Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.11.2015 Справа №607/12771/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка виступає в своїх інтересах та в інтересах її неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщення, шляхом вселення та встановлення порядку користування квартирою , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, яка виступає в своїх інтересах та в інтересах її неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, в якому просить усунути їй, ОСОБА_1 та її неповнолітнім дітям ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перешкоди у користуванні належною їй на праві спільної часткової власності, квартирою №22, що знаходиться по вул. Протасевича, 22 у м. Тернополі, шляхом вселення; зобовязати ОСОБА_3 передати ОСОБА_1 ключі від замків у вхідних дверях, дверях приміщень та кімнат; встановити порядок користування квартирою, виділивши ОСОБА_1 та її неповнолітнім дітям ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в користування для проживання кімнату 4 площею 13,5 кв.м., а кухню, коридор, вбиральню та ванну залишити у спільному користуванні.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником 1/4 частки квартири АДРЕСА_1. Іншим співвласником спірного житла є відповідач по справі ОСОБА_3, якій відповідно належить 3/4 частин квартири та яка чинить перешкоди позивачу у вільному користуванні, володінні та розпорядженні належним їй майном. Відповідач створює умови, які перешкоджають ОСОБА_1 реалізувати своє право власності на належне їй на праві спільної часткової власності житлове приміщення, вона не впускає її з сімєю у квартиру, змінила замки у вхідних дверях, добровільно вирішити питання щодо порядку користування спірною квартирою відмовляється, вчиняє скандал, з приводу чого позивачка неодноразово зверталася із заявами в правоохоронні органи. Через неправомірні дії відповідача, позивачка не має можливості користуватися своєю власністю.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовних вимог не визнали, проти їх задоволення заперечили та суду пояснили, що ОСОБА_3 у спірній квартирі постійно проживає з 1992 року. ОСОБА_1 стала власником 1/4 частини спірної квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер 02.09.2014 року. Із квітня 2008 року ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, який постійно проживає та зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, в житловому будинку своїх батьків. У с. Осівці проживають батьки ОСОБА_1, яким також на праві власності належить житловий будинок. У квартирі відсутні речі як ОСОБА_1 так і її дітей. Крім того, як вбачається із технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2, вказана квартира є двохкімнатною та складається з двох ізольованих кімнат житловою площею 30,5 кв.м. (відповідно 13,5 кв.м. та 17,0 кв.м.). Із врахуванням частки ОСОБА_1 у спірній квартирі, їй може бути виділено у володіння та користування не більше як 7,625 кв.м., а тому її вимога щодо надання їй в користування житлової кімнати площею - 17,0 кв.м. є безпідставною. Крім того, вважають, що не можливо виділити в користування позивачки і іншу кімнату площею 13,5 кв.м., оскільки буде перевищувати її частку у спільному майні, виникне необхідність постановки сімї ОСОБА_1 на облік, як такої, що потребує поліпшення житлових умов, що є недопустимим.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив

ОСОБА_8 Свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.03.2015 року, ОСОБА_3, успадкувала після смерті 02 вересня 2014 року ОСОБА_9, 1/2 частку двокімнатної квартири за адресою вул. Протасевича, 22/22 в м. Тернополі.

ОСОБА_8 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАЕ №646272, за ОСОБА_3, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.03.2015 року, зареєстровано на праві спільної часткової власності на 1/4 частину квартири за адресою вул. Протасевича, 22/22 в м. Тернополі.

ОСОБА_8 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 34616016 від 06.03.2015 р., за ОСОБА_1, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.03.2015 року, зареєстровано на праві спільної часткової власності 1/4 частину квартири за адресою вул. Протасевича, 22/22 в м. Тернополі.

Як вбачається із технічного паспорта, виданого 21.10.2014 р. ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», квартира АДРЕСА_2, є двохкімнатною, складається із двох ізольованих кімнат площею 13,5 кв.м. та 17,0 кв.м., загальна площа квартири складає 52,9 кв.м.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 одружена із ОСОБА_10 та виховує двоє неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3

У квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (Довідка (форма 3) №3830 від 27.11.2015 р., видана ПП «Наш дім»).

Як вбачається із акту від 06.10.2015 року, складеного комісією ПП «Наш дім», гр.. ОСОБА_3 поміняла середини дверного замка, перешкоджає гр.. ОСОБА_1 зайти у квартиру АДРЕСА_2

Із інформації Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області №9814 від 03.08.2015 року встановлено, що за заявою ОСОБА_1 працівниками міліції проводилась перевірки та встановлено, зі слів ОСОБА_1, остання на протязі тривалого часу проживає із своєю тіткою ОСОБА_3 20.07.2015 року близько 11 год.50 хв. прийшовши додому, вона не змогла увійти до квартири, оскільки ОСОБА_3 зачинилась із середини та не впускала її.

Відповідно до вимог ч.1 ст.317, ч.1 ст.319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до вимог ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а тому зазначена норма закону передбачає усунення будь-яких порушень права власності, у тому числі й шляхом вселення.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку позовні вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення підлягають до задоволення. Крім цього, суд вважає, що слід зобовязати відповідача передати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей даної квартири, а також інших її приміщень та кімнат.

Щодо вимог позивача в частині встановлення порядку користування квартирою шляхом виділення ОСОБА_1 та її неповнолітнім дітям ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в користування для проживання кімнату 4 площею 13,5 кв.м., а кухню, коридор, вбиральню та ванну залишити у спільному користуванні, суд вважає, що вони не підлягають до задоволення виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. 104 ЖК Української РСР член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу.

В силу вимог ст. 63 ЖК УРСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення ( кухня, коридор, комора тощо).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 Постанови Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України від 12 квітня 1985 року за № 2, в силу ст. 104 Житлового кодексу України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов і викличе необхідність постановки особи на облік, як такої, що потребує поліпшення житлових умов.

Судом встановлено, що спірна квартира складається із двох кімнат площею 13,5 кв.м., 17,0 кв.м. Житлова площа квартири складає 30,5 кв.м. На момент вирішення спору в квартирі зареєстровані четверо осіб, тобто на кожного із мешканців квартири припадає по 7,625 м.кв. житлової площі.

Проте, при виділенні позивачу разом із її двома малолітніми дітьми у користування кімнати житловою площею 13,5 кв.м. на кожного із них буде припадати по 4,5 кв.м. площі, що є меншим за жилу площу, яка установлена для надання одній особі. Крім цього, суд вважає, що такий поділ призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Також, відповідачка заперечує проти такого порядку користування квартирою. Крім цього, суд вважає, що не підлягають до задоволення вимоги в частині вселення неповнолітніх дітей позивача у спірну квартиру, оскільки суду не представлено доказів, що чинення перешкод відповідачем у їх вселенні та вчиненню перешкод у користуванні спірним житлом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, ст., 317, 319, 391 ЦК України, ЖК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, яка виступає в своїх інтересах та в інтересах її неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщення, шляхом вселення та встановлення порядку користування квартирою задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належною їй 1/4 частиною квартири АДРЕСА_2, шляхом її вселення у вказану квартиру.

Зобовязати ОСОБА_3 передати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей даної квартири, а також інших її приміщень та кімнат.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_13