Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 2-421/12 Головуючий у І інстанції: Баранов В.І. Провадження № 22-ц/778/1684/13 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Маловічко С.В. при вирішенні питання про прийнятття заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи Центр Державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельним ресурсам, приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Комунальне підприємство «Водоканал», Відкрите акціонерне товариство «Мелітопольгаз», приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, про визнання дійсним правочину купівлі-продажу земельної ділянки, про визнання права власності на земельну ділянку, про встановлення постійного земельного сервітуту

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи Відкрите акціонерне товариство «Мелітопольгаз», Комунальне підприємство «Водоканал», приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про стягнення грошових сум, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково, а зустрічний позов ОСОБА_2 залишено без задоволення. Також стягнуті на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_2 судові витраті в сумі 549 гривень 20 коп.

Ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області від 28 березня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 22 квітня 2013р. ОСОБА_2 відмовлено у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою про скасування вказаних судових рішень.

26 листопада 2015 року до апеляційного суду Запорізької області надійшла заява ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення.

Справа надійшла в провадження судді-доповідача ОСОБА_1 тільки 11 грудня 2015р.

За загальними положеннями статті 297 ЦПК України питання про прийняття всіх заяв з процесуальних питань, які виникають у цивільній справі, що перебуває в провадженні апеляційного суду, або питання, які виникають після її перегляду апеляційним судом, вирішуються суддею-доповідачем.

Дослідивши доводи заяви ОСОБА_2 та матеріали справи, вважаю, що в прийнятті заяви про ухвалення додаткового рішення у цій справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з роз»ясненнями, наданими в пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» № 12 від

24.10.2008р., апеляційний суд має право ухвалити додаткове рішення за заявою особи, яка бере участь у справі, або з власної ініціативи в разі, якщо він скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення чи змінив його за наявності підстав, передбачених статтею 220 ЦПК.

Проте, суд апеляційної інстанції в цій справі постановив ухвалу від 28 березня 2013р. про залишення без змін рішення місцевого суду.

Відповідно до ч. 8 ст. 8 ЦПК України, якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо мається таке, що набрало законної сили, судове рішення між тими ж стронами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

ОСОБА_2 у заяві просить апеляційний суд ухвалити додаткове рішення у справі з питання судового збору у сумі 549,20 грн., яке, на її думку, не вирішено при розгляді справи апеляційним судом.

З матеріалів справи вбачається, що з такими самими заявами ОСОБА_2 вже зверталась.

Так, перша заява від 17.07.2014р. була адресована Мелітопольському міськрайонному суду Запорізької області ( Т. 6 а.с.121).

Ухвалою Мелітопольського міскрайонного суду Запорізької області від 03 жовтня 2014р., залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10 грудня 2014р., вказана заява ОСОБА_2 залишена без задоволення у зв»язку з тим, що суд першої інстанції при постановленні рішення від 20.11.2012р. вирішив питання про судовий збір, стягнувши його з відповідача на користь позивача, тому не мається підстав для ухвалення додаткового рішення стосовно судових витрат ( Т. 6 а.с. 154, 197-199).

Друга заява ОСОБА_2 від 27 серпня 2014р. про ухвалення додаткового рішення у цій справі щодо судового збору в сумі 549,20 грн. надійшла до апеляційного суду Запорізької області (Т. 6 а.с. 201).

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 15 січня 2015р. заяву ОСОБА_2 задоволено частково. Компенсовано ОСОБА_2 за рахунок держави територіальним управлінням Державної судової адміністрації судовий збір у сумі 549,20 грн. ( Т. 6 а.с. 251-252).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 серпня 2015р. ухвала апеляційного суду Запорізької області від 15 січня 2015р. скасована, а справу передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд заяви ОСОБА_2 ( Т. 1 а.с. 65-66).

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 21 жовтня 2015р. в задоволенні заяви ОСОБА_2 від 27 серпня 2014р. про ухвалення додаткового рішення в частині судового збору у сумі 549,20 грн. відмовлено. В ухвалі встановлено, що питання про судовий збір було вирішено судом першої інстанції, рішення суду набуло законної сили та виконано ( Т. 7 а.с. 123).

З вищенаведеного вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово зверталась до судів першої та апеляційної інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення в частині судового збору в сумі 549,20 грн., в задоволенні яких судовими рішеннями їй було відмовлено. Крім того, ухвала апеляційного суду з цього питання була предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Враховуючи зазначені обставини, вважаю, що згідно з вимогами п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України в прийнятті наступної заяви ОСОБА_2 від 26 листопада про ухвалення додаткового рішення з питання судового збору у сумі 549,20 грн. слід відмовити, застосувавши аналогію закону у відповідності до ч. 8 ст. 8 ЦПК України.

Керуючись ч. 8 ст. 8, п. 2 ч. 2 ст. 122, 220 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А:

Відмовити ОСОБА_2 в прийняття її заяви від 26 листопада 2015р. про ухвалення додаткового рішення у цій справі, у зв»язку з чим вказану заяву повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя: Маловічко С.В.