Справа № 755/1877/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Бондаревій Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Приватної акціонерне товариство «Страхове компанія «Рідна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу посилаючись на те, що автомобіль «Volkswаgen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1 було застраховано позивачем за Договором добровільного страхування автотранспортних засобів № АТ 532/13 від 17.12.2013 року. 06.08.2014р., у м. Києві відбулась ДТП за участю автомобіля "ЗАЗ 1102", реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого автомобіль «Volkswаgen Tiguan» було пошкоджено. Вина відповідача у ДТП підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Києва від 23.10.2014 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. З урахуванням умов договору страхування та виконуючи договірні зобов'язання, позивач визнав зазначену подію страховим випадком та сплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 58235,87 грн. Позивачем у вересні 2014року до ПАТ «Просто-страхування» була направлена заява про страхове відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/0159967, за результатами розгляду якої 29.12.2014 року ПАТ "Просто-страхування" було здійснено виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 40811,60грн. Таким чином, розмір завданої шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, сплаченому позивачу ПАТ "Просто-страхування", тому до позивач має право на отримання від відповідача компенсації решти виплаченого страхового відшкодування в розмірі 17424,27 грн. Позивач звертався до відповідача з вимогою про відшкодування решти завданих збитків, однак відповідачем у добровільному порядку вимога не виконана, в зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача на свою користь компенсацію завданих збитків у розмірі 17424,27 грн. та суму судового збору.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та прость суд стягнути компенсацію завданих збитків у розмірі 17424,27 грн. та суму судового збору. Відповідач в судові засідання, призначені на 11.02.2015р. та 06.03.2015р. не з'явився, був повідомлений про місце та час розгляду справи належним чином, заяв чи клопотань суду не надав.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП булла застрахована в ПрАТ «Просто - Страхування», як згідно з полісом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та і додатково договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та від нещадних випадків на транспорті. Таким чином, нести відповідальність за завдані збитки в повному обсязі в розмірі 58235 грн. 87 коп. має ПрАТ «Просто-Страхування», як страхова компанія, що застрахувала цивільно-правову відповідальність відповідача.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль «Volkswаgen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1, було застраховано позивачем на умовах добровільного страхування, договір № АТ 532/13 від 17.12.2013р. Страхові ризики: незаконне заволодіння ТЗ (в т. ч. угон, викрадення тощо) на території України; пошкодження ТЗ внаслідок ДТП; пошкодження ТЗ внаслідок протиправних дій третіх осіб; пошкодження ТЗ внаслідок стихійного лиха; пошкодження ТЗ внаслідок пожежі; конструктивна загибель ТЗ. Період страхування з 20.12.2013р. по 19.12.2014 р. (включно) (а.с. 5).

Згідно довідки № 9420758 про дорожньо-транспортну пригоду, 06.08.2014р., о 17 годині 25 хвилин у Деснянському районі м. Києва, по вул. Цвєтаєвої-Бальзака, сталася ДТП, учасниками якої були: ОСОБА_2 - автомобіль «Volkswаgen Tiguan», номерний знак НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_3; ОСОБА_1 - автомобіль ЗАЗ 1102, номерний знак НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_4, цивільно-правова відповідальність застрахована в АТ «Просто-страхування», поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_4 з терміном дії до 07.03.2015 року та додатково договором добровільного страхування № НОМЕР_5 з терміном дії до 07.03.2015 року (а.с.101).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Внаслідок ДТП застрахований позивачем автомобіль отримав механічні пошкодження передньої центральної частини. ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п. п. 2.3Б, 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху (а.с. 12-13).

Згідно постанови Деснянського районного суду м. Києва від 23.09.2014р. по справі № 754/15041/14-п, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за яке накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340/ триста сорок/ гривень на користь держави . Цією постановою встановлено, що 06.08.2014 року о 17 год. 25 хв. ОСОБА_1 в м. Києві на перехресті вул. Цвєтаєвої - вул. Бальзака, керуючи автомобілем НОМЕР_3, не врахував дорожню обстановку перед зміною напрямку руху, перестроюванні, не переконався, що це буде безпечним, не пропустив автомобіль "Фольксваген" номерний знак НОМЕР_1, водій ОСОБА_2, який рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку мав намір перестроїтись ОСОБА_1, здійснив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів (а.с. 14).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 ЦК України визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно звіту № 1264 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу: VW Tiguan, держ. № НОМЕР_1, вартість матеріального збитку без врахування втрати товарної вартості, заподіяного власнику зазначеного автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 13 серпня 2014р. складає 58235,87 грн. (а.с. 15-45).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Volkswаgen Tiguan» 2010 року випуску, білого кольору, реєстраційний № НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с.1 0).

07.08.2014 р. ОСОБА_3 подала позивачу заяву-повідомлення про факт пошкодження автомобіля (а.с. 9). 19.09.2014 р. ОСОБА_3 подала позивачу заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 49а). Позивачем було складено страховий акт № 3539 від 19.09.2014р. про визнання події страховою та виплату страхового відшкодування ОСОБА_3 за її заявою в розмірі 58235,87грн. (а.с. 50).

Як вбачається з видаткового касового ордеру, 19.09.2014р. ОСОБА_3 видано виплату страхового відшкодування по договору № АТ 532/13 від 17.12.2013р., згідно наказу №243/14-В від 19.09.2014р. в сумі 58235,87 грн. (а.с. 52).

23.09.2014р. позивач звертався до ПАТ "Просто-страхування" та ОСОБА_1 з заявою про страхове відшкодування у розмірі 58235,87 грн. (а.с. 53-54).

26.12.2014 року позивач звертався до відповідача з вимогою про відшкодування завданих збитків у розмірі 17424,27 грн. (а.с. 55-56).

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Згідно з ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.

Згідно до ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як убачається з матеріалів справи, розмір понесеного позивачем збитку становить суму17424,27 грн., яка є різницею між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Але дана сума не підлягає стягненню, оскільки відповідачем було укладено два договори страхування, а саме: за полісом обов»язкового страхування з лімітом відповідальності 50000 грн. франшизою нуль, та за договором добровільного страхування з лімітом відповідальності 50000 грн. та франшизою нуль.

Відповідно до п.2.9.4.1. договору добровільного страхування, у разі винесення рішення суду, що набуло чинності та не було оскаржено, щодо відшкодування шкоди, завданої третьої особі - у розмірі позовних вимог третьої особи, призначених до виплати таким рішенням, але не більше розміру фактично завданих збитків, що документально підтверджені та не більше відповідного ліміту відповідальності, який зазначено в п.2.5 цього договору, за мінусом суми, що дорівнює обов»язковому ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров»ю та/або майну на одного потерпілого за полісом «ОСЦПВВНТЗ» визначеного чинним законодавством України на дату настання страхового випадку.

Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Дані норми законів встановлюють перехід права вимоги від страхувальника до страховика, що називається суброгацією. При суброгації нового зобов'язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається зміна кредитора: потерпілий (тобто страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. У результаті страховик виступає замість потерпілого.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що в даному конкретному випадку відповідач ОСОБА_1, як особа винна у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, повинна відшкодувати страховій компанії шкоду в розмірі, яка дорівнює різниці суми страхового відшкодування сплаченої позивачем потерпілій особі та сумі отриманої ним від страхової компанії, де була застрахована цивільна відповідальність відповідача, якщо остання виникла у зв'язку з не покриттям страховим полісом потерпілої особи розміру реальної шкоди, або наявності фізичного зносу транспортного засобу, яка покривається винною особою.

Заявляючи позовні вимоги в порядку регресу, позивач керувався загальними нормами цивільного права. При регресі одне зобов'язання замінює собою інше, але не відбувається переходу прав від одного кредитора до іншого. Оскільки право вибору способу відшкодування шкоди - за рахунок безпосереднього заподіювача шкоди, або за рахунок страховика шляхом отримання страхового відшкодування, належить саме потерпілому, а він в даному випадку скористався останнім способом (за рахунок страховика). Таким чином, скориставшись правом на отримання страхової виплати від Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «Рідна» потерпілий передав своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди страховику, тобто де-факто виникли відносини щодо відшкодування збитків у порядку суброгації.

З врахуванням викладеного, дана сума повинна бути стягнута з ПрАТ «Просто-Страхування», а не з ОСОБА_1

З врахуванням вимог ст. 88 ЦПК України в зв»язку з тим, що судом повністю відмовлено в задоволенні позову не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 993, 1187, 1191, 1194ЦК України, ст. 25, 27 Закону України «Про страхування», ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 10, 57-61, 197, 209, 212-215, 224-226,294 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

В позові Приватної акціонерне товариство «Страхове компанія «Рідна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя