Справа № 712/7759/15-ц
Провадження №2/712/2390/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Пироженко В.Д.

при секретарі - Жук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної організації Всеукраїнської організації інвалідів «ОСОБА_2 організації інвалідів України» про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Черкаської обласної організації Всеукраїнської організації інвалідів «ОСОБА_2 організації інвалідів України» про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу, вказуючи, що вона згідно наказу №1-к від 02.01.2007 року була прийнята головним бухгалтером до Черкаської обласної організації Всеукраїнської організації інвалідів «ОСОБА_2 організації інвалідів України».

Наказом №16 від 16.06.2015 року її було звільнено за систематичні невиходи на роботу та невиконання своїх службових обов»язків.

Своє звільнення вважає безпідставним, так як в наказі було зазначено дві підстави звільнення відповідно до п.3 ст. 40 та п. 4 ст. 40 КЗпП України, однак при укладанні трудового договору позивачу не було роз»яснено її права та обов»язки та не ознайомлено з правилами внутрішнього трудового розпорядку. За весь час роботи до неї жодного разу не застосовувались дисциплінарні стягнення.

15.05.2015 р. позивач написала заяву на ім.»я голови Черкаської обласної організації Всеукраїнської організації інвалідів «ОСОБА_2 організації інвалідів України» щодо надання щорічної відпустки у зв»язку з сімейними обставинами і вона не мала можливості чекати видання наказу.

05.06.2015 р. позивач отримала лист від 04.06.2015 р. №16 в якому зазначена вимога про передачу документів, хоча вся необхідна документація є в комп»ютері в організації, а деякі документи взагалі в організації не ведуться.

09.06.2015 р. позивачем була направлена до відповідача заява про звільнення її з роботи з 15.06.2015 р. за п. 3 ст. 38 КЗпП у зв»язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю, а саме : станом на 09.06.2015 р. позивачу не виплачена заробітна плата за період з лютого 2015 р. по травень 2015 р. в сумі 4290 грн.; не надана щорічна відпустка повної тривалості протягом двох років підряд; не забезпечено позивача робочим місцем та необхідними для роботи засобами; не відшкодовано витрати у зв»язку з службовими відрядженнями за 2014 р. у сумі 890 грн.

Вважає звільнення незаконним, а тому просить поновити ОСОБА_1 на роботі Черкаської обласної організації Всеукраїнської організації інвалідів «ОСОБА_2 організації інвалідів України» на посаді головного бухгалтера з 06.05.2015 р. Стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі з 01.02.2015 р. в сумі 4290 грн. та середній заробіток за час вимушеного прогулу до дня поновлення на роботі та компенсацію за невикористану відпустку за 2007-2015 р. в сумі 7165,60 грн. та компенсацію витрат у зв»язку з службовими відрядженнями за 2014 р. в сумі 890,00 грн., стягнути суму поштових витрат в сумі 21,18 грн., а також моральну шкоду в сумі 1000 грн. Стягнути з відповідача витрати на інформаціно-технічне забезпечення розгляду справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та пояснив, що відповідно до статуту Черкаської обласної організації Всеукраїнської організації інвалідів «ОСОБА_2 організації інвалідів України» та Положення про залучення членів організації до виконання роботи у ЧОО ВОІ СОІУ дані особи не можуть працювати на умовах Трудового договору, вони не отримують заробітну плату та на них не розповсюджуються норми трудового законодавства.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст.. 1, 3 ЗУ «Про громадські об»єднання», громадське об'єднання - це добровільне об'єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Добровільність передбачає право особи на вільну участь або неучасть у громадському об'єднанні, у тому числі в його утворенні, вступі в таке об'єднання або припиненні членства (участі) в ньому.

Судом встановлено, що Черкаська обласна організація ВОІ СОІУ є громадською організацією, яка здійснює свою діяльність згідно Статуту та на підставі Закону України «Про громадські об»єднання».

Одним із основних та єдиним видом доходів організації є фінансова підтримка з боку держави бюджетними коштами.

Відповідно до п.1.1 Положення про залучення членів організації до виконання роботи у ЧОО ВОІ СОІУ, положення визначає порядок залучення осіб, які є членами організації, мають бажання у добровільному порядку надати допомогу у діяльності ЧОО ВОІ СОІУ та згодні виконувати покладені на них обов»язки на громадських засадах.

Згідно п. 1.4 Положення про залучення членів організації до виконання роботи у ЧОО ВОІ СОІУ, голова організації в разі потреби обирає собі головного бухгалтера та секретаря, а також інших технічних працівників, що здійснюється в першу чергу серед членів організації, які зобов»язані виконувати покладені на них обов»язки на громадських засадах. Дані особи не можуть працювати на умовах Трудового договору, вони не отримують заробітної плати та на них не розповсюджуються норми трудового законодавства.

Наказом від 02.01.2007 року №1-к, виданого головою ЧООО ВОІ ОСОБА_2 ОСОБА_4, ОСОБА_1 було прийнято головним бухгалтером до Черкаської обласної організації Всеукраїнської організації інвалідів «ОСОБА_2 організації інвалідів України».

Відповідно до витягу з наказу №16 від 16.06.2015 року, ОСОБА_1, згідно протоколу № 5 засідання Президії ЧОО ВОІ СОІУ було звільнено з посади головного бухгалтера з 06.05.2015 р. за систематичні невиходи на роботу та невиконання своїх службових обов»язків.

Позивач зазначила в судовому засіданні, що була прийнята на посаду головного бухгалтера, включена до штатного розкладу та регулярно отримувала заробітну плату.

Відповідно до п. 1.7 Положення про залучення членів організації до виконання роботи у ЧОО ВОІ СОІУ, прийняття та звільнення членів організації у Виконавчий апарат оформлюється видачею Голова ЧОО ВОІ СОІУ відповідного наказу щодо залучення члена організації до праці у Виконавчому апараті (наказ на прийняття та звільнення з посад), що не вважається укладенням організацією з цими особами Трудового договору, і не може нести за собою відповідних правових наслідків. Члени організації не можуть прийматись на роботу як наймані працівники на умовах трудового договору.

Таким чином, посилання позивача, що вона була прийнята на роботу як найманий працівник по трудовому договору не знайшли свого підтвердження, оскільки Положенням про виконавчий апарат ЧОО ВОІ СОІУ та статутом чітко зазначено підстави прийняття та звільнення особи з посади, та передбачено що підстави для звільнення можуть бути відмінними від підстав передбачені КЗпП.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_4, М»яловський В.Б. пояснили, що позивач несла відповідальність за бухгалтерію як член громадського об»єднання, ніхто з нею трудового договору не заключав. Вона не є найманим працівником, а лише була членом організації.

Посилання позивача на те, що вона отримувала заробітну плату за виконання своїх обов»язків, також суд не може прийняти до уваги.

Так відповідно до ст.94 КЗпП України (редакція на момент виникнення правовідносин) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом,Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст.2 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. (редакція на момент виникнення правовідносин) основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст.. 23 ЗУ «Про громадські об»єднання», Громадські об'єднання зі статусом юридичної особи мають право на фінансову підтримку за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів відповідно до закону. Громадські об'єднання, які отримують фінансову підтримку за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів, зобов'язані подавати та оприлюднювати звіти про цільове використання цих коштів відповідно до закону.

Згідно ч. 9 ст. 3 Постанови Кабінету Міністрів України №176 від 02.03.2011 року «Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для надання фінансової підтримки громадським організаціям інвалідів», бюджетні кошти використовуються громадською організацією для матеріального заохочення (винагороди) працівників громадської організації (спілки), які забезпечують роботу такої організації (спілки), в обсязі, що не перевищує разом з нарахуваннями 35 відсотків загального обсягу передбачених громадській організації (спілці) бюджетних коштів, крім організації, визначених підпунктами 6 і 7 пункту.

Судом було встановлено, що позивач отримувала не заробітну плату, а матеріальне заохочення відповідно до Постанови КМ України від 07.03.2012 року № 176 «Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті на фінансову підтримку громадських організацій інвалідів та ветеранів, заходи з відвідування військових поховань і військових пам»ячників та з увічнення Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941-1945 років.

Згідно ч.6 п.10 ПКМУ № 176, бюджетні кошти спрямовуються на : матеріальне заохочення (винагорода) працівників громадської організації, які забезпечують роботу такої організації, в обсязі, що не перевищує разом нарахування 35 відсотків обсягу бюджетних коштів.

Згідно наданих суду копій видаткових касових ордерів, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7 отримували саме матеріальне заохочення , а не заробітну плату.

Посилання позивача на те, що в кошторисних документах зазначена назва рядка саме заробітна плата,а не матеріальне заохочення не може бути прийнято судом до уваги.

Згідно листа Фонду соціального захисту інвалідів ОСОБА_8 соціальної політики України, ОСОБА_8 фінансів України, керуючись Наказом МФУ від 26.11.2012 року, № 1220, не передбачило окремо назви рядків для статей видатків у відповідних кошторисних документах, які б носили назву «матеріальне заохочення» і використовувались чітко для громадських організацій всеукраїнських організацій інвалідів.

ОСОБА_8 праці та соціальної політики України від 11.03.2011 року № 2465/0/14-11/19 зазначено, що термін «матеріальне заохочення» має відмінність від поняття «заробітна плата», так як матеріальне заохочення здійснюється в інші строки, ніж це передбачено для виплати заробітної плати, та може залежати від періодичності проведення громадською організацією заходів та надходження бюджетних коштів на рахунок організації.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача в частині поновлення її на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення інших витрат не підлягають до задоволення так як відносини, які виникли у позивачки з відповідачем регулюються Законом України «Про громадські об»єднання», а не нормами трудового законодавства.

Судовий збір суд вважає віднести за рахунок держави. Керуючись ст. ст. 5, 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, 24,36,116,117 КЗпП України, ЗУ «Про громадські об»єднання», ПКМУ «Про затвердження порядку використання коштів передбачених у державному бюджеті для надання фінансової підтримки громадським організаціям інвалідів»суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Черкаської обласної організації Всеукраїнської організації інвалідів «ОСОБА_2 організації інвалідів України» про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк апеляційної скарги.

ГОЛОВУЮЧИЙ: