11).

11 листопада 2014 року ОСОБА_3 сплатив ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» комісію за організацію та оформлення договору у розмірі 19 000 грн., авансовий платіж у розмірі 81 000 грн. та 13 листопада 2014 року різницю вартості предмета лізингу у розмірі 15 000 грн., а всього сплачено 115 000 грн. (а.с. 13, 14). Комісія за передачу предмета лізингу не була сплачена у звязку з ненаданням лізингодавцем відповідних реквізитів для сплати.

Заперечуючи проти позову ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» зазначало, що відповідно до Закону України «Про фінансовий лізинг» і укладеного договору відповідач не є виробником предмета лізингу і не встановлює ціни на нього, лише зобовязується придбати його у постачальника за встановленими ним цінами та передати позивачу у користування. Також, п.5.4 договору передбачено, що у разі збільшення вартості предмета лізингу лізингоодержувач повинен одноразово сплатити різницю такої вартості до моменту купівлі предмета лізингу лізингодавцем з метою відповідності відсоткового розміру авансового платежу визначеного в додатку №1 до цього договору фактичній вартості предмета лізингу на момент його купівлі у продавця, а також одноразово сплатити різницю комісії за організацію до моменту купівлі предмета лізингу лізингодавцем. Позивач був повідомлений листами від 26.11.2014 року №711 та від 20.03.2014 року №370 про збільшення вартість предмету лізингу та одночасно в цих листах зазначалося, що точну вартість предмета лізингу необхідно зясувати у менеджера з видачі техніки.

Суд повно і всебічно дослідив обставини справи, пояснення та заперечення сторін, дав належну оцінку всім наданим суду доказам у їх сукупності та дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не виконав у повному обсязі своїх обовязків за договором, а саме : не сплатив комісію за передачу предмета лізингу та авансовий платіж, розмір яких визначається виходячи із збільшеної вартості предмета лізингу, тому передбачений п.5.1 договору строк передачі предмета лізингу не почав перебігу.

Доводи апелянта про те, що ним виконані умови договору, оскільки була сплачена комісія за організацію договору лізингу в розмірі 19 000 грн., а відповідач в односторонньому порядку змінив умови договору та збільшив вартість предмета лізингу і не повідомив позивачеві точного розміру різниці вартості предмета лізингу являються безпідставними. Можливість збільшення вартості предмету лізингу передбачена умовами договору. До того ж вартість предмета лізингу визначається не відповідачем, а постачальником, у якого він придбавається відповідачем.

Враховуючи викладене, рішення суду відповідає матеріалам справи та закону. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 23 червня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: