Справа № 202/1374/15-ц
Провадження № 2/202/2090/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 грудня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Зосименко С.Г.

при секретарі Журавльов А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про повернення коштів по депозитному вкладу, який уточнила у серпні 2015 року. В позові та в уточненому позові посилається на те, що 17.12.2013 року вона уклала договір з ПАТ «Акцент-Банк» про строковий банківський вклад № SAMАВ1171 строком на 12 місяців, сума вкладу складає 19000 грн. Договором передбачено нарахування 21,5% по вкладу щомісячно. Додатково до основного договору було підписано заяву № SAMАВ1172 від 17.12.2013 року про оформлення додаткового вкладу Накопичувальний на 12 місяців на відсотки, за якою проценти по вкладу складають 18,5%. 17.12.2014 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про отримання суми вкладу та процентів по ньому, але листом від 17.01.2015 року в отриманні суми вкладу та процентів по ньому їй було відмовлено через те, що депозитний вклад було відкрито на території АР Крим. Просила стягнути з ПАТ «Акцент-Банк» на її користь суму строкового вкладу (депозиту) за договором «Вклад Стандарт на 12 місяців» № SAMАВ1171 від 17.12.2013 року у розмірі 19000 грн., проценти, нараховані на строковий вклад (депозит) у розмірі 18918 грн. 44 коп., витрати на юридичну допомогу у розмірі 1050 грн.

Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання зявилася, позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що Правлінням НБУ було прийнято постанову № 260 від 06.05.2014 року «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території АР Крим в місті Севастополі». Постановою НБУ № 260 банки, у тому числі ПАТ «Акцент-Банк» зобовязані припинити діяльність відокремлених підрозділів, розташованих на території АР Крим. Окупаційна влада з травня 2014 року фактично здійснила конфіскацію частини майнового комплексу ПАТ «Акцент-Банк» та відповідач не мав доступу до свого майна, договорів з клієнтами, платіжних документів, документів каси, готівки. З цих причин відповідач не мав можливості здійснювати банківську діяльність на окупованій території. Банком Росії було прийнято рішення № РН-33/І від 21.04.2014 року про припинення з 21 квітня 2014 року діяльність відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя ПАТ «Акцент-Банк». Це було підставою для придбання автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників» прав (вимог) по вкладам і здійснення компенсаційних виплат. Таким чином, законодавством РФ АНО «ФЗВ» було призначено, а АНО «ФЗВ» взяв а себе зобовязання здійснювати компенсаційні виплати у тому числі вкладникам ПАТ «Акцент-Банк» поза волею відповідача. Тому з урахуванням положень ст. 56 Закону України «Про банки та банківську діяльність» зобовязання за договорами депозитного вкладу , укладеними працівниками ПАТ «Акцент-Банк» в АР Крим виконує АНО «ФЗВ» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території РА Крим та міста Севастополя. Просила у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк» у відділенні, що розташоване в АР Крим, 17 грудня 2013 року було укладено договір банківського вкладу, який складався із заяви № SAMАВ1172 на оформлення вкладу «Накопичувальний на 12 міс.» (а. с. 8) та договору № (Вклад «Стандарт на 12 міс.») (а. с. 7). Сума вкладу 19000 грн., процентна ставка 21,5% річних, період нарахування процентів по вкладу 1 місяць на строк до 17.12.2014 року.

17.12.2014 року позивачка звернулася до ПАТ «Акцент-Банк» із письмовою заявою про повернення грошових коштів за зазначеним договором, однак кошти банком повернуті не були. Банку у відповіді за № 20.1.0.0.0/7-20150112/28 від 19.01.2015 року (а. с. 12) посилається на те, що відсутня законодавча база, яка б визначала юридичний статус та основи діяльності банківської системи в АР Крим.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України , на яку поширюється дія Конституції України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на їх іменних рахунках на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належить: 1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних та фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах;3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку.

Відповідно до ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Таким чином, надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює сам банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю) то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця, і тому саме банк має відповідати за зобовязаннями, взятими на себе укладеним договором.

Договір № SAMАВ1171, який було укладено з позивачкою, від імені банку була підписана Головою Правління ОСОБА_2 та адреса банку зазначена: м. Дніпропетровськ, вул. Батумська, 11, адреса відділення зазначена: м. Феодосія, пр. Адміральський, 7б.

Посилання відповідача на те, що він не повинен виконувати зобовязання за договором, кошти за яким вносилися у відділенні банку на території АР Крим, котра на даний час окупована, суд вважає необґрунтованими, оскільки договір було укладено між ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк» як юридичною особою, місцезнаходження якої є м. Дніпропетровськ.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Пунктом 2.9 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління НБУ 01.06.2011 року № 174, зареєстрованої в Міністерстві юстиції 25.05.2011 року № 790/19528 встановлено, що банк (філія, відділення) зобовязаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про винесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про винесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції або напис чи штамп вечірній чи післяопераційний час), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених правових норм дозволяє дійти висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-118цс14 від 29.10.2014 року.

Позивачка не надала оригінал заяви на оформлення вкладу від 17.12.2013 року, договору від 17.12.2013 року та квитанції на підтвердження внесення до банку суми вкладу. На наданій позивачкою копії квитанції відсутня печатка банку. У заяві на оформлення вкладу не зазначена сума вкладу. Тому суд позбавлений можливості пересвідчитися, що позивачкою дійсно вносилися кошти у розмірі 19000 грн. як вклад. Крім того, позивачкою не надано суду ощадну картку, довідку банку про наявність на особовому рахунку позивачки будь-яких коштів. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають через їх недоведеність.

Через відмову у задоволенні позовних вимог не підлягає задоволенню і вимога щодо стягнення витрати на юридичну допомогу у розмірі 1050 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з позивачки на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 95, 1058, 1060 ЦК України , ст.ст. 1, 2, 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», Інструкцією про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління НБУ 01.06.2011 року № 174, зареєстрованої в Міністерстві юстиції 25.05.2011 року № 790/19528, ст. ст. 27, 31, 60, 84, 88, 169, 209, 210, 213, 214, 360-7 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко