АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №611/884/15-ц Головуючий суддя І інстанції Черних Є. А.
Провадження № 22-ц/790/8561/15 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - ОСОБА_1,ОСОБА_2,

за участю секретаря : Ковган С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 10 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ЗАТ «АІСЕ Україна» про розірвання договору, -

ВСТАНОВИЛА:

06 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Барвінківського районного суду Харківської області з позовом до ЗАТ «АІСЕ Україна» про розірвання договору.

В обґрунтування позовних вимог вказала на те, що 15 листопада 2008 року між позивачкою по справі, з одного боку, та відповідачем по справі - ЗАТ «АІСЕ Україна», з іншого боку, було укладено угоду № 214260 з додатками на постачання автомобіля ОСОБА_4 (CHEVROLET AVEO). Відповідно до умов вказаної угоди, суму, яку позивачка повинна сплатити на банківський рахунок ЗАТ «АІСЕ Україна» становила 120988,11 грн. Вказану суму позивачка по справі згідно умов договору сплатила на користь відповідача у повному обсязі. На час звернення з позовом до суду, позивачка відшкодувала заборгованість перед ЗАТ «АІСЕ Україна».

20.07.2015 року позивачка з письмовою заявою зверталася до ЗАТ «АІСЕ Україна» з питань розірвання договору. Проте, їй в задоволенні заяви було відмовлено в звязку з наявною заборгованістю у розмірі 28527.15 грн..

На час укладення угоди 11.03.2009 року позивачка сплатила ЗАТ «АІСЕ Україна» 49757.32 грн.. Вказана сума є досить значною та такою, що перевищує місячний платіж.

Проте, у відповідності до ст.. 13 додатку № 2 угоди № 214260, наступні повні внески не було зменшено на 75 % від всієї суми ціни послуг. Як вказувала позивачка на час підписання угоди вона сплатила 49757.32 грн., а представники ЗАТ «АІСЕ Україна» вищевказану суму, що є досить значною та яка занадто перевищувала місячний платіж, було зараховано ЗАТ «АІСЕ Україна» за один щомісячний внесок.

Крім того, позивачка вказувала, що 15 квітня 2009 року між нею та ЗАТ «АІСЕ Україна» було укладено договір застави, предметом якого був автомобіль ОСОБА_4. Загальна вартість предмета застави складала 81300 грн.. Позивачка вважає, що в звязку з виконанням умов договору у повному обсязі, вказаний договір застави виконано.

Позивачка просила розірвати угоду № 214260, укладену 15.11.2008 року між нею, з одного боку, та ЗАТ «АІСЕ Україна», з іншого боку, посилаючись на п. 13.2 ст. 13 додатку №2 до Угоди, ст.ст. 526, 527, 651 ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 10 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення не обґрунтовано, судом неправильно застосовані норми матеріального права, порушені норми процесуального права, рішення не ґрунтується на доказах наданих позивачем до суду та досліджених під час судового засідання у справі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися до суду, за участі позивача та її представника, відповідно до ст. 303, ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає відхиленню з наступних підстав

Судом безспірно встановлено, що між сторонами по справі 15.11.2008 року було укладено угоду № 214260. Дана угода укладалася в рамках створеної відповідачем в Україні системи продажу у групах автомобілів «Автоплан». Вказана система встановлює відповідні правила , які забезпечують придбання кожним з учасників автомобіля шляхом сплати його ціни невеликими щомісячними внесками протягом декількох років.

При виконанні договорів з учасниками, укладеними в рамках системи «Автоплан», відповідач надає учасникам адміністративні послуги, що направлені на придбання автомобіля.

Угоду № 214260 було включено до групи №735 та надано порядковий номер 161 у цій групі. При підписанні угоди позивачка зобовязувалася сплатити стовідсоткову вартість і автомобіля та сплатити адміністративні витратило наданню послуг шляхом сплати восьмидесяти чотирьох щомісячних повних внесків, кількість внесків зазначена у додатку № 1 до угоди. Кожен щомісячний повний внесок містить складові, чітко зазначені у Додатку № 1 до угоди, а саме чистий внесок у розмірі 1.00% від ціни автомобіля у поточному місяці; адміністративні витратну розмірі 0.35% плюс ПДВ, що є платою за послуги фірми; страхові внески у розмірі 0.065 %. Графік передбачає 100 повних внесків.

Система також передбачає, що ціна автомобіля щомісяця встановлюється виробником та/або і імпортером і може змінюватися у більшу або меншу сторону.

Внаслідок належного виконання зобовязань за угодою, позивачка отримала, і 15 квітня 2009 року зареєструвала на себе автомобіль ОСОБА_4. Відповідно до п. 1.6 укладеного 15.04.2009 року між сторонами договору застави вказаного автомобіля, забезпечене заставою зобовязання заставодавця вважається виконаним за умови своєчасної сплати всіх щомісячних внесків (періодичних платежів) в загальному розмірі 120988,11 грн. в порядку і строки, передбачені ст. 5 угоди, відповідно до п. 1.7 вказаного договору, розмір забезпеченого заставою зобовязання щодо сплати внесків може бути змінений відповідно до ст.ст. 4, 5 додатку № 2 до угоди, в разі зміни ціни автомобіля.

Відповідно до ст..13 додатку № 2 до угоди № 214260, учасник системи має право сплачувати внески в авансовому порядку. При цьому учасник сплачує кожний авансовий внесок, який складається з цілого чистого внеску та щомісячного внеску в оплату послуг АІСЕ.

При авансовій сплаті внесків учасник системи сплачує 50 % від розміру щомісячного внеску в оплату послуг АІСЕ у випадку, якщо протягом всього строку дії угоди до моменту сплати відповідного авансового внеску такий учасник належним чином сплачував усі щомісячні внески у встановлений угодою та цим правилам строк.

Розмір таких авансових внесків повинен розраховуватись на основі поточної ціни автомобіля, яка є дійсною для сплати. З огляду на те, що виробник та/або імпортер повідомляє ціну автомобіля в останній день кожного місяця, АІСЕ коригує сплачені учасником системи авансові внески після того, як буде повідомлено поточну ціну автомобіля, дійсну в місяці сплати таких внесків.

Сплачені авансові внески будуть використані для скасування останніх повних внесків за графіком внесків у зворотному порядку, починаючи з останнього повного внеску. Після того, як учасник системи набув право на отримання автомобіля через будь - який механізм, передбачений угодою він може один раз звернутися з проханням повернути його первісний графік внесків, і розподілити сплачені авансові внески на всі наступні внески з метою пропорційного зменшення розміру внесків, які залишаються до повної оплати автомобіля.

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд виходив з того, що порушення відповідачем умов ст. 13 додатку № 2 до угоди не доведено, відповідач після звернення позивачки із заявою про розподілення сплачених авансових внесків на всі наступні внески з метою пропорційного зменшення їх розміру виконав всі умови договору.

При цьому суд послався на те, що станом на травень 2009 року, позивачкою було сплачено 5 повних внесків, відповідно до закінчення графіку внесків відповідача залишалося 95 повних внесків. Також було сплачено 48 авансових внесків. Внаслідок розподілення 48 авансових внесків на 95 повних внесків, всі наступні повні внески були зменшені на 50,5263% (48 авансових внесків/95 внесків х 100%), і відповідно склали 49,4737 % від повного внеску розмір якого визначено відповідно до умов угоди. Відповідно розмір адміністративних витрат позивачки після отримання автомобіля та здійснення процедури розподілення авансових внесків склала 0.35 % х (49,4737/100) = 0,17315795 % від ціни автомобіля у поточному місяці +20% ПДВ. Такий саме коефіцієнт застосовується і до внесків в оплату страхового платежу - (0,065 % х (49,4737 %/100) = 0,032157905.

Розмір боргу позивачки станом на жовтень місяць 2015 року складає 8,3377 % (100 % 91.6623 %) від ціни автомобіля, актуальної у жовтні місяці 2015 року та 13 внесків в оплату адміністративних витрат та 13 внесків в оплату страхового платежу.

Відповідно, загальний розмір заборгованості позивачки складає 25262.67 грн., з яких чисті внески - 18384.63 грн., що складає 8.3377 % від ціни автомобіля на жовтень місяць 2015 року; адміністративні витрати - 5956.21 грн. ; внески в оплату страхового внеску 921,83 грн..

Протягом дії договору, позивачкою сплачувались грошові кошти на користь ЗАТ «АІСЕ Україна» на виконання умов угоди, розмір яких станом на дату подання позову - 131258.54 грн. Заборгованість позивачки складає 25262.67 грн., що підтверджується відповідним розрахунку, наданим представником відповідача у письмових поясненнях та запереченнях проти позовних вимог (а.с. 56-57).

Згідно ч.2 ст.651 ПК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору: коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір відповідно розірваним або зміненим.

Статтею 652 ЦПК України визначено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин вважається істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється відповідно до критеріїв, її встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, необхідно встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла.

Як свідчать матеріали справи, позивачка, укладаючи угоду ознайомилася зі всіма її істотними умовами та діючи відповідно до власного волевиявлення здійснила підписання угоди, і при цьому доказів на підтвердження істотних порушень договору відповідачем - не надано. Той факт, що позивачка в авансовому порядку сплатила у березні 2009 року за умовами договору 49757,32 грн. цей висновок не спростовує, оскільки за умовами ст. 31.1 Правил функціонування Автоплану, викладених у додатку № 2 до угоди № 214260 оплачені Авансові внески будуть використані для скасування останніх повних внесків за графіком внесків у зворотному порядку, починаючи з останнього повного внеску лише після того, як учасник системи набув право на отримання автомобіля та звернувся з проханням про розподіл сплачених авансових внесків на всі наступні внески з метою пропорційного зменшення розміру внесків, які залишаються до повної оплати автомобіля. Відповідач виконав вказані умови і перерозподілив кошти з урахуванням вказаного авансового платежу, 49757,32 грн., в рахунок наспаних внесків, зменшивши їх у вищевказаному розмірі. При цьому підстав для застосування ст. 13.2 Правил у випадку не виникло, оскільки внесена авансом сума не покрила весь графік внесків, ціна автомобіля згідно до розрахунку платежів на той час складала 81300 грн., а у подальшому вона збільшувалася і на вересень 2015 року вже складала 220 000 грн. (а.с. 56-57). При цьому положеннями досягнутої між сторонами угоди не передбачено можливості розірвання договору учасником, який отримав автомобіль, у випадку зміни його ціни.

Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим по справі доказам, суд відповідно до ст. 215 ЦПК України належним чином мотивував свої висновки, доводи скарги про те, що позивач повністю сплатив ціну автомобіля, яка збільшилася, що надає йому право розірвати угоду і припинити подальші платежі, - належними доказами не підтверджені. Той факт, що представник відповідача, який надав свої письмові заперечення та відповідні документи на їх підтвердження, не був особисто присутній у судових засіданнях є його правом, не свідчить про порушення судом принципу змагальності, не вплинуло на законність і обґрунтованість оскарженого рішення.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, то з передбачених ст. 308 ЦПК України підстав колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 315, 317, 319-325 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 10 листопада 2015 року залищити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: