Справа № 345/4210/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2540/2015
Головуючий у 1 інстанції Галущак Л. О.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Пнівчук О.В., Соколовського В.М.,

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Банк Форум» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним та зустрічним позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Калуського міськрайонного суду від 15 жовтня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ПАТ «Банк Форум» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 25 липня 2007 року між ним та ПАТ «Банк Форум» було укладено кредитний договір, за умовами якого ним було одержано кредитні кошти у розмірі 19 000 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 11,5 % річних строком до 21 липня 2017 року для придбання трьохкімнатної квартири і в цей же день було укладено іпотечний договір, відповідно до якого дану квартиру було передано в іпотеку банку.

Зазначав, що при підписанні кредитного договору та його виконанні, відповідачем було порушено його права, оскільки кредитний договір за своїм змістом і текстом не відповідав вимогам закону, з огляду на те, що чинним законодавством не передбачено можливість надання банком споживчого кредиту в іноземній валюті, а грошове зобовязання має бути виконане виключно в гривнях.

Крім того, зазначав, що використання банком іноземної валюти у якості засобу платежу можливе лише за наявності індивідуальної ліцензії НБУ, в той же час, у відповідача, відкликано банківську ліцензію у звязку з ліквідацією ПАТ «Банк Форум», тому відповідач не може належним чином виконувати умови кредитного договору.

Також банк порушив його право, як споживача, на інформацію, оскільки всупереч Закону «Про захист прав споживачів» його не було попереджено про валютні ризики, ні перед укладенням договору, ні протягом його дії не надав йому повної інформації про умови кредитування, про можливість різкого і значного подорожчання кредиту через зміну курсу долара США і наслідки такого подорожчання.

Вказував, що кредитний договір не містить порядку зміни договору, який би враховував інтереси споживача, взагалі не містить умови про порядок припинення договору, а тому договір в цілому суперечить п.8 ч.1 ст. 6 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Крім того, банк в односторонньому порядку залишив за собою право в будь-який час підвищувати процентну ставку, а також передбачив своє право вимагати повернення всієї суми кредиту, в той же час кредитний договір не містить жодних умов, які б регулювали відповідальність з боку банку за невиконання ним або неналежне виконання ним умов договору, в той же час договір містить всі пять пунктів відповідальності тільки з боку позичальника.

Посилаючись на зазначені порушення при укладенні кредитного договору, які є підставою для визнання правочину недійсним, просив визнати кредитний договір недійсним з моменту його укладення, зобовязати приватного нотаріуса виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна - трикімнатної квартири АДРЕСА_1 та застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, зобовязавши банк повернути йому сплачені відсотки, пеню, штрафні санкції, комісії.

У червні 2015 року ОСОБА_2 доповнив позовні вимоги та посилаючись на те, що недійсне зобовязання не підлягає забезпеченню, просив зобовязати державну реєстраційну службу виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Калуського нотаріального округу ОСОБА_5, а саме трикімнатої квартири АДРЕСА_2, визнати недійсним договір поруки №77 від 25 липня 2007 року укладений між ОСОБА_3, ОСОБА_2 та АКБ «Форум» Івано-Франківська філія (ПАТ «Банк Форум»), договір поруки №78 від 25 липня 2007 року між ОСОБА_4, ОСОБА_2 та АКБ «Форум» Івано-Франківська філія (ПАТ «Банк Форум») та іпотечний договір від 25 липня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та АКБ «Форум» Івано-Франківська філія (ПАТ «Банк Форум»).

У липні 2015 року ПАТ «Банк Форум» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтувало тим, що згідно умов кредитного договору, банк надав позичальнику ОСОБА_2 кредитні кошти у розмірі 19 000 доларів США на строк до 21 липня 2017 року, а позичальник в свою чергу зобовязався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 11,5 % річних.

Посилаючись на те, що позичальник своїх зобовязань щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів належним чином не виконав, чим порушив умови договору і станом на 17 квітня 2015 року заборгованість за кредитним договором складає 5 919,35 доларів США за кредитом та відсотками, 12 218,94 грн. штрафних санкцій, на забезпечення виконання зобовязань було укладено два договори поруки, за якими поручителі зобовязалися відповідати перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, банк просив позов задовольнити та стягнути із ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь банку заборгованість за кредитом та відсотками в розмірі 5 919,35 доларів США та 12 218 грн. 94 коп. штрафних санкцій за невиконання умов договору.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 15 жовтня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Банк Форум» про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ «Банк Форум» 5 919,35 доларів США заборгованості за кредитним договором, 7 218,94 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3Й, ОСОБА_4 по 438,61 грн. судового бору в дохід держави.

В апеляційній скарзі на дане рішення, ОСОБА_2 посилається на неповне зясування судом обставин, що мають істотне значення для справи і на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що умовами кредитного договору передбачено проведення розрахунку тільки в іноземні валюті, проте не передбачено еквівалент на дату укладення договору у національній валюті гривні.

Вважає, що суд першої інстанції не перевірив чи наявна у ПАТ «Банк Форум» генеральна ліцензія та письмовий дозвіл на здійснення валютних операцій.

Стверджує, що було закрито всі відділення ПАТ «Банк Форум», окрім відділення в м. Києві, тому на дату подання позовної заяви він не мав змоги сплачувати тіло кредиту та відсотки за користування кредитними коштами в касі банку, також були закриті рахунки для погашення тіла кредиту та відсотків по кредиту, що унеможливило їх погашення.

Зазначає, що направляв ПАТ «Банк Форум» лист з проханням внести зміни в кредитний договір шляхом зміни рахунків для погашення тіла кредиту та процентів по кредиту, надати можливість придбання валюти у банку або надати можливість погашення кредиту в гривні, однак йому було відмовлено у звязку з розпочатою процедурою ліквідації банку та конкретно не вказано реквізити для погашення тіла кредиту та процентів, а тому банк не мав права нараховувати пеню в сумі 7 218,94 грн.,

Вказує, що реквізити зазначені в кредитному договорі є закриті, а філія в м. Івано-Франківську ліквідована, однак суд не встановив та в своєму рішенні не зазначив на які розрахункові реквізити банку слід перераховувати кошти.

Крім того, ним було сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн. за подання позовної заяви до ПАТ «Банк Форум» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним, однак після подання ПАТ «Банк Форум» зустрічної позовної заяви та обєднання їх в одне провадження, суд в порушення Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про судовий збір» повторно стягнув судовий збір з нього, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Вважає, що в порушення п.2 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» ПАТ «Банк Форум» не надав ОСОБА_2, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору.

У звязку з викладеним, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким визначити грошовий еквівалент заборгованості 5 916,62 доларів США за кредитним договором №127/07/14-12-N від 25 липня 2007 року в гривні до долара на момент ліквідації банку ПАТ «Банк Форум», із зазначенням розрахункових рахунків ПАТ «Банк Форум» для погашення суми заборгованості, з розтермінуванням до завершення дії договору шляхом застосування аналогії закону у порядку п.8 ст.8 ЦПК України та встановити грошову суму виконання зобовязання по кредитному договору №127/07/14-12-N від 25 липня 2007 року в розмірі 68 956,65 грн. з розтермінуванням оплати рівними частинами до закінчення дії кредитного договору до 21 липня 2017 року.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали по вищенаведених мотивах.

Представник ПАТ «Банк Форум» в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду належним чином був повідомлений.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 127/07/14-12-N від 25 липня 2007 року, укладеного між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_2 останній отримав кредитні кошти у розмірі 19 000 доларів США з розрахунку 11,5 % річних за користування кредитними коштами на строк до 21 липня 2017 року для придбання трьохкімнатної квартири.

Згідно п.2.3 договору, позичальник зобовязався здійснювати повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 159,00 доларів США та відповідно до п.2.7 зобовязався самостійно сплачувати проценти за користування кредитними коштами щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами, якщо цей день випадає на вихідні або святкові дні, проценти за користування кредитом позичальник сплачує у перший робочий банківський день після вихідних або святкових днів.

Відповідно до п.2.6 сплата процентів позичальником здійснюється за фактичний строк користування кредитними коштами. При розрахунку плати за користування кредитом приймається місяць, рівний календарній кількості днів, і рік, рівний 360 днів.

За несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник зобовязався сплачувати неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 процентів за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів, відповідно до п. 4.1 договору.

В порядку забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 25 липня 2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №77, у цей же день також було укладено договір поруки №78 між банком та ОСОБА_4

Відповідно до ст. ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

За положеннями ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. При цьому, як передбачено ч. 1 ст. 203 ЦПК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Права споживача в разі отримання ним продукції в кредит передбачені ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої кредитодавець зобовязаний повідомити споживача про умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту, варіанти повернення кредиту, тощо.

Як вбачається із матеріалів справи, в укладеному між сторонами у письмовій формі договорі чітко визначені всі умови кредитування, зокрема, розмір наданого кредиту, строк, на який наданий кредит, порядок його надання та повернення, розмір плати за користування кредитними коштами, права та обовязки позикодавця і позичальника, відповідальність сторін. Підписанням кредитного договору, ОСОБА_2 погодився зі всіма умовами цього правочину та прийняв на себе зобовязання щодо його виконання.

Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі ненадання інформації, зазначеної цією статтею суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону, що не передбачає, як наслідок, визнання договору недійсним.

Згідно розяснень, наданих у п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для визнання кредитного договору недійсним, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

Крім того, відповідно до статті 36 Закону України «Про ОСОБА_7 України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється ОСОБА_7 Банком України.

Валютні курси, як зазначено у частині першій статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», встановлюються ОСОБА_7 Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Постановою Правління ОСОБА_7 Банку України від 12 листопада 2003року № 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют станом на останню дату.

Питання стабільності таких курсів законодавчо не врегульовано, а фактична зміна курсу долара по відношенню до національної грошової одиниці України є валютним ризиком, який у даному випадку несуть обидві сторони договору, у тому числі і позивач.

Такі валютні ризики самі по собі не є підставою для визнання недійсним укладеного договору.

Отже, укладаючи оспорюваний кредитний договір в іноземній валюті, а на його забезпечення і договір іпотеки та договори поруки, сторони приймали на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що оспорюваний кредитний договір, іпотечний договір та договори поруки відповідають вимогам, які встановлені для чинності правочинів, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2

Доказів з приводу порушення прав ОСОБА_2, як споживача, суду не надано, а тому не заслуговують на увагу доводи апелянта з цього приводу.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості, станом на 17 квітня 2015 року заборгованість позичальника перед банком становить 5 919,35 доларів США, з яких: 4 372,00 долара США поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів, 1 094,17 долара США прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 82,07 долара США поточна заборгованість за нарахованими процентами, 371,11 долара США прострочена заборгованість за нарахованими процентами та 12 218,94 грн. штрафні санкції, з яких: 7 218,94 грн. пеня та 5 000,00 грн. порушення умов п.3.3.7 кредитного договору.

30 березня 2015 року боржнику ОСОБА_2 та поручителям ОСОБА_3 і ОСОБА_4 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» було надіслано вимогу про дострокове виконання порушених зобовязань за кредитним договором.

Згідно п.2.5 укладеного договору, несплата позичальником процентів в терміни, встановлені п.2.7 цього договору дати, є підставою для вимоги дострокового повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами, неустойки.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України).

Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Встановлено, що на час укладення кредитного договору із ОСОБА_2, банк користувався банківською ліцензією, виданою ОСОБА_7 банком України 03 грудня 2001 року за №62. Також ПАТ «Банк Форум» отримав дозвіл НБУ на здійснення операцій та додаток до дозволу №62-2 від 01 квітня 2004 року.

Враховуючи, що кредитні кошти згідно кредитного договору надавались в іноземній валюті, позивач просить стягнути суду заборгованості у валюті та враховуючи, що разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима, колегія суддів вважає, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення заборгованості за кредитом і процентами в іноземній валюті, а саме, в доларах США.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

16 жовтня 2011 року вступив у силу Закон України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», згідно з яким частину першу статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» було доповнено абзацом третім, відповідно до якого надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Встановлено, що кредитний договір було укладено сторонами 25 липня 2007 року.

На час укладення цього кредитного договору Закон України «Про захист прав споживачів» не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті.

За таких обставин, доводи апелянта про те, що банком було неправомірно надано кредитні кошти в іноземній валюті на час укладення спірного договору є безпідставними.

Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

А тому доводи апеляційної скарги щодо визначення грошового еквіваленту заборгованості за кредитним договором в розмірі 5 916,62 доларів США в гривні до долара на момент ліквідації банку ПАТ «Банк Форум» є необґрунтованими, оскільки не узгоджуються з вимогами ч.2 ст. 553 ЦК України.

Що стосується прохальної частини апеляційної скарги про розтермінування оплати заборгованості рівними частинами до закінчення дії кредитного договору, то зазначене питання не було предметом розгляду суду першої інстанції у відповідності до вимог 373 ЦПК України.

Як встановлено в засіданні апеляційного суду, останній платіж по кредитному договору було здійснено у серпні 2014 року, а тому з врахуванням умов укладеного кредитного договору щодо сплати процентів щомісячно та права банку щодо дострокового повернення кредитних коштів, не заслуговують на увагу доводи про відсутність підстав для дострокового стягнення заборгованості.

Щодо унеможливлення сплати кредиту у звязку з закриттям відділень банку та розрахункових рахунків у м. Івано-Франківську, то як вбачається з матеріалів справи, у надісланих вимогам про дострокове виконання зобовязань повідомлено реквізити рахунків банку, на які повинні бути перераховані грошові кошти для платежів.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Зміст вказаної норми передбачає можливість встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобовязання одночасно з боку декількох осіб. Однак така порука виникає лише на підставі її спільного надання у формі укладення одного договору декількома поручителями (ч. 3 ст. 554 ЦК України) та лише у випадку укладення одного договору декількома поручителями (спільна порука) поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою.

Враховуючи, що на забезпечення одного і того ж зобовязання укладено декілька договорів поруки, а тому ч. 3 ст. 554 ЦК України не застосовується, оскільки поручителі не несуть у такому разі солідарної відповідальності між собою, а тому не можна вважати поруку їхньою спільною відповідальністю.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість виникла у звязку з неналежним виконанням боржником своїх зобовязань за кредитним договором, а тому підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що між банком та поручителями були укладені окремі договори поруки, а тому позичальник відповідає за невиконання основного зобовязаннями в солідарному порядку окремо з кожним поручителем за різними окремими договорами поруки.

Враховуючи викладене, постановлене в справі судове рішення в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк Форум» 5 919, 35 доларів США та 7 218, 94 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості слід змінити та стягнути визначену судом першої інстанції заборгованість солідарно з боржника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3, а також окремо з цього ж боржника і поручителя ОСОБА_2

В решті рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Посилання апелянта на подвійне стягнення з нього судового збору не заслуговують на увагу, оскільки ним було сплачено судовий збір за подання позову про визнання кредитного договору недійсним і оскільки в задоволенні даного позову було відмовлено, то відповідно до ст. 89 ЦПК України такі судові витрати не відшкодовуються.

В той же час, судовий збір стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3Й, ОСОБА_4 по 438,61 грн. в дохід держави по позовній вимозі банку, що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 15 жовтня 2015 року в частині солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості змінити.

Стягнути на користь ПАТ «Банк Форум» солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 5 919,35 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 5 466,17 доларів США, заборгованості по процентам в сумі 453,18 доларів США та стягнути пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 7 218,94 грн.

Стягнути на користь ПАТ «Банк Форум» солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в розмірі 5 919,35 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 5 466,17 доларів США, заборгованості по процентам в сумі 453,18 доларів США та стягнути пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 7 218,94 грн.

В решті рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: О.В. Пнівчук

ОСОБА_8