Справа № 683/1745/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2015 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Сенькова О.Г.

при секретарі Повзун С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 предявила позов до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 23 квітня 2009 року помер її батько ОСОБА_3, якому належала земельна ділянка площею 2.34 га на підставі державного акта про право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ №140069, виданим 31 жовтня 2006 року Пашковецькою сільською радою Старокостянтинівського району, що знаходиться на території вказаної сільської ради.

Після смерті батька вона прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем.

Окрім неї спадкоємцем першої черги є син померлого ОСОБА_2, за яким рішенням Старокостянтинівського райсуду від 22 січня 2015 року визнано право власності на 1/2 спадкового майна.

27 березня 2015 року вона звернулась до Старокостянтинівської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак постановою державного нотаріуса від 23 квітня 2015 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом із-за дублювання кадастрового номеру земельної ділянки.

Оскільки іншим шляхом оформити право власності на спірну частину спадкового майна неможливо, тому вона просить задовольнити її позовні вимоги.

Позивачка в судове засідання не зявилась, однак подала письмову заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує. У випадку неявки відповідача просить ухвалити заочне рішення.

Відповідач також в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе за згодою позивачки ухвалити заочне рішення на підставі наявних документів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 квітня 2009 року помер батько позивачки ОСОБА_3, якому належала земельна ділянка площею 2.34 га на підставі державного акта про право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ №140069, виданого 31 жовтня 2006 року Пашковецькою сільською радою Старокостянтинівського району, що знаходиться на території вказаної сільської ради.

Після смерті батька позивачка прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем.

Окрім позивачки спадкоємцем першої черги є син померлого ОСОБА_2, за яким рішенням Старокостянтинівського райсуду від 22 січня 2015 року визнано право власності на 1/2 спадкового майна.

27 березня 2015 року позивачка звернулась до Старокостянтинівської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак постановою державного нотаріуса від 23 квітня 2015 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом із-за дублювання кадастрового номеру земельної ділянки.

Зазначені обставини підтверджуються даними спадкової справи померлого ОСОБА_2, рішенням Старокостянтинівського райсуду від 22 січня 2015 року та свідоцтвами про народження, укладення шлюбу і смерті.

Відповідно до вимог ст.1216, 1217, 1261, ч.3 ст.1268, ч.1 ст. 1278 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як убачається з рішення Старокостянтинівського райсуду від 22 січня 2015 року за позовом ОСОБА_2, який є відповідачем у даній справі, до позивачки про визнання права власності на спадкове майно, за ним в порядку спадкування визнано право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 2.34 га, яка належала ОСОБА_3 на підставі державного акта про право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ №140069, виданого 31 жовтня 2006 року Пашковецькою сільською радою Старокостянтинівського району.

Крім того, в мотивувальній частині рішення зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають право кожен на 1/2 частину спадкового майна.

Тому обставини, встановлені вказаним рішенням, не підлягають доказуванню по даній справі.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30 травня 2008 року за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

23 квітня 2015 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори винесено постанову, якою відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо належної ОСОБА_3 земельної ділянки площею 2.34 га, посилаючись на те, що у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №130069 від 31 жовтня 2006 року виявлено дублювання кадастрового номеру земельної ділянки.

Згідно з п.4.20 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст.19 Закону України Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень та витягу з Державного земельного кадастру.

Оскільки власник спірної земельної ділянки помер, тому присвоїти новий кадастровий номер та отримати витяг з Державного земельного кадастру неможливо. А без витягу з Державного земельного кадастру в позасудовому порядку не може бути видано свідоцтво про право на спадщину за законом.

Враховуючи, що після смерті ОСОБА_3, якому належала земельна ділянка площею 2.34 га на підставі державного акта про право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ №140069, виданого 31 жовтня 2006 року Пашковецькою сільською радою Старокостянтинівського району, позивачка у встановленому законом порядку прийняла спадщину разом з відповідачем, котрому згідно з рішенням суду виділена 1/2 вказаної земельної ділянки, тому суд вважає, що позов слід задовольнити і визнати за нею в порядку спадкування право власності на 1/2 частину спадкового майна.

При розподілі судових витрат суд враховує, що вина відповідача у неможливості в позасудовому порядку оформити спадщину відсутня, тому судові витрати по справі слід віднести на рахунок позивачки.

На підставі ст. 1216, 1217, 1261, ч.3 ст.1268, ч.1 ст. 1278 ЦК України, керуючись ст.10-11, 61, 209, 212, 214-215, 224-225 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 23 квітня 2009 року, право власності на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,34 га, що знаходиться в с. Попівці, поле №3,4 Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, у межах згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №130069 від 31 жовтня 2006 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області на протязі 10 днів з дня проголошення через Старокостянтинівський районний суд, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення, у той же строк з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його постановив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя