"13" жовтня 2015 р. м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі головуючого судді Кучиної Н.Г.
при секретарі Соломон О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.
Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві просить суд, позбавити батьківських прав громадянина України ОСОБА_2 25.12.1981року народження, відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, фактичне місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2. кв39.
Позивач в судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просила позов задоволити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст. 224 ЦК України.
Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Судом встановлено, що період з 19 липня 2003 року до 11 березня 2010 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, шлюб було зареєстровано у відділі РАГС м. Рівне, актовий запис № 796.
Від спільного подружнього життя у сторін по справі є малолітній син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано 12 березня 2010 року, та видано свідоцтво про розірвання шлюбу.
Згідно свідоцтва про народження серія 1-ГЮ 170042 від 19.01.2004р., актовий запис 87, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8).
Фактичне місце перебування малолітнього сина є м. Львів, вул. Скрипника 31. кв.39.
Відповідач, спільно із дитиною не проживає, в супереч вимогам ст.ст. 150 та 180 СК України, не виконує батьківський обов'язок, щодо виховання та утримання дитини, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, не створює належні умови для розвитку її природних здібностей, не проявляє поваги гідності дитини, не готує її до самостійного життя та праці, як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Із роз'яснень, викладених у п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 19 грудня 2008 року вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
ОСОБА_1 08 січня 2004 року народила дитину ОСОБА_3, батьком якої є ОСОБА_2, вказана обставина відповідачем не заперечується та не спростовується, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою від 30 березня 2015року, що посвідчена ОСОБА_4 - приватним нотаріусом по Рівненському міському нотаріальному округу, та останній не заперечує проти позбавлення його батьківських прав (а.с.6).
Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
З оглянутого в судовому засіданні висновку органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації №13 від 27.04.2015 року, вбачається, що ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не дбає про духовний та фізичний розвиток сина, не переживає за його здоров'я та майбутнє, матеріально не забезпечує, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, керуючись ст.ст. 141, 150, 164 Сімейного кодексу України, постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2008р. №866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини", вважає за доцільне позбавлення батьківських прав гр." ОСОБА_2 відносно дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7).
Відповідно до акту обстеження, проведений комісією у складі майстрів ЛКП «Під Зуброю» , вбачається, що гр.. ОСОБА_1 зареєстрована і проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5, разом зі своїм сином ОСОБА_3. Батько дитини ОСОБА_2 з матірю дитини розлучені та спільного господарства не ведуть (а.с. 5).
Враховуючи вищевикладені факти, керуючись ст. 164 Сімейного кодексу України, Рівненський міськвиконком, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Судом встановлено, що будь яких обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності спілкування відповідача із дитиною, в матеріалах справи не міститься та відповідачем суду не надано, хоча саме на відповідача покладався обов'язок спростувати доводи позивачки щодо свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками та його ухилення від участі у вихованні сина.
В судовому засіданні досліджено достатньо доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, тому суд вважає, що в інтересах дитини, необхідно позбавити ОСОБА_2батьківських прав, відносно малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки останній ухиляється від виконання батьківських обовязків по вихованню дитини, не здійснює за нею належного догляду та контролю, не піклуються про духовний та фізичний розвиток останньої, матеріально дитину не утримує.
За таких обставин, суд приходить до переконання, що позов підлягає до повного задоволення.
Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, cуд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 243 грн.60 витрати на сплату судового збору.
На підставі ст. ст. 164, 165 СК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 63, 88, 64, 212-215 ЦПК України суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав задоволити.
Позбавити батьківських прав громадянина України ОСОБА_2 25.12.1981року народження ІПН - НОМЕР_1, АДРЕСА_1, відносно малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, фактичне місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2. кв. 39
Стягнути із ОСОБА_2 (ІПН - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина