АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3086/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 31 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 13 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулася до суду із вказаним позовом, яким просила стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування моральної шкоди 100000,00 грн. та судовий збір, мотивуючи про те, що відповідно до постанови Жашківського районного суду Черкаської області від 27.12.2012, якою закрито провадження у кримінальній справі № на підставі п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2011 році», ОСОБА_8 24.07.2011 близько 02 години ночі на полі за селом Вороне Жашківського району Черкаської області у власному автомобілі НОМЕР_1, вступив природнім шляхом в статеві зносини з неповнолітньою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на момент статевих зносин, згідно висновку судово-медичної експертизи № 421/331 від 11.08.2011 не досягла статевої зрілості. Своїми діями відповідач вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.155 КК України, та завдав позивачці моральної шкоди. Зокрема, 11.08.2013 позивачка була відрахована з учбового закладу за невиконання навчального плану у зв'язку з тим, що після скоєного відповідачем злочину її життя стало нестерпним.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 13.11.2015 позов задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивачки 5000,00 грн. моральної шкоди та 1218,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивачки подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити та стягнути з відповідача на користь позивачки 100000,00 грн. моральної шкоди. В обґрунтування вказує на те, що суд не врахував, що одним із наслідків завдання позивачці психологічної травми стало її відрахування з вузу; відповідач після вчинення злочину ніяких коштів позивачці не сплачував; внаслідок вчинення злочину щодо позивачки у неї загострилися її хронічні хвороби, що потягло додаткові витрати на лікування, та погіршився психологічний стан; причиною неподання протягом чотирьох років після вчинення злочину цивільного позову стало те, що позивачка була неповнолітньою, а потім протягом двох років навчалася у вузі в м. Києві, не мала власних доходів та не могла звернутися до суду у звязку із неможливістю сплати судових витрат.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що злочинним діями відповідача позивачці було завдано моральної шкоди у відшкодування якої слід стягнути 5000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що відповідно до постанови Жашківського районного суду Черкаської області від 27.12.2012, якою закрито провадження у кримінальній справі № на підставі п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2011 році» та п.4 ст.6 КПК України 1960 року, ОСОБА_8 24.07.2011 близько 02 години ночі на полі за селом Вороне Жашківського району Черкаської області у власному автомобілі НОМЕР_1, вступив природнім шляхом в статеві зносини з неповнолітньою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на момент статевих зносин, згідно висновку судово-медичної експертизи № 421/331 від 11.08.2011 не досягла статевої зрілості. Своїми діями відповідач вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.155 КК України, - статеві зносини з особою, яка не досягла статевої зрілості.

Відповідно до положень ч.ч.1-3, 5 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Саме з викладених вище фактичних обставин справи (вчинення відповідачем щодо позивачки злочинних дій, що підтверджено судовим рішенням у кримінальній справі, яке набрало законної сили, та визнається відповідачем) та норм законодавства правомірно виходив суд першої інстанції, вказуючи на те, що злочинними діями відповідача позивачці, як потерпілій особі, було завдано моральну шкоду.

Колегія суддів враховує, що в даній справі сторони не оспорюють сам факт завдання відповідачем моральної шкоди позивачці, однак апелянт не погоджується із сумою, визначеною судом, у її відшкодування.

Так згідно ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У даному випадку слід враховувати характер скоєного відповідачем злочину, який не є тяжким, ступеня вини відповідача, фізичних та моральних страждань позивачки, які поза розумним сумнівом наявні у неї внаслідок вчинення відповідачем щодо її статевої свободи та недоторканості злочину, давності їх спричинення (більше 4-х років), відсутність заявлення позивачкою цивільного позову при розслідуванні та розгляді відповідної кримінальної справи, отже суд першої інстанції правомірно визначив розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з принципів розумності та справедливості, саме у сумі 5000,00 грн.

Колегія суддів відхиляє апеляційні доводи про те, що одним із наслідків завдання відповідачем позивачці психологічної травми стало її відрахування з вузу, оскільки позивачка вступила до вузу у 2013 році (через два роки після злочину) та була відрахована з вузу у 2015 році (через чотири роки після вчинення злочину), що підтверджується відповідною випискою з наказу по Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут» (а.с.11), таким чином є нелогічним твердження про те, що психологічний стан особи через два роки після вчинення щодо неї злочину був кращий ніж через чотири роки після вчинення злочину та дозволив їй спочатку здати вступні іспити, однак перешкодив належним чином виконувати учбовий план.

Також у матеріалах справи відсутні докази того, що хронічні хвороби позивачки, у разі доведеності їх наявності, загострилися як результат злочину через чотири роки після його вчинення, про що вказує апелянт.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів оцінює критично апеляційні доводи в обґрунтування причин неподання позову до суду протягом чотирьох років, так як представництво інтересів неповнолітньої особи у цивільному судочинстві згідно норм ст.27-1, 29, 39 ЦПК України може здійснюватися законними представниками неповнолітнього (до яких, поміж іншого, відноситься представник позивачки у даній справі її бабуся). Крім того, факт навчання позивачки у іншому населеному пункті чи відсутність у неї власного доходу також не перешкоджає брати їй участь через законного представника у розгляді справи щодо захисту її інтересів.

Більш того, суд першої інстанції при винесенні рішення по даній справі оцінював той факт, що злочин відносно позивачки було вчинено понад 4 роки тому в сукупності з іншими обставинами справи та дана обставина у жодному разі не має переважного значення порівняно з іншими фактами для вирішення спору по суті.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, правильності висновків суду не спростовують і не дають підстав для скасування рішення суду, яке є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 13 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :