Справа № 442/7710/12 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 22-ц/783/5804/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Мусіної Т.Г.

при секретарі: Бохонко Е.

з участю:ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 червня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання договору та стягнення коштів в розмірі 133388.25 грн.

03.06.2013 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області ухвалено рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання договору та стягнення коштів.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 10.06.2013 року скасовано заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали від 01 жовтня 2012 року,

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 20.01.2014 року рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.06.2013 року скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено частково, вирішено стягнути із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 133388.25 грн. збитків, 214.00 грн. судового збору та 1119.28 грн. недоплаченого судового збору в дохід держави.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20.01.2014 року ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду від 10.06.2013 року, якою було скасовано заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали від 01 жовтня 2012 року, в частині заборони відчуження майна, а саме: автотранспортного засобу SUZUKI GRAND VITARA, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1, належного ОСОБА_6, скасовано та відмовлено у задоволенні його заяви про скасування таких заходів забезпечення позову.

23.06.2015 року ОСОБА_4 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із заявою про скасування заходів забезпечення позову, у якій просить скасувати арешт на автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1, накладений ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 01 жовтня 2012 року.

Оскаржуваною ухвалою заяву ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову задоволено, скасовано заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Дрогобицького міськрайонного суду від 01 жовтня 2012 року в частині заборони відчуження майна, а саме: автотранспортний засіб SUZUKI GRAND VITARA, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1, належний ОСОБА_4

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та відмовити ОСОБА_4 в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову. Апелянт зазначає про те, що заяву про скасування заходів забезпечення позову було розглянуто в судовому засіданні 26.06.2015 року без належного повідомлення позивача ОСОБА_2, що позбавило її можливості знайомитись з матеріалами справи, подавати заперечення і докази при вирішенні заяви про скасування забезпечення позову, брати участь у її розгляді. Також апелянт зазначає, що відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону України від 05.04.2001 року №2346-ІІІ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов"язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. Таким чином, факт виконання боржником своїх зобов"язань має істотне значення для правильного вирішення спору, оскільки зобов"язання вважається виконаним боржником в рамках виконавчого провадження з моменту отримання кредитором коштів, а не з моменту їх зарахування на рахунок відділу ВДВС. Зазначає про те, що саме боржник, який просить скасувати заходи забезпечення позову, повинен довести, що стягувач по виконавчому провадженню отримав виконання. Враховуючи те, що перерахування боржником грошових коштів на рахунок ВДВС Дрогобицького МУЮ, що підтверджується квитанцією 2622/з40 від 26.06.2015 року, не свідчить про погашення боржником заборгованості, апелянт вважає ухвалу суду незаконною, такою, що підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та скасовуючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_4 погасив заборгованість перед ОСОБА_2 у повному розмірі, а саме, 144 444.35 грн., що, на думку суду, підтверджує виконання ним рішення Апеляційного суду Львівської області від 20.01.2014 року.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Частиною 5 ст. 154 ЦПК України передбачено, що питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується у судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. (ч. 6 ст. 154 ЦПК України).

Зі змісту ч. ч. 3, 6 ст. 154 ЦПК України слідує, що при задоволенні позову вжиті заходи забезпечення позову зберігають свою дію до виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що заява ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову (т.4 а.с.77) зареєстрована судом 23.06.2015 року, розгляд заяви було призначено на 26.06.2015 року, що підтверджується листом за підписом судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23.06.2015 року (т.4 а.с. 78), яким ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ВДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції ГУЮ у Львівській області повідомляються про призначення до розгляду на 26.06.2015 року заяви ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутнє рекомендоване повідомлення з підписом ОСОБА_2 про вручення їй листа Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23.06.2015 року з повідомленням про те, що судове засідання по розгляду заяви ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову призначене на 26.06.2015 року.

Матеріалами справи також не підтверджено повідомлення інших учасників процесу про призначене на 26.06.2015 року судове засідання по розгляду заяви ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову.

З врахуванням положень ст. 74 ЦПК України колегія суддів погоджується з доводами апелянта про неналежне повідомлення Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області ОСОБА_2, інших учасників процесу про судове засідання по розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову, призначене на 26.06.2015 року, що є порушенням норм процесуального права, а саме, встановленого ч.5 ст. 154 ЦПК України порядку розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову, оскільки розгляд заяви був можливим за відсутності позивачки ОСОБА_2 та інших учасників процесу за умови їх належного повідомлення про призначене судове засідання.

ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції ствердив про те, що був повідомлений про судове засідання, призначене на 26.06.2015 року, однак в матеріалах справи відсутні докази такого повідомлення.

Проаналізувавши заяву ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову від 23.06.2015 року (т.4 а.с.77), колегія суддів звертає увагу на те, що в ній не зазначено жодних підстав, з яких заявник просить скасувати забезпечення позову у виді заборони відчуження майна, а саме, автомобіля SUZUKI GRAND VITARA, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1, належного ОСОБА_4

Судом апеляційної інстанції встановлено, що квитанція № 2622/з40 від 26.06.2015 року (т.4 а.с.79) про сплату ОСОБА_4 боргу до заяви про скасування заходів забезпечення позову ним не додавалась і така не була зареєстрована в канцелярії суду, квитанція через канцелярію суду не подавалась, не була зареєстрована автоматизованою системою документообігу, що доводить твердження апелянта про те, що докази по справі подавалися ОСОБА_4 в позапроцесуальному порядку, не через автоматизовану систему реєстрації документів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що дослідження доказів, а саме, квитанції №2622/з40 від 26.06.2015 року (т.4 а.с. 79), відбулося поза межами судового засідання, в позасудовому порядку, оскільки судове засідання було призначене на 16 годину 26.06.2015 року, а повний текст ухвали від 26.06.2015 року було роздруковано о 15 год.21 хв., що підтверджується проставленим на оригіналі ухвали штрих- кодом.

Вищенаведене свідчить про процесуальні порушення, а також про зловживання заявником правами, зокрема, правом на подачу доказів.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 49 Закону України від 21.04.1999 року «Про виконавче провадження» з наступними змінами та доповненнями, виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ч.3 ст. 49 вищезазначеного Закону, про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов»язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Пунктом 30.1 статті 30 Закону України від 05.04.2001 року №2346-111 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов»язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Таким чином, факт виконання боржником своїх зобов»язань має істотне значення для вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову, оскільки зобов»язання вважається виконаним боржником з моменту отримання кредитором коштів, а не з моменту зарахування їх на рахунок ВДВС. Перерахування боржником з метою виконання рішення суду грошових коштів на рахунок ВДВС не є фактичним виконанням рішення суду.

Як вбачається з квитанції №2622/з40 від 26.06.2015 року (т. 4 а.с. 79), яка не зареєстрована в суді, грошові кошти в розмірі 144444.35 грн., призначення яких - оплата боргу ОСОБА_2 згідно з рішенням суду, були внесені ОСОБА_4 на рахунок отримувача, яким у квитанції зазначено - Відділ державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції, а не на рахунок ОСОБА_2, 26 червня 2015 року 12 год. 52 хв.

А відтак, перерахування боржником ОСОБА_4 26.06.2015 року грошових коштів в розмірі 144444.35 грн. на рахунок ВДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції, що підтверджується квитанцією №2622/з40 від 26.06.2015 року (т.4 а.с.79), не є доказом погашення боржником заборгованості, яка підлягає стягненню на підставі рішення Апеляційного суду Львівської області від 20.01.2014 року.

Інших доказів погашення заборгованості за рішенням суду, ОСОБА_4, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, суду першої інстанції не надав.

З урахуванням вищенаведеного у суду першої інстанції не було підстав для висновку про належне виконання ОСОБА_4 грошового зобов»язання, яке виникло з підстав, передбачених ч.5 ст. 11 ЦК України, і його припинення з моменту внесення коштів на рахунок ВДВС Дрогобицького міського управління юстиції та скасування з цих підстав заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 311 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Оскільки оскаржувана ухвал суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, така ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.2 ст. 307, п.2 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313, п.6 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 червня 2015 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_7