Справа № 444/587/14 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин Я.М.
Провадження № 22-ц/783/401/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря Брикайло М.В.,

з участю: представника ОСОБА_2-В.В. - ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 в інтересах недієздатного ОСОБА_6 та представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 04 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_8 в інтересах недієздатного ОСОБА_6 до ОСОБА_9, правонаступником якого є ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

встановила:

У березні 2014 року ОСОБА_8, як законний представник недієздатного ОСОБА_6, звернулась в його інтересах до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі 419000 грн. та моральної шкоди в розмірі 100000 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу будинку від 07.02.2000 року, який за рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 19.07.2004 року був визнаний недійсним, незаконно придбав житловий будинок №7 по вул.Б.Хмельницького в м.Дубляни Жовківського району Львівської області з господарськими будівлями та спорудами, який належав на праві власності ОСОБА_6, і незаконно, незважаючи на встановлену йому ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 17.02.2000 року заборону на вчинення будь-яких дій відносно даного будинковолодіння, самочинно здійснив у будинку переобладнання та перепланування, змінивши первинне планування будинку, шляхом знищення існуючих стін, паркетної підлоги та системи опалення, чим заподіяв ОСОБА_6 майнову шкоду, яку він оцінює в 250000 грн. Крім того, внаслідок неправомірного володіння ОСОБА_9 будинком родина ОСОБА_6 вимушена була орендувати для проживання житловий будинок в м.Вінниця, розмір орендної плати за весь період часу користування яким становив 169000 грн. Зазначала, що у зв'язку із протиправним знищенням та пошкодженням майна в названому будинковолодінні позивачу завдано також моральної шкоди, яку він оцінює в 100000 грн.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 04.09.2014 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2-В.В. в інтересах недієздатного ОСОБА_6 та представник ОСОБА_6 ОСОБА_7, просять його скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позов задоволити.

Свої доводи, які є аналогічними за змістом, апелянти обґрунтовують тим, що ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 17.02.2000 року про забезпечення позову ОСОБА_6 у справі про визнання договору купілі-продажу будинку недійсним було накладено арешт на будинковолодіння №7 по вул. Б.Хмельницького в м. Дубляни і, відповідно до акту опису майна, складеного державним виконавцем Бей І.Б., до відома ОСОБА_9 було доведено про заборону проведення будь-яких дій відносно даного будинковолодіння. Зазначають, що вказана ухвала не була скасована, а тому суд повинен був урахувати її при вирішенні даного спору на підтвердження факту неправомірності здійсненої ОСОБА_9 реконструкції будинку. Вважають, що здійснена відповідачем реконструкція будинку порушила законні права позивача, як власника, оскільки було знищено первинний стан будинку, який подобався позивачу таким, як він був, а не таким, як він став внаслідок проведеної відповідачем реконструкції. На думку апелянтів, суд не дав належної оцінки доказам, які сторони подавали в обґрунтування своїх вимог та заперечень, а також безпідставно не долучив копії договорів оренди житла, які подавала сторона позивача на підтвердження факту заподіяння майнової шкоди ОСОБА_6

Після ухвалення оскаржуваного рішення суду відповідач ОСОБА_9 помер і до участі у справі апеляційним судом було залучено його правонаступника ОСОБА_4 (а.с.5-6 т.2).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони позивача в підтримання апеляційних скарг, заперечення сторони відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційних скарг з наступних підстав.

У відповідності до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов'язковими умовами для застосування до особи такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування майнової шкоди, є: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв'язок між такою поведінкою та заподіяною шкодою і вина особи у заподіянні шкоди.

В силу вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 19.07.2004 року (а.с.16-22 т.1) у справі за позовом ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_9 про визнання угод недійсними, витребування майна з чужого володіння та усунення перешкод у користуванні будинком, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 18.04.2005 року та ухвалою Верховного Суду України від 28.04.2006 року, було встановлено, що ОСОБА_9, придбавши будинок №7 по вул.Б.Хмельницького в м.Дубляни Жовківського району Львівської області в особи, яка не мала права відчужувати його в ОСОБА_12, про що він не знав і не міг знати, - є добросовісним набувачем.

Факт добросовісного володіння будинком №7 по вул.Б.Хмельницького в м.Дубляни Жовківського району Львівської області у період з моменту його придбання на підставі договору купівлі-продажу будинку від 07.02.2000 року до моменту повернення ОСОБА_9 будинку на підставі згаданого вище рішення суду у зв'язку з визнанням недійсним цього договору та витребуванням від ОСОБА_9 будинку на підставі ст.388 ЦК України, а також факт правомірного здійснення ним реконструкції вказаного будинку до моменту повернення будинку законному власнику, внаслідок чого збільшилась площа та вартість будинку за рахунок зроблених ОСОБА_9 невід'ємних поліпшень, встановлено рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 03.12.2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 11.09.2013 року (а.с.96-101 т.1), яким з ОСОБА_6 було стягнуто у користь ОСОБА_9 551875 грн. витрат на поліпшення будинку №7 по вул.Б.Хмельницького в м.Дубляни Жовківського району Львівської області. Вказані судові рішення залишені без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.11.2013 року (а.с.102-103 т.1).

Доводи сторони апелянтів про те, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору не було враховано ухвали Жовківського районного суду Львівської області від 17.02.2000 року про накладення арешту на будинок та акту державного виконавця від 24.10.2000 року, складеного на виконання цієї ухвали, як доказів у підтвердження факту неправомірності дій ОСОБА_9 по реконструкції будинку, є безпідставними, оскільки в названих вище судових рішеннях суди вже давали оцінку доводам сторони ОСОБА_6 щодо неправомірності дій ОСОБА_9 по проведенню реконструкції будинку в період його володіння цим будинком, в тому числі й з урахуванням посилань цієї сторони на зазначену вище ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 17.02.2000 року, а тому встановлення судами у тій цивільній справі факту правомірності дій ОСОБА_9 по проведенню ним реконструкції будинку під час згаданого вище періоду його добросовісного володіння цим будинком в силу вимог ст.61 ЦПК України не потребує доказуванню знову у даній справі.

Таким чином, посилання апелянтів на наявність в діяннях ОСОБА_9 по здійсненню ним у період добросовісного володіння будинком його реконструкції (переобладнань, перепланувань тощо) ознак протиправності, є безпідставними, оскільки вони спростовуються фактами, встановленими названими вище судовими рішеннями, які набрали законної сили, в інших справах з участю тих же сторін.

Враховуючи наведені вище норми матеріального права та встановлені судом фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача про відшкодування ОСОБА_6 майнової та моральної шкоди.

Суд першої інстанції правильно вирішив справу, не допустивши порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги ОСОБА_2 в інтересах недієздатного ОСОБА_6 та представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 04 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

ОСОБА_13