Справа № 569/4407/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2015 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Харечко С.П.,

при секретарі Терешкович Ю.М.,

з участю: позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод щодо користування майном, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод щодо користування майном належними йому житловими кімнатами визначеними в ухвалі Рівненського міського суду від 07 серпня 2013 року про затвердження мирової угоди щодо будинковолодіння по вул. Красильникова, 19 в м. Рівне Рівненської області.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що будинковолодіння № 19 по вул. Красильникова, 19 в м. Рівне знаходиться у спільній частковій власності його та ОСОБА_3 Ухвалою Рівненського міського суду від 07 серпня 2013 року затверджено мирову угоду між ним та ОСОБА_3 та встановлено порядок користування будинковолодінням. ОСОБА_3 умови мирової угоди не виконує, постійно провокує конфлікті ситуації, завела собаку бійцівської породи, через яку він не має змоги потрапити до будинку, з приводу чого неодноразово звертався до правоохоронних органів. Також він здавав виділені йому кімнати у користування іншим особам, однак відповідач робила все можливо щоб виселити даних осіб з будинку.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач та її представник позовні вимоги не визнали, підтримали подані на позов заперечення, в яких вказали, що перешкоди в користуванні майном їй чинить ОСОБА_1, зокрема він неодноразово приводив в будинок підозрілих людей, які нехтували правилами мирного співпроживання. Щодо собаки бійцівської породи пояснила, що тварина постійно знаходиться у вольєрі, підтвердила факт, що дійсно собака дряпнула дитину квартирантки, однак з даного приводу до адміністративної відповідальності не притягувалась. Вказали, що сварки провокує ОСОБА_1, а вона лише захищає себе та їх спільних дітей. Просили відмовити в задоволені позову.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що будинковолодіння № 19 по вул. Красильникова, 19 в м. Рівне перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Згідно ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

У звязку з тим, що розподіл вищевказаного майно технічно не можливий, ухвалою Рівненського міського суду від 07 серпня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на житловий будинок, виселення з житлового приміщення та поділ майна подружжя визнано умови мирової угоди за якими сторони прийшли згоди щодо встановлення порядку користування будинковолодінням по вул. Красильникова, 19 в м. Рівне, зокрема в користування ОСОБА_1 виділяються житлові кімнати площею 22, 8 кв.м. та 17.1 кв. м., розташовані на 2-му поверсі даного будинку та позначені в технічному плані, виготовленому КП «РМБТІ» 17.03.1997 р. під літерами 1-8 та 1-9 (а.с. 7-8); всі інші підсобні, нежитлові приміщення, будівлі та споруди, які відносяться до даного будинковолодіння залишаються в спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3; ОСОБА_3 зобовязується не чинити ОСОБА_1 перешкоди в користуванні даними житлвоми кімнатами та підсобними, нежитловими приміщеннями, будівлями та спорудами, що відносяться до будинковолодіння № 19 по вул. Красильникова в м. Рівне

Всупереч вищевказаних умов мирової угоди, ОСОБА_3 здійснює перешкоди щодо користування майном, що підтверджується зібраними по справі доказами.

Як вбачається з висновку про розгляд повідомлення ОСОБА_1, від 15 липня 2014 року, встановлено, що собака ОСОБА_3 покусала хлопчика віком 2,5 роки в буднковолодінні № 19 по вул. Красильникова в м. Рівне

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 підтвердили, що ОСОБА_9 не міг пройти на територію будинковолодіння через собаку, яка бігала на подвірї, крім цього на вхідних дверях у будинок був замінений замок.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка працівник Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_10 підтвердив наявність впродовж тривалого часу конфлікту між сторонами з приводу користування будинковолодіння.

Таким чином, доводи ОСОБА_3 про те, що пес постійно перебуває у вольєрі та не є агресивний, не чинить перешкод ОСОБА_1 щодо користування майном спростовуються вищевказаними доказами.

Також в матеріалах справи наявні процесуальні документи працівників Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області, які подані сторонами по справі, які свідчать про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 склались неприязні, ворожі відносини.

Пояснення позивача про те, що неправомірні дії ОСОБА_3 призвели до різкого погіршення стану його здоровя, що підтверджується довідкою № 18065 від 23.09.2014 Рівненської центральної міської лікарні про те, що останній знаходився на лікування у відділенні кардіології з діагнозом ішемічна хвороба серця, не доводять причинно-наслідкового звязку між діями ОСОБА_3 та погіршенням здоровя позивача, тому не можуть бути взяті судом до уваги в якості належного доказу щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти , користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно приписів ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Нормою ч. 1 ст. 321 ЦК України визначено , що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справі не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що перешкоди щодо користування майном ОСОБА_1 та ОСОБА_3 здійснюють один одному, вищевказаний факт представник відповідача підтвердила у судових дебатах, однак ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод щодо користування майном не зверталась, тому подані відповідачем докази враховуються судом при прийнятті рішення в межах заявлених позовних вимог ОСОБА_1

Повно та всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60-64, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод щодо користування майном задовільнити.

Усунути перешкоди в користуванні житловими кімнатами шляхом зобовязання ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкод в користуванні, володінні та розпорядженні житловими кімнатами визначені в ухвалі рівненського міського суду від 07 серпня 2013 року, про затвердження мирової угоди щодо будинковолодіння на вул. Красильникова, 19 в м. Рівне Рівненської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.П. Харечко