УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Євтушенко О.В., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 15 листопада 2007 року між ним і відповідачем укладено угоду, за якою ОСОБА_5 зобов'язаний вирішувати будь-яке питання, що стосуватиметься позивача.

10 жовтня 2011 року ОСОБА_4 укладено з ОСОБА_5 іншу угоду, за якою останній зобов'язується захищати його права. Протягом строку дії цих угод відповідач захищав його права.

Проте, оцінивши результати виконання доручення відповідачем, позивач вважає, що відповідачем заподіяно йому майнову та моральну шкоду, що підтверджується судовими рішеннями Верховного Суду України і Європейського суду з прав людини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 серпня 2015 року та ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2015 року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем не було доведено, як самого факту заподіяння відповідачем майнової і моральної шкоди позивачу, так і вини відповідача.

Не знайшли свого підтвердження доводи позивача щодо не вжиття необхідних заходів щодо виконання вироку суду від 07 травня 1997 року, яким задоволено його цивільний позов і стягнуто із ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 солідарно 30 тис. грн відшкодування завданої шкоди, оскільки вирок суду пред'явлений до виконання і перебував на виконанні за місцем відбуття покарання засудженими, але стягнення проведено лише частково в сумі 133 грн 12 коп.

Також ОСОБА_5, діючи в інтересах ОСОБА_4, надавав йому допомогу у справі за позовом ОСОБА_4 до Державного казначейства України про відшкодування шкоди. Однак рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 жовтня 2007 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2008 року, в задоволенні позову відмовлено. Правильність застосування судами першої та другої інстанції норм матеріального і процесуального права під час розгляду справи підтверджено ухвалою Верховного Суду України від 28 серпня 2008 року.

Крім того, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 червня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 05 вересня 2012 року, в задоволенні позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_9 про визнання права користування житловим приміщенням, відмовлено у зв'язку з втратою ОСОБА_4 права користування спірною квартирою.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 жовтня 2012 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження у зв'язку з необґрунтованістю касаційної скарги.

Таким чином, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено через втрату ним права, за захистом якого він звернувся до суду, а не у зв'язку з непрофесійними діями чи бездіяльністю ОСОБА_5

Не підтверджено доказами також і факти несвоєчасного направлення ОСОБА_5 до Європейського суду з прав людини двох скарг ОСОБА_4: від 14 березня 2009 року та від 06 червня 2013 року, що б мало наслідком відмову у їх прийнятті.

Доводи касаційної скарги щодо вини ОСОБА_5 в неналежному виконанні своїх зобов'язань не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи, та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко О.В. Євтушенко І.М. Завгородня