Справа №409/78/15-ц
Пров.№2/409/211/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2015 року смт.Білокуракине
Білокуракинський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді: О.Ю.Максименко
при секретарі: В.М.Бондаренко
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Білокуракине цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення, -
ПАТ КБ „ПриватБанк" звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення.
В судове засідання представник позивача не з'явився, попередньо надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання 03.03.2015 року не з'явився. Про місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом розміщення оголошення в газеті "Урядовий кур'єр", причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило.
03.03.2015 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 13.05.2014р. було зареєстровано звернення стягнення на підставі договору застави автотранспорту №LGH1AL12970743 від 15.08.2006р. (а.с.17).
Згідно повідомлення від 17.04.2014р. ОСОБА_1 було повідомлено про наявність заборгованості та про наслідки несплати (а.с.10-12).
Згідно ст.1054 ЦК України „за кредитним договором банк ... зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти".
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
В силу застави, згідно зі статтею 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.
Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.
Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Нормами чинного законодавства позивачу надається право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.
Оскільки до теперішнього часу заборгованість по кредитному договору не сплачено, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України „стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати". Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 337,53 грн. - понесені витрати на судовий збір, сплачені останнім при подачі позову до суду, а також 420 грн.- витрати на розміщення оголошення (а.с.1).
На підставі викладеного та керуючись ст. 20 Закону України "Про заставу", ст.ст. 25-26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", ст.ст. 526, 530, 536, 590, 610-612, 627, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 30, 58-60, 74, 88, 209, 212-215, 224-233 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства КБ "ПриватБанк" задовольнити вповному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Білокуракинський районний суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Білокуракинського районного суду

Луганської області О. Ю. Максименко