Справа № 465/2935/11 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/783/3410/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

секретаря: Іванової О.О.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 4 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання договору ренти недійсним -

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням відмовлено у задоволенні позову, яким ОСОБА_5 просив визнати недійсним договір ренти, укладений 20.03.2008 року його матірю - ОСОБА_7 з відповідачем ОСОБА_6 з підстав, передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України.

Рішення оскаржив ОСОБА_5 Просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на те, що суд невірно встановив фактичні обставини справи, його висновки не відповідають дійсним обставинам, суд неправильно застосував норми матеріального права і порушив норми матеріального права. Зокрема, вказує на те, що його покійна мати на час укладення оспорюваного правочину не усвідомлювала значення своїх дій і не могла ними керувати. На обґрунтування позову він надав достатньо доказів, проте суд дав їм невірну оцінку, а інші - безпідставно відхилив.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників апелянта ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на підтримання скарги, представника відповідача ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів не знаходить законних підстав для її задоволення з огляду на викладені мотиви.

Встановлено, що ОСОБА_5 є сином ОСОБА_7, яка 20.03.2008 року уклала договір ренти з ОСОБА_6 Даний правочин був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 За умовами договору одержувач ренти ОСОБА_7 передала у власність платнику ренти ОСОБА_6 квартиру №40 в будинку №52 на вул. Науковій у м. Львові, взамін чого платник ренти зобовязувався виплачувати довічну ренту в сумі 500 грн. на місяць з індексацією відповідно до закону, щомісячно сплачувати комунальні платежі. Одержувач ренти зберігав за собою право довічного проживання квартирою.

02.06.2011 року ОСОБА_7 померла. Сума оплачених рентних платежів з 14.04.2008 року до 08.06.2011 року склала 23140 грн.

Окрім цього, як убачається із оспорюваного договору (п. 11.), перед нотаріальним його посвідченням ОСОБА_7 одержала від ОСОБА_6 30000 грн. у якості ціни відчужуваної квартири.

Із матеріалів справи випливає, що зазначений вище договір ОСОБА_7 за життя не оспорювала.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України, приписами якої обґрунтовано позов, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивач не довів факту, що на момент укладення договору ренти ОСОБА_7 не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Це рішення ґрунтується на висновках посмертної судово-психіатричної експертизи №834 від 29.09.2014 року, а також на інших доказах, які спростовують твердження позивача стосовно психічного стану ОСОБА_7

При цьому суд дав правильну оцінку цим доказам і належно її обґрунтував, зокрема: ухвалам Шевченківського районного суду м. Львова від 20.092007 року та 25.02.2008 року, заяві ОСОБА_7 від 20.03.2008 року, показанням свідка ОСОБА_9 із яким не випливає висновок про неналежний психічний стан даного субєкта правочину.

Обґрунтованим є висновок місцевого суду в частині відхилення показань свідка ОСОБА_10, так як цей доказ є неналежним доказом із-за його субєктивності, адже позивач і свідок перебувають у дружніх відносинах.

Крім цього суд врахував, що приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 посвідчила договір відповідно до закону, зокрема, перевірила дієздатність субєктів правочину, а позивач не надав жодного доказу не спростування цього висновку.

Колегія суддів також зазначає, що посилання апелянта на незадовільний психічний стан ОСОБА_7 під час перебування в лікарні в Республіці Білорусь не впливають на правильність висновків місцевого суду, так як зазначені обставини були предметом дослідження експертами під час проведення судової психіатричної експертизи.

Сумнів апелянта про нормальний психічний стан ОСОБА_11 у звязку із укладанням договору довічного утримання, який був розірваний в судовому порядку з ініціативи самої ОСОБА_7, є безпідставним і, як вважає колегія суддів, навпаки, може підтверджувати розуміння ОСОБА_7 своїх дій, яка захищала (і захистила) свої права, а з даним правочином погодилася і його не оскаржувала.

Так як суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність його висновків, то рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 4 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: