Провадження № 2/202/4279/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 грудня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Зосименко С.Г.

при секретарі Журавльов А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся у січні 2013 року до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на те, що 13.07.2007 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CVX0AU00040170, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 12754 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 10,08% на рік з кінцевим терміном повернення 12.07.2012 року. Вимоги до відповідача що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ОСОБА_2 та ПАТ «А-Банк» договорів поруки. ОСОБА_1Г зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 09.01.2013 року у розмірі 17785,97 доларів США, що складається з: 6583,37 доларів США - заборгованість за кредитом, 7568,95 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 637,70 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 2995,95 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Просив стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № CVX0AU00040170 від 13.07.2007 року у розмірі 16534,41 доларів США та сплачений судовий збір, стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10000 грн. , стягнути з ОСОБА_1 витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» були задоволені.

Ухвалою суду від 13.08.2015 року заочне рішення суду від 21.02.2013 року було скасовано та справу призначено до розгляду у загальному порядку.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» при новому розгляді справи позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 у судове засідання не зявилися. Причину неявки суду не повідомили.

Представник відповідача ПАТ «Акцент-Банк» у судове засідання не зявився. Повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив.

Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи без участі відповідачів.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № CVX0AU00040170 від 13.07.2007 року ОСОБА_1 для придбання автомобіля отримала кредит у розмірі 12754 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 10,08% на рік з кінцевим терміном повернення 12.07.2012 року.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № CVX0AU00040170 від 13.07.2007 року між сторонами було укладено договір застави рухомого майна, а саме автомобіля Opel, модель Astra, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № CVX0AU00040170 від 13.07.2007 року було укладено: договір поруки з ОСОБА_2 № CVX0AU00040170 від 13.07.2007 року та договір поруки з ПАТ «Акцент-Банк» № 167 від 20.10.2010 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобовязання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконувала, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно позовної заяви та розрахунку заборгованості, заборгованість за кредитом по кредитному договору № CVX0AU00040170 від 13.07.2007 року станом на 09.01.2013 року у розмірі 17785,97 доларів США, що складається з: 6583,37 доларів США - заборгованість за кредитом, 7568,95 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 637,70 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 2995,95 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду,якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-100цс/14 від 03 вересня 2014 року, яка є обовязковою для застосування у відповідності до вимог ст. 360-7 ЦПК України.

Розмір неустойки (пені, штрафів), який визначений банком у заборгованості за вказаним кредитним договором значно перевищує розмір збитків банку, а тому відповідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України підлягає зменшенню до 1498 доларів США.

Таким чином, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_1 становитиме 16288,02 доларів США, що складає 211684,02 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушенням зобовязання боржником.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів , що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Предявленням вимоги до поручителя як направлення або вручення йому вимоги про погашення боргу так і предявлення до нього позову. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позивальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України.

У постанові Верховного Суду України у справі № 6-53цс/14 від 17 вересня 2014 року, яка є обовязковою для застосування у відповідності до вимог ст. 360-7 ЦПК України, викладена правова позиція, відповідно до якої закінчення строку, установленого договором поруки, так само як і сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладання договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Як встановлено у судовому засіданні боржник ОСОБА_1 та поручителі ОСОБА_2 та ПАТ «Акцент-Банк» первинно взяли на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 12 липня 2012 року, сплачуючи її частинами щомісячними платежами у строк з 5 по 09 число кожного місяця. Таким чином, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, боржником було порушено зобовязання щодо своєчасної сплати щомісячних платежів та з 10.02.2010 року виникла заборгованість. Отже заборгованість, з приводу якої заявлений позов у справі, виникла у боржника за період з 10.02.2010 року по 09.01.2013 року у звязку з несплатою боржником поточних щомісячних платежів із погашенням кредиту та процентів за користування ним.

Позивач звернувся з позовом до суду до поручителя ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № CVX0AU00040170 від 13.07.2007 року 25 січня 2013 року,тобто з пропуском шести місячного строку від виконання основного зобовязання. Тому суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № CVX0AU00040170 від 13.07.2007 року задоволенню не підлягають.

Відповідно до розяснень, викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Пунктом 15 даної Постанови визначено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» підлягає закриттю., повідомивши позивача, що розгляд даних вимог віднесено до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 253, 256, 259, 261, 525, 526, 549, 551, 553, 611,1054 ЦК України, ст.ст.11, 15, 27, 60, 61, 88, 212-215, 224 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором № CVX0AU00040170 від 13.07.2007 у розмірі 16288,02 доларів США, що складає 130141,28 грн., яка складається з наступного: 6583,37 доларів США - заборгованість за кредитом, 7568,95 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 637,70 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 1498 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

В іншій частині позову відмовити.

Провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати у розмірі 1301,41 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко