Справа № 357/6897/15-ц Головуючий у І інстанції Рябченко Л. А.
Провадження № 22-ц/780/6568/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 30.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

30 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С., Березовенко Р.В.,

при секретарі - Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода», Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, ОСОБА_5 про усунення спадкоємця від права на спадкування з законом,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 з указаним позовом, посилаючись на те, що з 2004 року по 2010 рік він проживав разом з ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у належному їй будинку №1 по вул. 2-га Чайковського, 1 у м.Білій Церкві Київської області. Під час спільного проживання у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того, у ОСОБА_6 на утриманні знаходилась її дочка від першого шлюбу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач зазначав, що після народження сина ОСОБА_6 почала зловживати спиртними напоями, ніде не працювала. Для її лікування вони неодноразово неофіційно зверталися до лікарів, але це їй не допомагало. Він також намагався вплинути на ОСОБА_6 через центр соціальної служби для сімї, дітей та молоді. У грудні 2010 року він переїхав проживати до власного будинку, а в 2012 році дізнався, що їх син ОСОБА_7 знаходиться у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода». Після цього позивач забрав сина до себе та до цього часу вони проживають разом. Зазначав, що він намагався позбавити ОСОБА_6 батьківських прав, проте йому це не вдалося.

Також позивач вказував, що він неодноразово приходив до ОСОБА_6 для вирішення питання щодо виховання сина, однак вона постійно перебувала у нетверезому стані, а коли приходила до тями, то її співмешканець ОСОБА_2 наливав їй горілку, щоб привести її в безпорадний стан. В кінці листопада 2014 року ОСОБА_6 пропонувала йому повернутися до неї, але зважаючи на те, що вона зловживає спиртними напоями, він відмовився щоб не ризикувати здоровям сина. В подальшому позивач дізнався, що 02 грудня 2014 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, а 04 лютого 2015 року останній йому повідомив, що ОСОБА_6 померла.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 ухилявся від надання спадкодавцеві ОСОБА_6 допомоги, яка перебувала у безпорадному стані через тяжку хворобу на алкоголізм та у звязку з цим потребувала від нього допомоги, який відповідно до вимог ст.75 СК України повинен надавати допомогу дружині, позивач просив в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4Вусунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 04 лютого 2015 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2015 року позов задоволено. Усунено ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої 04 лютого 2015 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції, усуваючи його від права на спадкування за законом не звернув уваги на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 ухилявся від надання допомоги ОСОБА_6, проте у справі наявні докази того, що він надав їй допомогу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_6 через тяжку хворобу на алкоголізм перебувала у безпорадному стані: не могла працювати, доглядати належним чином за дітьми, утримувати будинок та потребувала сторонньої допомоги, а її чоловік ОСОБА_2 не надавав такої допомоги та навпаки своїми діями сприяв розвитку її хвороби, а саме, приносив та наливав ОСОБА_6 спиртні напої, знаючи, що вона страждає на алкогольну залежність, чим погіршував її тяжку хворобу та ухилявся від свого обовязку надавати допомогу тяжко хворій дружині. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених ч.5 ст.1224 ЦК України для усунення ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_6

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 02 грудня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК №174909 (а.с.43).

04 лютого 2015 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК №328164 (а.с.41), тобто після двох місяців з дня реєстрації шлюбу з ОСОБА_2

11 березня 2015 року до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_8 із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернулися: її чоловік ОСОБА_2 та її неповнолітня дочка від першого шлюбу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Також 13 березня 2015 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернувся ОСОБА_3 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказані обставини підтверджуються копією матеріалів спадкової справи (а.с.36-65). Спадщина складається із нерухомого майна: житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами по вул.2-га Чайковського, 1 у м.Білій Церкві Київської області, який належав ОСОБА_6 на праві власності на підставі договору дарування житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами від 27 грудня 2004 року (а.с.14-15) та земельної ділянки площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, яка розташована по вул.2-га Чайковського, 1 у м.Білій Церкві, яка належала ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 27 грудня 2004 року (а.с.13).

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обовязку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, речових доказів, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта.

Згідно з ч.1 ст.58 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_6 зловживала алкоголем та мала залежність від алкоголю, що підтверджується актами соціального інспектування сімї ОСОБА_6 від 10 січня 2011 року, 28 лютого 2012 року, 25 жовтня 2012 року, 15 та 21 листопада 2012 року, 11 січня 2013 року, складеними Білоцерківським центром соціальних служб для сімї, дітей і молоді із залученням представників Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, соціальних педагогів школи, Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, якими було встановлено, що ОСОБА_6 має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ніде не працює, сімя перебуває у складних життєвих обставинах у звязку із алкогольною залежністю ОСОБА_6 та невиконанням нею батьківських обовязків (а.с.114-121).

24 липня 2014 року та 29 жовтня 2014 Службою у справах дітей Білоцерківської міської ради під час обстеження умов проживання дітей ОСОБА_6 за місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що ОСОБА_6 ухиляється від виконання батьківських обовязків (а.с.122-124).

Факт зловживання ОСОБА_6 спиртними напоями також підтверджується поясненнями в суді першої інстанції: представника служби у справах дітей Білоцерківської міської ради про те, ОСОБА_6 зловживала спиртними напоями, у зв`язку з чим сімя перебувала під супроводом Білоцерківського центру соціальних служб для сімї, дітей і молоді з початку 2011 року; поясненнями представника Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» про те, що неповнолітня ОСОБА_5 перебувала у вказаному Центрі на повному державному утриманні з 11 березня 2015 року по 13 вересня 2015 року, яка при бесідах з психологом розповіла, що її мати ОСОБА_9 зловживала спиртними напоями протягом багатьох років, ніде не працювала та уклала шлюб з ОСОБА_2 щоб її не позбавили батьківських прав. Дочка померлої ОСОБА_5 пояснила суду, що її мати ОСОБА_6 страждала на алкоголізм, не могла позбавитися від залежності, уклала шлюб з ОСОБА_2 що її не позбавили батьківських прав, ОСОБА_10 приносив та наливав матері спиртні напої та не вживав заходів щодо забезпечення її лікування. Також свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в суді пояснили, що ОСОБА_6 понад 15 років зловживала спиртними напоями, їй намагалися допомогти, але вона пагубної звички позбутися не могла.

Також по справі встановлено, що 22 січня 2015 року ОСОБА_6 була доставлена каретою швидкої медичної допомоги до Білоцерківської міської лікарні № 2, де 04 лютого 2015 року померла, що підтверджується медичною картою стаціонарного хворого № 961 (а.с.151-157).

Встановлено, що 22 січня 2015 року ОСОБА_6 була оглянута лікарями та їй встановлено заключний анамнез - хвора зловживає алкоголем, з 07 січня 2015 року «в запої», страждає на гіпертонічну хворобу, але які ліки приймає, чоловік не знає.

ОСОБА_6 був поставлений клінічний діагноз: крововилив у лівій півкулі головного мозку зі зміщенням серединної структури. Згідно патологоанатомічного діагнозу у ОСОБА_6 масивний внутрішньо мозковий крововилив на тлі гіпертензивної хвороби, гостра церебральна недостатність; супутній діагноз: ІХС - кардіосклероз атеросклеротичний.

Відповідно до заключення компютерної томографії головного мозку від 22 січня 2015 року, ОСОБА_6 мала дисциркуляторні зміни мозку, хронічну ішемію обох півкуль мозку (а.с.158).

З урахуванням наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд вірно вважав доведеним той факт, що ОСОБА_6 через тяжку хворобу на алкоголізм перебувала у безпорадному стані: не могла працювати, доглядати належним чином за дітьми та потребувала сторонньої допомоги і підтримки.

Також по справі встановлено, що з грудня 2013 року ОСОБА_2 орендував у ОСОБА_6 належний їй гараж-бокс по вул.2-га Чайковського,1 у м.Білій Церкві, в якому ремонтував автомобілі. За користування гаражем він з грудня 2013 року сплачував комунальні послуги, зокрема, за газ та електроенергію, однак грошові кошти ОСОБА_6 не давав, а приносив та наливав їй спиртні напої. Ці обставини підтверджуються поясненнями в суді першої інстанції ОСОБА_5, представника Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода»,свідка ОСОБА_14І, яким суд дав належну правову оцінку.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 з часу укладення шлюбу з ОСОБА_6 (02 грудня 2014 року) вживав заходів щодо її лікування від тяжкої хвороби на алкоголізм, хоча ОСОБА_6 потребувала такої допомоги.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач, як чоловік померлої, в порушення вимог ст.ст.55, 75 СК України ухилявся від утримання та надання необхідної допомоги своїй дружині ОСОБА_6, яка страждала на алкоголізм та потребувала у звязку з цим допомоги.

При цьому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно критично оцінив твердження відповідача, що він надавав матеріальну допомогу спадкодавцю, оскільки оплата ним комунальних послуг здійснювалася з грудня 2013 року, тобто з часу оренди гаража на подвірї ОСОБА_6, в якості плати за користування гаражем, та в звязку з використанням ним самим цих комунальних послуг.

Разом з тим, як вбачається з листа Білоцерківської філії по експлуатації газового господарства № 497 від 23 березня 2015 року за будинком по вул.2-га Чайковського,1 у м.Білій Церкві станом на 01 березня 2015 року обліковується заборгованість по оплаті з газопостачання у розмірі 4 139 грн. 09 коп. (а.с.241).

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав, передбачених ч.5 ст.1224 ЦК України для усунення ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_6, оскільки по справі встановлено, що ОСОБА_6 через тяжку хворобу на алкоголізм перебувала у безпорадному стані: не могла працювати, доглядати належним чином за дітьми, утримувати будинок та потребувала сторонньої допомоги, а її чоловік ОСОБА_2 не надавав такої допомоги та навпаки своїми діями сприяв розвитку її хвороби, а саме, приносив та наливав ОСОБА_6 спиртні напої, знаючи, що вона страждає на алкогольну залежність, чим погіршував її тяжку хворобу та ухилявся від свого обовязку надавати допомогу тяжко хворій дружині.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 надав допомогу ОСОБА_6 під час її перебування з 22 січня 2015 року в лікарні, а саме, купував ліки, надав згоду на її лікування, відвідував її у лікарні, є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. Крім того, навіть за умови, що такі дії мали місце, то вони не свідчать про те, що ОСОБА_2 з часу укладення шлюбу з ОСОБА_6 (02 грудня 2014 року) вживав заходів щодо її лікування від тяжкої хвороби на алкоголізм, хоча ОСОБА_6 потребувала такої допомоги, а ОСОБА_2, як її чоловік, повинен був надавати їй таку допомогу.

Інші докази та обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив обставини справи, надані сторонами докази, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді