Справа № 357/6518/15-ц Головуючий у І інстанції Бондаренко О. В.
Провадження № 22-ц/780/6557/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 08.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Гуля В.В., Касьяненко Л.І.

при секретарі - Ярун Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом обґрунтовуючи тим, що 14.07.2006 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір про надання відповідачу кредит у розмірі 30000 доларів США на термін до 14.07.2021 року на споживчі цілі, а саме на придбання квартири. Відповідно до умов кредитного договору відповідач повинен був погашати кредит щомісяця у сумі 426,27 доларів США, однак з 10.07.2014 року останній почав порушувати умови договору і сплачував кошти по кредиту не в повній мірі, в звязку із чим,станом на 15.04.2015 року, у нього виникла заборгованість у сумі 23 567,67 доларів США, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь цю суму заборгованості за договором.

Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив, що у нього змінилось матеріальне становище, змінилась ситуація в державі, його син потрапив в аварію і отримав тілесні ушкодження, які потребують тривалого лікування і значних матеріальних витрат, він звертався до позивача з відповідними заявами щодо зміни матеріального становища, однак банк не відреагував на його звернення і пропозицій щодо вирішення питання не надав, він не відмовляється сплачувати кошти, але одноразово виплатити всю суму заборгованості за нинішнім курсом не зможе.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 14.07.2006 року в розмірі 23346,29 доларів США та 5074,03 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у позові. Апелянт посилається на те, що позивач не направляв йому досудову вимогу про дострокове погашення кредитних коштів, тому немає підстав про дострокове стягнення всієї суми заборгованості по кредиту.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

Згідно положень статей 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

З матеріалів справи вбачається, що 14.07.2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до п. 1.1 якого, банк взяв на себе зобовязання надати «позичальнику» кредитні кошти на строк з 14.07.2006 року по 14.07.2021 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 30 000 доларів США на придбання нерухомості, а також у розмірі 4950 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця у період сплати у розмірі 0,21 % від суми виданого кредиту, відсотки дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору.

Договором визначено, що погашення заборгованості здійснюється щомісяця у сумі 426,27 доларів США, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії (а.с. 8-9,94-95).

Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредит в обумовленій сумі, проте відповідач порушив договірні зобовязання і припинив сплачувати кошти в повній мірі, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 15.04.2015 року становить 23 567,67 доларів США та складається з: заборгованості за кредитним договором 20 875,76 доларів США, заборгованості по процентам за користуванням кредитом 2084,41 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом 386,12 доларів США та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 221,38 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором та випискою по особовому рахунку (а.с. 3-6, 33-42).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник ОСОБА_2, відповідач у справі, свої зобовязання за кредитним договором не виконує, заборгованість станом на станом на 15.05.2015 року становить 23 567, 67 доларів США, що еквівалентно в національній валюті гривні станом на 15.04.2015 року 540 171,00 грн., тому позивач має право вимагати стягнення з відповідача цих коштів, нарахованих згідно з умовами кредитного договору та пені в розмірі 5074 грн. 03 коп., оскільки в порушення умов Кредитного договору (п. 4.1), положень ст. 533 ЦК України, позивач визначив і розрахував пеню в валюті кредиту, хоча мав розрахувати пеню в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.

За правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором.

Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

На підставі ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Отже, у банка настає право вимоги від позичальника виконання основного зобов'язання не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів.

Пунктом 1.1 кредитного договору передбачено, що позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, в сумі 426,27 доларів США.

Відповідач перестав сплачувати кредит з липня 2014 року, що ним не заперечується, позов пред'явлено у травні 2015 року. Як до так і після пред'явлення позову позичальник не погасив заборгованість.

У постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що Пред'явленням вимоги є як направлення/вручення вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення позову.

Таким чином, посилання апелянта на те, що він не отримував досудову вимогу, як на відсутність підстав для стягнення з нього всієї суми заборгованості, спростовуються матеріалами справи, оскільки як вбачається із справи, відповідачу був вручений позов банку, на що останній подав суду свої заперечення та його представник приймав участь у судових засіданнях (а.с.45).

При таких обставинах, суд першої інстанції правомірно задовольнив частково позовні вимоги банку та стягнув з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 308,314,315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :