Провадження №2/761/218/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 вересня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Панасенко Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання правочину недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 25 квітня 2014 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління юстиції у м. Києві (далі - Третя особа), про визнання правочину недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті його батька - ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, він виявив, що квартира АДРЕСА_1, яка належала батькові на праві власності, згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири, була відчужена батьком Відповідачу 21 листопада 2003 року. Вважає вказаний договір недійсним згідно положень статті 225 Цивільного кодексу України, оскільки його батько за життя зловживав спиртними напоями, у зв'язку з чим вважає, що шахраї скористалися безпорадним становищем батька, зауваживши при цьому, що намірів продавати належну йому квартиру, батько не мав. Крім того, зауважив, що право власності за спірним договором купівлі-продажу було зареєстровано Відповідачем лише у грудні 2013 року, тобто після смерті батька. Просив суд ухвалити судове рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краковецькою Аллою Миколаївною. У подальшому, Позивач, в особі свого представника, змінив підставу позову, зокрема, просив суд ухвалити судове рішення, яким визнати спірний правочин недійсним з підстав, передбачених частиною 4 статті 203 Цивільного кодексу України, оскільки спірний правочин насправді приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краковецькою Аллою Миколаївною не посвідчувався.

У судовому засіданні сторона Позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання жодного разу не з'явилась. Про дату час і місце судового розгляду неодноразово повідомлялася в установленому законом порядку. Про причини неявки до суду Відповідач не повідомляла.

Представник Третьої особи у судове засідання також не з'явився. Про місце, день та час судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. На адресу суду 18 серпня 2014 року подав клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Оскільки сторона Позивача не заперечувала щодо розгляду справи у відсутність вказаних осіб, суд вбачає можливим за вищевикладених обставин розглядати справу у відсутність останніх, на підставі зібраних у справі доказів.

Заслухавши пояснення сторони Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, батько ОСОБА_1 (Позивач) за життя набув у власність квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 13-14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві від 12 лютого 2014 року (а.с. 11).

Після смерті батька, Позивач не виявив в житлі померлого правовстановлюючих документів на квартиру, проте пізніше йому стало відомо, що 16 грудня 2013 року право власності на квартиру АДРЕСА_1, оформлено на громадянку ОСОБА_2, відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 21 листопада 2003 року.

Як вбачається зі змісту копії Договору купівлі-продажу квартири від 21 листопада 2003 року, відповідно до умов цього Договору, ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 купила квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 32,3 кв. м. Крім того, зі змісту копії вказаного Договору також вбачається, що оригінал було викладено на бланку серії ВАА № 134386 та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краковецькою А.М.

Разом з тим, за інформацією приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Краковецької А.М. за вих. № 128 від 03.09.2014 року, наданої суду, нотаріус повідомила, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, 21 листопада 2003 року або будь-якою іншою датою вона не посвідчувала (а.с. 38, 56).

Нотаріусом також було повідомлено, що бланк серії ВАА № 134386, на який є посилання у спірному договорі, було використано нею 21 листопада 2003 року, під час посвідчення іншого Договору купівлі-продажу, а саме - квартири АДРЕСА_2 (а.с. 109-110).

Таким чином, судом встановлено, що спірний договір, укладений між покійним ОСОБА_3 та ОСОБА_2 фактично нотаріально не посвідчувався.

За змістом частин 1-3 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частини 4 статті 203 Цивільного кодексу України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 220 Цивільного кодексу України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Незважаючи на ту обставину, що спірний правочин оформлений на спеціальному бланку нотаріального документа, що вбачається із копії вказаного договору, судом встановлено, що бланк серії ВАА № 134386 хоч і було використано саме 21 листопада 2003 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краковецькою А.М., проте, під час посвідчення іншого Договору купівлі-продажу, а саме - квартири АДРЕСА_2, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що Договір купівлі-продажу квартири від 21 листопада 2003 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, в силу частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України є оспорюваним. При цьому, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність визнання Договору купівлі-продажу квартири від 21 листопада 2003 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 недійсним у судовому порядку.

За змістом частини 1 статті 236 Цивільного кодексу України, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним» відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

З огляду на те, що спірним договором купівлі-продажу зачіпаються законні права та інтереси Позивача, як спадкоємця, суд приходить до висновку про необхідність захистити порушені права та інтереси Позивача шляхом задоволення позову.

Крім того, відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального Кодексу України, із Відповідача на користь Позивача підлягають присудженню судові витрати, пов'язані із розглядом справи у розмірі 1 621 грн. 80 коп.

З урахуванням викладеного, на підставі статтей 203, 215, 220, 236 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 61, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання правочину недійсним - з а д о в о л ь н и т и.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3, з одного боку, та ОСОБА_2, з другого боку, від двадцять першого листопада 2003 року, посвідчений приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Краковецькою Аллою Миколаївною за реєстровим номером № 4926, з моменту його вчинення - двадцять першого листопада 2003 року.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові витрати, пов'язані із розглядом справи, у розмірі 1 621 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :