Провадження по справі 2/635/463/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

Головуючий суддя Бобко Т.В.,

секретар судових засідань ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, ОСОБА_6, Головного Управління ДМС України в Харківській області, треті особи служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та за зустрічним позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, треті особи - служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, Публічне акціонерне товариство «Харківгаз» в особі Мерефянської філії, Акціонерна компанія «Харківобленерго», про відновлення порушеного права, вселення та зобовязання вчинити певні дії,-,-

В С Т А Н О В И В

Позивач за первісним позовом ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, який в подальшому уточнила та в остаточній редакції просила визнати ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням домоволодінням №29а по вул.. Тепличній в с. Лизогубівка Харківського району Харківської області та зобовязати ГУДМС України в Харківській області зняти їх з реєстраційного обліку за зазначеною адресою.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що є власником домоволодіння №29а по вул.. Тепличній в с. Лизогубівка Харківського району Харківської області, яке складається зі старого будинку та нової добудови, яка не введена на сьогоднішній день в експлуатацію, а тому непридатна для проживання. Позивач зазначає, що відповідачів вона погодилася зареєструвати у зазначеному будинку як членів сімї свого сина ОСОБА_8, який помер 17 серпня 2012 року. До смерті останнього відповідачі проживали в старому будинку, а після його смертідобровільно пішли проживати до батьків ОСОБА_3 за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Васищеве, вул.. Орешкова, 236, де вони проживають по сьогоднішній день, при цьому неповнолітній ОСОБА_4 відвідує дитячий дошкільний заклад за вказаним місцем проживання, перебуває на обліку в дитячій консультації Васищевської лікарні, позивач сама неодноразово відвідувала відповідачів за вказаною адресою.Таким чином відповідачі не проживають у будинку, розташованому за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Лизогубівка, вул.. Теплична, 29а з серпня 2012 року по теперішній час, реєстрація останніх за зазначеною адресою впливає на психоемоційний стан позивача, яка змушена постійно нервувати з приводу зазначених обставин.

Відповідачі за первісним позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_6 звернулися до суду із зустрічним позовом, який в подальшому уточнили та в остаточній редакції просили відновити їх порушене право користування житловим приміщенням будинком №29а по вул.. Тепличній в с. Лизогубівка Харківського району Харківської області шляхом зобовязання ОСОБА_2 не чинити їм перешкоди у користуванні зазначеним житлом та вселення. В обґрунтування зустрічних позовних вимог посилалися на те, що ОСОБА_3 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 в період часу з 18 червня 1994 року та до дня смерті останнього 17 серпня 2012 року. Після одруження ОСОБА_3 разом із чоловіком ОСОБА_9 проживали в належному ОСОБА_2, яка є матірю останнього,будинку № 29-а по вул. Тепличній в с. Лизогубівка Харківського району Харківської області, при цьому ОСОБА_3 вселилася у зазначений будинок як член сімї, а згода на її реєстрацію у ньому власник будинку надала лише в жовтні 1998 року. Від шлюбу ОСОБА_3та ОСОБА_9В мають двоє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які є онуками позивача за первісним позовом та які також зареєстровані та мешкали у спірному будинку з моменту свого народження зі згоди власника будинку. Суттєвою обставиною при розгляді справи відповідачі за первісним позовомвважають те, що під час спільного подружнього життя ОСОБА_9 і ОСОБА_3 зі згоди власника будинку ОСОБА_2 збудували прибудову літ. «А1-1» та новий житловий будинок літ. «Б-1», які входять до складу основного будинку літ. «А-1», розташованого в с. Лизогубівка Харківського району Харківської області по вул. Тепличній № 29-а. Не зважаючи на те, що зазначені будівлі не були прийняті в експлуатацію, на них не оформлено право власності, вони були придатними для проживання до листопада-грудня 2013 року, тобто до часу відключення електропостачання та газопостачання до цього будинку. Прибудова літ. «А1-1», напівпідвальне приміщення та перший поверх нового будинку літ. «Б-1» фактично повністю збудовані та відремонтовані,експлуатувалися відповідачами за первісним позовом з 2005 року до кінця 2013 року, освітлювалися та опалювалися, останні сплачували спожиті комунальні послуги, в подальшому відповідачі планують претендувати на право власності на зазначені будівлі. Відповідачі за первісним позовом зазначають, що ОСОБА_2 і за життя свого сина ставилася до них погано, а після раптової смерті останнього, вони взагалі стали для неї чужими людьми, вона почала створювати для них неможливі для проживання умови, в тому числі влаштовувала скандали, ображала ОСОБА_3 в присутності дітей, сусідів, висловлювала погрози в сторону останньої, проклинала, необґрунтовано та безпідставно скаржилася в різні інстанції, провокувала на конфлікти, відверто намагалася виселити, а в листопаді 2013 року звернулась із заявами до АК «Харківвобленерго» та ПАТ «Харківгаз» про відключення її будинку від мереж електропостачання і газопостачання, що і було зроблено цими організаціями протягом місяця, таким чином позивачем за первісним позовом були створені неприйнятні та неможливі для проживання відповідачів умови. Всі спроби відповідачівза первісним позовом налагодити стосунки з ОСОБА_2 не дали позитивних результатів.Саме через зазначені обставини у грудні 2013 року відповідачі за первісним позовом змушені була виїхати зі спірного будинку, протягом першого місяця вони проживали по сусідству у будинку № 23, сподіваючись повернутися до спірного будинку, а потім змушені були переїхати в смт.Васищево Харківського району Харківської області до батьків ОСОБА_10Т.З моменту відключення електропостачання та газопостачання відповідачі за первісним позовом почали звертатися за захистом своїх прав до органів місцевої влади, правоохоронних органів, Служби у справах дітей Харківської РДА, Мерефянської філії ПАТ «Харківгаз» та АК «Харківобленерго», однакїм булов цьому відмовлено та рекомендовано звернутися до суду.За таких обставин відповідачі за первісним позовом вважають, що причини їх непроживання в спірному будинку протягом останнього року є поважними, виникли всупереч їх волі, їх виселення з будинку не було добровільним і сталося через перешкоди з боку ОСОБА_2 Зазначають, що до теперішнього часу у спірному будинку продовжують знаходитися їх особисті речі, меблі, посуд, побутова техніка, тощо, а тому мають право на користування спірним ОСОБА_2 має намір продати свій будинок, а реєстрація у ньому відповідачівзаважає їй в досягненні цієї мети.

Позивач за первісним позовом у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, пояснила про обставини, викладені вище, а також пояснила, що відповідачі переїхали у спірне домоволодіння приблизно у 1997 році, в якому через деякий час позивач зареєструвала їх з метою можливості оформлення матері відповідача ОСОБА_3 субсидії на оплату житла, після чого відповідачі до 2012 року проживали у спірному домоволодінні не постійно, а періодично приїжджали та залишалися на декілька днів. Відразу після смерті сина в серпні 2012 року відповідачі залишили будинок добровільно, а через 3-4 місяці забрали всі свої речі, після смерті сина відповідачі приїжджали декілька разівдо спірного домоволодіння, позивач бачила їх на подвірї, але проживати у будинку вони не залишалися. Під час проживання відповідачів у спірному будинку, вони проживали в новій самочинно побудованій будівлі до будинку, а позивач проживала у старому будинку. Після смерті сина до позивача прийшли незнайомі чоловіки, які погрожували їй та вимагали гроші, у звязку з чим остання, побоюючись за своє життя та здоровя, приблизно у лютому 2013 року залишила будинок та переїхала проживати до своєї доньки. З метою уникнення зайвих витрат на оплату комунальних послуг, позивач звернулася із заявами до відповідних організації, які відключили 11 листопада 2013 року електропостачання, а 09 грудня 2013 року газопостачання до будинку. Позивач також зазначила, що будинок, в якому жили відповідачі в теперішній час за технічним станом непридатний для проживання та потребує ремонту. Реєстрація відповідачі у спірному будинку перешкоджає позивачу здійснити його відчуження. У задоволенні зустрічних позовних вимог позивач просила відмовити у повному обсязі.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_11, яка діє на підставі довіреності та є донькою позивача, у судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача, проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечувала та пояснила, що відповідачі не проживають у спірному домоволодінні після смерті сина позивача, добрі стосунки між сторонами не склалися, до цього позивач проживала у старому будинку, а відповідачі у новій прибудові. На цей час обидва будинки є непридатними для проживання та потребують ремонту. Позивач ніколи не чинила перешкод для проживання відповідачів, конфліктів між ними не було, замки у спірному будинку не змінювала. Наприкінці зими 2013 року ОСОБА_11 забрала позивача проживати до себе, після чого остання періодично приїжджала в с. Лизогубівка, де навідувала могилу сина та будинок. Представник позивача також особисто періодично приїжджала до будинку, але жодного разу ані відповідачів, ані їх речей в будинку не бачила.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_12, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги позивача з підстав, викладених позивачем, проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечувала.

Відповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_6 надали суду письмові заперечення, в яких позовні вимоги ОСОБА_2 не визнали, просили відмовити у їх задоволенні, відомості, викладені у зазначеній позовній заяві вважають неправдивими та такими, що не підтверджені жодними доказами, зустрічні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених в зустрічній позовній заяві. Крім того зазначили, що ОСОБА_4 відвідує дитячий дошкільний заклад в смт. Васищево та перебуває на обліку в КЗОЗ «ЦПМСД сел. Васищево Харківського району», оскільки в с. Лизогубівка взагалі немає дитячого дошкільного закладу і найближчий такий заклад знаходиться саме у с. Васищево, також в с. Лизогубівка немає лікарні, а лише фельдшерський пункт. Вважає, що акти, надані позивачем на підтвердження своїх доводів щодо не проживання відповідачів у спірному будинку не можуть бути належними доказами.У судовому засіданні відповідачі за первісним позовом пояснили про обставини, викладені в зустрічній позовній заяві та письмових запереченнях, зустрічні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, в задоволенні первісного позову просили відмовити, крім того відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 пояснила, що з 1997 по 2004 роки позивач не проживала у спірному будинку, в 2010 році у звязку із народження сина ОСОБА_13, відповідачі один рік проживали в смт. Васищево, після чого знову повернулися до спірного будинку та проживали в ньому Після смерті чоловіка, його сестра ОСОБА_11 сказала, що будинок необхідно продати, після чого позивач почала виганяти відповідачів з будинку, звертатися з різноманітними заявами відносно них в правоохоронні органи. Восени 2013 року відповідач ОСОБА_3 поїхала до Білорусії, її діти в цей час проживали у матері в смт. Васищево, після повернення відповідача з Білорусії в листопаді чи на початку грудня 2013 року, вона дізналася про відключення електропостачання у спірному будинку, в цей же день було відключене і газопостачання, у звязку з чим її проживання у будинку стало неможливим, після чого вона з дітьми переїхала проживати до батьків в смт. Васищево.Також відповідач зазначила, що єдиною причиною їх з дітьми не проживання в спірному будинку є відсутність електро- та газопостачання, інших перешкод в користуванні будинку вона не має, має вільний доступ та ключі від будинку.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що на її адресу з боку бабусі, позивача по справі, після смерті батька постійно надходили погрози та образи, а також вимоги залишити спірний будинок.

Представник відповідачів за зустрічним позовом ОСОБА_14, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги вважала такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених відповідачами, проти задоволення первісного позову заперечувала.

Представник відповідача за первісним позовом ГУ ДМС України в Харківській області у судове засідання повторно не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, про що в матеріалах справи маються відповідні документи, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не надавали.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_15, яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні вважала позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтованими, такими, що не порушують законні права та інтереси неповнолітнього ОСОБА_4, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Представник третьої особи за зустрічним позовом АК «Харківобленерго» ОСОБА_16, який діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також письмові заперечення, в яких просив залишити зустрічні позовні вимоги без задоволення з тих підстав, що за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Лизогубівка, вул.. Теплична, 29а договір про користування електричною енергією укладено не з ОСОБА_3, а з іншою особою, також останньою не надано правовстановлюючих документів на зазначений будинок.

Представник третьої особи за зустрічним позовом ПАТ «Харківгаз» в особі Мерефянської філії ОСОБА_17, який діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, представника третьої особи, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги за первісним позовом та зустрічні позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних встановлених судом обставин справи та відповідних ним правовідносин.

На підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 12 вересня 1989 року, виданого на підставі рішення Виконкому Харківської районної ради народних депутатів №763 від 15 серпня 1989 року, ОСОБА_2 в цілому належить житловий будинок №29а по вул.. Тепличній в с. Кирсанове. Право власності зареєстроване в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 20 жовтня 1989 року за реєстровим №21.

Як вбачається з технічного паспорту на зазначений житловий будинок станом на 23 жовтня 1988 року будинок складався з будинку літ.А-1, сараю літ.Б, погребу літ. В та огорожі №1.

Як вбачається з технічного паспорту на зазначений житловий будинок станом на 25 лютого 2013 року, за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Кирсанове, вул.. Теплична, 29а розташовані: житлові будинки літ.А-1, літ. Б-2, прибудова літ. А1-1, напівпідвал літ. ппд, мезонін літ.мз, балкон літ.б, ганок літ. б1, тераса літ. б2,топочналіт.В, вхід в топочну літ. в, гараж літ. Г, вбиральня літ.Д, вигрібна яма літ.д, сараїліт.Е, літ.Ж, при цьому будівлі будинку Б-2, прибудови літ. А1-1, напівпідвалу літ. ппд, мезоніну літ. мз, тераса літ. б2, топочна літ.В, вхід в топочну літ. в, гараж літ. Г, вбиральня літ.Д, сарай літ.Е самочинно побудовані.

Як вбачається зі змісту актів, складених депутатом Лизогубівської сільської ради ОСОБА_18 від 21 вересня 2012 року та 01 березня 2013 року, подружжя ОСОБА_9 і ОСОБА_19 без належним чином оформлених документів на земельну ділянку за згодою матері ОСОБА_2 самочинно побудували житловий будинок та гараж на земельній ділянці за адресою: село Кирсанове, вул.. Теплична, 29А. Зазначені обставини у судовому засіданні позивачем та його представниками не спростовані. Згідно довідки Виконавчого комітету Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області №648 від 21 серпня 2013 року, у вищевказаному житловому будинку зареєстровані: ОСОБА_2 з 01 листопада 1986 року, ОСОБА_5 з 20 жовтня 1998 року, ОСОБА_6 з 08 листопада 1994 року, ОСОБА_4 з 20 січня 2010 року.

Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ №077946, виданого Лизогубівською сільською радою Харківського району Харківської області від 17 січня 2008 року, актовий запис №38 ОСОБА_9 та ОСОБА_3 знаходились у зареєстрованому шлюбу. Від шлюбу останні мають двох дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтва про народження відповідно серії 1-ВЛ №292438 від 20 вересня 2012 року та серії 1-ВЛ №191049 від 10 лютого 2010 року.

17 серпня 2012 року ОСОБА_9 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №361625 від 18 серпня 2012 року.

Таким чином, відповідно до ст.64, 156 ЖК УРСР, відповідачі набули право користування та були зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 як члени сім'ї власника житла.

Факт будівництва подружжям ОСОБА_9 і ОСОБА_10, житлового будинку та гаражу на території спірного домоволодіння, на який посилаються відповідачі, не створює для останніх правових підстав для виникнення самостійного права користування житловим приміщенням як власників будинку, оскільки такий будинок є самочинним будівництвом та не прийнятий до експлуатації в установленому законом порядку, а тому виходячи зі змісту ст. 376 ЦК України відповідачі не набувають прав щодо нього.

В п.39 роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користуватися цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша ст.405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК.

Стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення ст.405 ЦК України, у цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР, на які посилається позивач в обґрунтування правової підстави для позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням, застосуванню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК Україничлени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. В ч. 2 вказаної норми ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником.

Таким чином, за змістом вказана норма ЦК України передбачає наявність одночасно трьох умов, які передбачають втрату членом сім'ї власника права користування жилим приміщенням, а саме не проживання члена сім'ї власника в жилому приміщенні понад рік, відсутність поважності причин такого не проживання та відсутність домовленості між власником та членом його сім'ї щодо строків відсутності члена сім'ї власника.

З пояснень сторін у судовому засіданні встановлено факт непроживання відповідачів у домоволодінні № 29-а по вул.. Тепличній в с.Кирсанове (Лизогубівка) Харківського району Харківської області понад один рік та факт відсутності домовленості між позивачем як власником будинку та відповідачами щодо строків відсутності відповідачів в належному позивачу домоволодінні. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 підтвердили факт їх непроживання в спірному житловому приміщенні з кінця 2013 року.

Позивачем не надано суду достатніх належних та допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про те, що відповідачі залишили без поважних причин належний позивачу будинок після смерті її сина в серпні 2012 року.

Надані позивачем акти про непроживання ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 в будинку № 29-а по вул..Тепличній в с. Лизогубівка Харківського району Харківської області з серпня 2012 року від 12.09.3013, 05.06.2014, 27.06.2014, 10.07.2014, суд визнає недопустимими доказами, оскільки вони складені особами ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, підписи зазначених осіб належним чином не завірені, підпис посадової особи органу місцевого самоврядування, яка має повноваження на складення таких актів, відсутній. Крім того, як пояснили ОСОБА_21 та ОСОБА_22 під час їх допиту у ході судового розгляду у якості свідків, зазначені акти були ними підписані зі слів та за проханням позивача ОСОБА_2

Будучи допитаними у якості свідків в судовому засіданні ОСОБА_21 та ОСОБА_22 пояснили, що після серпня 2012 року смерті сина позивачки і до 2014 року вони неодноразово приїздили за місцем проживання позивачки в с.Лизогубівка, але жодного разу відповідачів в будинку та на території домоволодіння не бачили, свідок ОСОБА_22 пояснила, що як їй відомо зі слів позивачки, відповідач ОСОБА_3 з дітьми переїхала на постійне місце проживання до своїх батьків в сел. Васищево. Але з пояснень зазначених свідків не вбачається достатніх даних про відсутність відповідачів у спірному домоволодінні саме з серпня 2012 року, оскільки візити свідків до будинку позивача мають періодичний нечастий характер, до частини домоволодіння, в якому мешкали відповідачі, свідки доступу не мали, а тому не можуть беззаперечно свідчити про те, що відповідачі остаточно залишили будинок та більше ним не користувались саме з серпня 2012 року. Факти відсутності відповідачів з кінця 2013 року та непридатність спірного домоволодіння для проживання на цей час останніми не заперечувались, а тому пояснення свідків в цій частині доводів відповідачів в обґрунтування заперечень проти позову не спростовують. Крім того, зазначені свідки пояснили, що причини не проживання відповідачів в спірному домоволодінні їм не відомі.

Факт проживання відповідачів за адресою: Харківська область Харківський район с.Кирсанове (Лизогубівка), вул.Теплична 29-а до кінця 2013 року підтверджується у судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_23, яка пояснила, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_6 по цій же вулиці, та після відключення в будинку № 29-а газопостачання та електропостачання відповідачі деякий час проживали у неї, а потім переїхали до матері ОСОБА_3

Надані позивачем довідки Васищевського ДНЗ № 100 від 11.09.2013 року про відвідування ОСОБА_4 дитячого закладу з 19.09.2012 року та КЗОЗ Васищевської дільничної лікарні № 16 від 11.09.2013 року про тимчасове проживання ОСОБА_4 після виписки з пологового будинку в сел.Васищево жодним чином не підтверджують доводів позивача про непроживання відповідачів в спірному домоволодінні з серпня 2012 року, оскільки відвідування дитячого закладу в сел.Васищево не виключає можливості проживання дитини в с.Кирсанове, а довідка медичного закладу взагалі містить лише інформацію про тимчасове фактичне проживання дитини ІНФОРМАЦІЯ_7 після виписки з пологового будинку без зазначення кінцевої дати.

Надані позивачем фотографії спірного домоволодіння жодним чином не підтверджують факт непроживання відповідачів у цьому домоволодінні з серпня 2012 року до кінця 2013 року, більшість фотографій взагалі датована липнем 2014 року, у цей період відповідачі не заперечують факту їх не проживання у спірному будинку.

Після смерті ОСОБА_9 склалися неприязні конфліктні стосунки, що підтверджується чисельними зверненнями ОСОБА_19 та ОСОБА_6 до правоохоронних органів з приводу поведінки позивача ОСОБА_2, про що відповідачами надані відповідні копії заяв та відповідей на їх звернення начальника Харківського РВ ОСОБА_24, та інформація від 14.01.2015 на ім`я адвоката ОСОБА_14 за підписом т.в.о. начальника Харківського РВ ОСОБА_25, копії аналогічних заяв органів місцевого самоврядування.

Судом беззаперечно встановлений факт відключення за заявою власника будинку позивача ОСОБА_2 в будинку № 29-а по вул.Тепличній в с. Кирсанове Харківського району Харківської області А.П. газопостачання 9.12.2013 року та енергопостачання 28.11.2013 року, що підтверджується змістом листів Харківського районного відділення «Харківенергозбут» від 16.06.2014 року та 10.12.2013 року, акту про відключення газоспоживаючих приладів від 9.12.2013 року. Факт неможливості проживання відповідачів в будинку № 29-а в с. Кирсанове Харківського району Харківської області через відключення 28.11.2013 року енергопостачання та 09.12.2013 року газопостачання підтверджується актами, складеними комісією у складі депутата Лизогубівської сільської ради ОСОБА_18, членом виконкому сільської ради ОСОБА_26, спеціалістом ХРЦСССДМ ОСОБА_27 та підписаними Лизогубівським сільським головою ОСОБА_28 від 19.12.2013 року, 19.03.2014 року, 05.01.2015 року, зі змісту зазначених актів також вбачається наявність в спірному домоволодінні особистих речей відповідачів.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідачів про те, що їх відсутність за місцем їх реєстрації в будинку № 29-а в с. Кирсанове Харківського району Харківської області через відсутність енергопостачання та газопостачання є вимушеною, та приходить до висновку про поважність причин їх відсутності за вказаною адресою, а тому вважає, що підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням відсутні.

Позовні вимоги про зобов'язання ГУ ДМС України в Харківській області зняти відповідачів з реєстраційного обліку за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Лизогубівка, вул.Теплична, 29-а задоволенню не підлягають по- перше через відсутність підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за вказаною адресою, а по-друге через неможливість покладення обов'язку на органи виконавчої влади та їх посадових осіб відповідно до норм чинного цивільно-процесуального законодавства.

Щодо зустрічних позовних вимог суд зазначає наступне.

17.12.2013 року та 16.12.2013 року ОСОБА_3 зверталась з заявою до Мерефянської філії ПАТ «Харківгаз» та відповідно до АК «Харківобленерго» про укладення з нею окремих договорів на газопостачання та енергопостачання за адресою: с.Лизогубівка Харківського району Харківської області, вул. Теплична, 29-а.

Згідно наданих на її заяву відповідей від 11.01.2014 року № 01-09/39 та від 30.12.2013 року № 26е-03/62юр-6220, відповідачу для підключення домоволодіння до газопостачання та енергопостачання необхідно надати документи на право власності відповідача на будинок.

За ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Правовідносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) споживачами газу регулюються «Правилами надання населенню послуг з газопостачання», що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 9.12.1999, пунктом 4 яких передбачено, що послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним підприємством відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. Підставою припинення газопостачання відповідно до п. 6 Правил є подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання.

Правовідносини між енергопостачальними підприємствами та фізичними особами -споживачами регулюються Законом України «Про електроенергію», «Правилами користування електричною енергією для населення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 № 1357, якими передбачено (ст.26 закону та п.3, п.7 правил) споживання електричної енергії лише на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником.

Відповідачі не є споживачами газу та електричної енергії в розумінні положень норм вищезазначених нормативних актів, оскільки не укладали договорів на енерго- та газопостачання, не набули право власності на спірне домоволодіння у встановленому порядку. Право відповідачів користуватися газом та електричною енергією у будинку, де вони мають право користування, є похідним від їх правовідносин з власником будинку, а наявність у відповідачів права користування будинком не є передбаченою законом підставою для відновлення газо- та енергопостачання за відсутності на це згоди власника будинку позивача по справі, з якою укладені відповідні договори на енергопостачання та газопостачання.

Обраний відповідачами (позивачами за зустрічним позовом) спосіб захисту їх прав у виді зобов'язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди в користуванні житлом та вчинити дії, необхідні для відновлення газопостачання та енергопостачання, не передбачений нормами діючого законодавства, оскільки має широке тлумачення змісту вимоги та не визначає конкретні дії, які повинен вчинити позивач, що суперечить вимогам ст.16 ЦК України, яка визначає орієнтовний перелік способів судового захисту порушених прав особи.

Крім того, зазначені вимоги не підлягають задоволенню виходячи з принципу свободи договору, закріпленого ст.3 ЦК України, а також вимог ст.12 ЦК України, що передбачає здійснення особою своїх цивільних прав вільно, на власний розсуд, що унеможливлює покладення на особу обов'язку укладення договорів про енергопостачання та газопостачання без її згоди, оскільки укладення договорів створює для особи виникнення певних обов'язків та відповідальності, та у даному випадку потягне за собою порушення прав позивача ОСОБА_2

Як встановлено в ході судового розгляду з пояснень відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_6, єдиною перешкодою для їх проживання у спірному домоволодінні є припинення газо- та енергопостачання, будь-яких перешкоди з боку власника у їх проживанні та доступу до будинку відсутні, вони мають ключі від будинку та вільний доступ до житлового приміщення, а тому через відсутність фактичного порушення їх права на користування будинком, вимоги за зустрічним позовом про вселення ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 до житлового будинку № 29-а по вул.Тепличній в с.Лизогубівка Харківського району Харківської області задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 79, 80, 88, 209, 212-215 ЦПК Ук раїни, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, ОСОБА_6, Головного Управління ДМС України в Харківській області, треті особи служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку відмовити повністю.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, треті особи - служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, Публічне акціонерне товариство «Харківгаз» в особі Мерефянської філії, Акціонерна компанія «Харківобленерго», про відновлення порушеного права, вселення та зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: