Справа № 322/1266/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року смт. Новомиколаївка

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді Шиш А.Б.

при секретарі Вишняк Т.В.

з участю прокурора Литвиненко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новомиколаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду, в якому вказує, що з 2007 року на її утриманні та вихованні перебуває її онук ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом із сином не проживають, не піклуються про його фізичний і духовний розвиток, не виконують батьківські обов'язки, не забезпечують необхідне харчування, медичний догляд, лікування. Відповідач ОСОБА_2 має іншу сім'ю.

В позові ОСОБА_1 просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно їх сина ОСОБА_4, та призначити її опікуном вказаної дитини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим суд розглядає справу у його відсутність, на підставі наявних в справі доказів.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, та пояснила, що в 2007 році вона розірвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 На початку 2008 року вона, з метою влаштуватися на роботу, виїхала в м. Запоріжжя. У зв'язку з відсутністю власного житла у м. Запоріжжя вона, за домовленістю із ОСОБА_1, залишила сина з нею. ОСОБА_4 проживав із бабусею по кінець 2013 року. Вона постійно спілкувалася із сином, приїздила до нього не рідше одного разу на місяць, купувала йому одяг, взуття. З кінця 2013 року її син проживав із нею, навчався у школах в м. Запоріжжя. З жовтня 2015 року ОСОБА_4 знову проживає у бабусі в смт. Тернувате Новомиколаївського району Запорізької області. Протягом цих двох місяців вона із сином не спілкувалася, коштів на його утримання не надавала.

Представник служби у справах дітей Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області ОСОБА_5 позов не підтримала, та пояснила суду, що вказана сім'я на обліку у службі не перебувала. Після отримання документів із суду службою було проведено перевірку, та встановлено, що малолітній ОСОБА_4 протягом двох останніх місяців перебуває на утриманні бабусі ОСОБА_1 Батько дитини ОСОБА_2 хоча і проживає окремо від сина, проте приділяє належну увагу вихованню сина, цікавиться його успіхами в навчанні, часто спілкується із сином, навідується у школу та спілкується із вчителями. Мати вказаної дитини - ОСОБА_3 проживає у м. Запоріжжя.

У зв'язку із недостатністю фактів, які підтверджують ухилення відповідачів від виконання батьківських обов'язків, вважала, що немає підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, прокурора, представника служби у справах дітей Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області, допитавши свідків, а також вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 являються батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим 17 серпня 2004 року Тернуватською селищною радою Новомиколаївського району Запорізької області.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в 2007 році розірвали шлюб. На початку 2008 року ОСОБА_3, з метою влаштуватися на роботу, виїхала в м. Запоріжжя. У зв'язку з відсутністю власного житла у м. Запоріжжя вона, за домовленістю із ОСОБА_1, залишила сина з нею. ОСОБА_4 проживав із ОСОБА_1 по кінець 2013 року. З кінця 2013 року ОСОБА_4 проживав із ОСОБА_3, навчався у школах в м. Запоріжжя. З жовтня 2015 року ОСОБА_4 знову проживає у ОСОБА_1 в смт. Тернувате Новомиколаївського району Запорізької області.

З пояснень свідка ОСОБА_6 було встановлено, що ОСОБА_3 протягом часу, коли дитина не проживала із нею, надавала матеріальну допомогу на утримання дитини.

Проте факт невиконання батьківських обов'язків ОСОБА_3 протягом останніх двох місяців був підтверджений поясненнями самого відповідача ОСОБА_3

Суд критично відноситься до показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, згідно яких відповідачі не виконуються своїх батьківських обов'язків відносно виховання та утримання малолітнього ОСОБА_4, оскільки їм про вказані факти відомо лише зі слів позивача ОСОБА_1, у зв'язку з чим суд не приймає їх показання як докази.

З пояснень позивача ОСОБА_1 також встановлено, що протягом останніх двох місяців батько дитини ОСОБА_2 приділяє належну увагу вихованню сина, цікавиться його успіхами в навчанні, часто спілкується із сином, та на її вимогу надає матеріальну допомогу на утримання сина.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 164 ЦПК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15 та 16 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3 роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Згідно висновку служби у справах дітей Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області від 03 грудня 2015 року № 01/01-19/1790 відповідачі на профілактичному обліку служби у справах дітей не перебувають, неповнолітній ОСОБА_4 проживає з бабусею ОСОБА_1 Відповідач ОСОБА_3 з дитиною не проживає понад 5 років, відповідач ОСОБА_2 з дитиною спілкується, приділяє належну увагу вихованню свого сина, цікавиться його успіхами в навчанні, не байдужий до всебічного розвитку дитини, хоча він має своє власне житло, багато часу проводить в родині своєї матері, навідується до школи та спілкується з вчителями. 02 грудня 2015 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Новомиколаївській районній державній адміністрації Запорізької області, де було розглянуто питання про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2, було вирішено відмовити у позбавленні батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не виконував батьківські обов'язки по вихованню дитини у період з кінця 2013 року по жовтень 2015 року, коли дитина проживала із матір'ю в м. Запоріжжя. Проте із жовтня 2015 року по даний час відповідач ОСОБА_2 виконує вказані обов'язки.

Відповідач ОСОБА_3 з початку 2008 року по кінець 2013 року не належним чином виконувала батьківські обов'язки по вихованню сина ОСОБА_4 Проте у період з кінця 2013 року по жовтень 2015 року вона проживала разом із сином, і доказів не виконання нею батьківських обов'язків у вказаний період суду надано не було. Разом з тим, починаючи із жовтня 2015 року по даний час, відповідач ОСОБА_3 не виконує батьківські обов'язки по вихованню сина ОСОБА_4

На підставі вищевказаного, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 почав виконувати батьківські обов'язки, а відповідач ОСОБА_3 не виконує їх не тривалий час, суд вважає, що відповідачі можуть змінити своє ставлення до виховання свого сина, а тому вважає необхідним у задоволенні позову відмовити, та попередити відповідачів, що у разі продовження протиправної поведінки вони будуть позбавлені батьківських прав відносно їх сина ОСОБА_4

Керуючись ст. 10, 60, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В позові відмовити.

Попередити ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що у разі продовження протиправної поведінки вони будуть позбавлені батьківських прав відносно їх сина ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя А.Б.Шиш