АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1256/15 Доповідач - Козак І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Козака І.О.

суддів - Демкович Ю. Й., Загорський О. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю ОСОБА_1 та

представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про усунення порушення користування земельною ділянкою та відновлення стану земельної ділянки, що існував до порушення прав, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Петриківської сільської ради про усунення порушення користування земельною ділянкою та відновлення стану земельної ділянки, що існував до порушення прав, а саме до викопування на належній ОСОБА_1 земельній ділянці рову.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 16.06.2015р. позов задоволено. Зобовязано ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 його земельною ділянкою на території Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в садівничому кооперативі "Надія" спілки "Чорнобиль" привівши земельну ділянку ОСОБА_1 в попередній стан, котрий існував до викопування земляного рову.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 107, 30 грн. сплаченого при подачі позову судового збору.

З підстав порушення судом норм процесуального права, недоведеності обставин, що мають значення для справи, з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_2

Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції належним чином не повідомляв його про час і місце розгляду справи, а тому безпідставно та з порушенням ухвалив заочне рішення у справі.

Крім того, ОСОБА_2 набув земельну ділянку у власність на підставі договору купівлі-продажу від ОСОБА_3, який є дійсним, а на час викопування рову його право власності підтверджувалось державним актом на право власності на земельну ділянку. Також апелянт зазначає, що ОСОБА_1 погодив межі земельної ділянки згідно акту від 30.05.2007р. А з мотивів скасування Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних та кримінальних справ ухвалою від 29.10.2014р. рішень суду першої та апеляційної інстанції у даній справі, апелянт є законним власником земельної ділянки.

ОСОБА_2 заочне рішення суду від 16.06.2015р. просить скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 на підставі рішення Петриківської сільської ради від 14.03.1995р. №10 є власником земельної ділянки площею 0,1254 га на території Петриківської сільської ради для ведення садівництва згідно Державного акту на право власності на землю серія ТР№08549 від 30.05.1997р.

Згідно Державного акту на право власності на землю серія ЯД №208111 від 04.09.2007р. ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.07.2007р. №5678, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_4, є власником земельної ділянки площею 0,12 га на території Петриківської сільської ради для ведення садівництва.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 29.10.2014р., яким рішення Тернопільського міськрайонного суду від 05.09.2013р. та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 03.07.2014р. скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, зазначені обставини встановлено. Крім того, відповідно до висновку експерта Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 16.05.2013р. №5040/12-22 виявлено факт накладання земельної ділянки ОСОБА_2 на земельну ділянку ОСОБА_1, орієнтовна площа накладання становить 223 кв.м. (т. 2 а.с.67).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 04.09.2014р. задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, Тернопільської РДА та визнано недійсним розпорядження голови Тернопільської РДА №411 від 25.05.2007р. "Про передачу ОСОБА_3 у власність земельної ділянки для ведення садівництва в садівничому товаристві "Надія" спілки "Чорнобиль" на території Петриківської сільської ради", Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 14.06.2007р. Тернопільським районним відділом земельних ресурсів ОСОБА_3, серії ЯД №201957 від 14.08.2007р. Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 04.09.2007р. Тернопільським районним відділом земельних ресурсів ОСОБА_2, серія ЯД №208111 від 04.09.2007р. У цій частині рішення суду залишено без змін рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 14.05.2015р. (т.2 а.с.114).

Задовольняючи позовні вимоги повністю, суд першої інстанції виходив з того, що у ОСОБА_2 відсутні правові підстави на здійснення будь-яких земельних робіт на спірній території Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в садівничому кооперативі "Надія" спілки "Чорнобиль".

З таким висновком суду погоджується і колегія апеляційного суду, так як він відповідає встановленим обставинам, є законним та обґрунтованим та прийнятий на основі повного та всебічного дослідження справи. При цьому колегія виходить з наступних мотивів.

Частиною першою статті 116 ЗК України визначено правові підстави набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Такими підставами є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Згідно із частиною першою статті 126 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

За змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як встановлено судом, договір купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено 17.07.2015р., а саме коли згідно ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчувалось державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Тому необґрунтованими є твердження відповідача стосовно наявності у нього прав на земельну ділянку і після скасування його Державного акту.

Згідно зі ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Оскільки в судовому порядку було визнано недійсним розпорядження голови Тернопільської РДА "Про передачу ОСОБА_3 у власність земельної ділянки для ведення садівництва в садівничому товаристві "Надія" спілки "Чорнобиль" на території Петриківської сільської ради", Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_3 та Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий ОСОБА_2, то ОСОБА_1 в порядку ст.152 ЗК та ст. 16 ЦК України має право вимагати усунення порушення його прав на землю.

Твердження відповідача стосовно відсутності у суду доказів, що саме за рахунок його земельної ділянки зменшилась площа земельної ділянки ОСОБА_1 оцінюється колегією суддів критично, так як даний факт підтверджено висновком експерта №5040/12-22 від 16.05.213р.

Стосовно посилання відповідача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо виклику відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, дана цивільна справа неодноразово відкладалась судом: 27.01.2015 на 17.03.2015р., 17.03.2015р. на 05.05.2015р., 05.05.2015р на 20.05.2015р. (надійшла заява ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи), 20.05.2015р. на 02.06.2015р., 02.06.2015р. на 08.06.2015р., 08.06.2015р. на 16.06.2015р. (надійшла заява ОСОБА_2П.). 16.06.2015р. справа розглянута судом.

Про дати розгляду справи ОСОБА_2 надсилались рекомендовані листи з повідомленням на зазначену адресу. Двічі від нього надходили заяви про відкладення розгляду справи. Отже, ОСОБА_2 про розгляд справи знав, судові повістки отримував. Відповідно суд першої інстанції у встановлені строки, своєчасно здійснював виклик відповідача і норм процесуального права судом не було порушено.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Окрім того, згідно ч.2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За своїм змістом рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з урахуванням усіх обставин справи та належною оцінкою наявних у справі доказів. Сам факт винесення заочного рішення у звязку з неявкою відповідачів, не є підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5