Справа №592/7957/15-ц
Провадження №2/592/2878/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

04.12.2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі: судді Фоменко І.М., за участю секретаря Щербань Г.Г, представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Реєстраційна служба Сумського міського управління юстиції про визнання недійсним договору дарування, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який підтримали в судовому засіданні ОСОБА_3 та його представники - ОСОБА_1, ОСОБА_2, та позовні вимоги мотивують тим, що з 27.04.2001 р. ОСОБА_3 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1, яка складається з двох житлових кімнат житловою площею, 29,4 кв.м. Позивач проживав за вказаною адресою разом з дружиною, яка 16.06.2013 року померла і він залишився один, оскільки дітей не має. Серед родичів має двох рідних братів. З грудня 2014 року ОСОБА_6 - рідний брат позивача під час спілкування почав умовляти його на укладення договору про відчуження квартири на користь його сина відповідача по справі на умовах довічного догляду, який йому необхідний за станом здоровя. Позивач протягом довгого часу хворіє на ряд тяжких захворювань: у червні 2010 року переніс інфаркт мозку, декілька інсультів, тривалий час хворіє на остеохондроз шийного відділу хребта, дифузний кардіосклероз СНІІ, ФКІ, катаракту обох очей.

Зазначає, що ОСОБА_3 не працює, перебуває на пенсії за віком, майже всю пенсію вимушений витрачати на придбання ліків. За таких умов був вимушений погодитись на укладення правочину стосовно відчуження єдиного майна - квартири на користь відповідача за умови, що останній забезпечить йому належний догляд, турботу, медичне лікування до його смерті.

18.03.2015 р. приїхав його брат з відповідачем і запевнили, що ними проведені підготовчі дії для укладення договору (обрано нотаріуса) і автомобілем відвезли до приміщення нотаріальної контори. По дорозі його запевнили, що необхідно підписати договір дарування квартири в якому буде передбачено право довічного користування квартирою, в укладанні договору довічного утримання потреби не має, підписання договору буде відповідати його інтересам. Не будучи фахівцем в галузі права та не розуміючи суттєвих відмінностей правочинів позивач погодився і підписав договір дарування квартири, пересвідчившись, що в ньому є пункт про його право довічного користування квартирою.

Через декілька днів потому погіршився стан здоровя позивача та його госпіталізовано до Сумської міської клінічної лікарні № 4. Під час госпіталізації братом та відповідачем були проігноровані прохання позивача допомогти дістатись до медичного закладу, надати допомогу. Відповідач та його батько жодного разу не відвідали його в лікарні, не надавали допомоги, не телефонували і не цікавились станом його здоровя. Відповідач у подарованій квартирі не проживає, не приймає участі в її утриманні.

ОСОБА_3 наголошує, що договір дарування квартири від 18.03.2015 року було укладено позивачем під впливом помилки, тому просить суд визнати договір дарування квартири № 133, що знаходиться у будинку № 13 по вул. Лермонтова в м. Суми, укладеного 18.03.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 486 недійсним; скасувати державну реєстрацію договору дарування квартири № 133, що знаходиться у будинку № 13 по вул. Лермонтова в м. Суми, укладеного 18.03.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 486; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі.

Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, направив суду заперечення проти задоволення позову, яке обґрунтовує тим, що доводи позивача, що нібито він мав намір укласти інший договір а не договір дарування не тільки ні чим не підтверджені але і спростовуються наступними обставинами: укладення договору дарування ємкий і протяжний в часі процес, для укладення договору дарування необхідно зібрати визначений пакет документів провести оцінку майна тобто позивач заздалегідь знав про укладення договору дарування. Позивач виходячи з положень договору дарування підтвердив обізнаність із загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, підтвердив також, що володіє повним обсягом цивільної дієздатності, повністю усвідомлюючи значення своїх дій та згідно із волевиявленням, котре відповідає його внутрішній волі, мав на меті реальне настання правових наслідків. Крім того, визнання правочину недійсним, зокрема договору дарування, не може пов'язуватись з тим, чи усвідомлювала сторона користь, яку матиме від нього, оскільки за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Факт того, що позивач мав намір укласти саме договір дарування був підтверджений у ході розгляду судової справи №592/4353/15-Ц Свідками ОСОБА_6, ОСОБА_7і та приватним нотаріусом ОСОБА_5 Крім того відповідач зазначив, що квартиру, яка належала його діду, після смерті діда, батько відповідача віддав позивачу, домовившись на словах, що згодом ця квартира перейде до відповідача. У 2000 році позивач просив дозволу продати квартиру, замість неї придбав двокімнатну квартиру по вулиці Лєрмонтова 13/133, доплативши 400 доларів США. Відповідач також зазначив, що позивач спирається на хворобливий стан, але у той день почувався добре. У той самий день 18 березня 2015 року він подавав заяву у органи міліції на свою співмешканку, тому перебував у доброму самопочутті.

Представник третьої особи - Реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, у письмовому клопотанні просив розглянути справу без його участі, при ухваленні рішення поклався на розсуд суду.

Третя особа - Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_5, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, в запереченнях зазначила, що при посвідченні договору дарування, нею, як приватним нотаріусом було дотримало всіх вимог чинного законодавства, зокрема Наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 "Про затвердження Порядкувчинення нотаріальних дій нотаріусами України", вимоги Закону України "Про нотаріат" та норми Цивільного кодексу України та просила справу розглянути без її участі.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він є сусідом позивача ОСОБА_3 та мешкає у квартирі АДРЕСА_2. Документи на оформлену квартиру він не бачив, знає зі слів, що ОСОБА_9 бажав скласти заповіт або договір, щоб за ним доглядали, але підписав договір дарування. До укладання договору дарування брат ОСОБА_3 - ОСОБА_6 приходив до нього, а після оформлення договору він брата не бачив. Особисто він допомагав ОСОБА_3 одягтися та обутися, сходити до магазину за продуктами, які він просив придбати.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона мешкає в одному під"їзді з ОСОБА_3 та знає його з 1983 року. Бажання віддати свою квартиру безкоштовно у ОСОБА_3 не було,. Через хворобу він останнім часом потребував сторонньої допомоги, у нього була потреба, щоб за ним доглядали. Після укладання договору дарування ОСОБА_3 з квартири не виселявся, його племінник у квартиру не вселявся. Вона допомагала сплачувати комунальні послуги, викликала лікаря, відвідувала у лікарні. Брат сказав, що доглядати за ним не збирається.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засідання пояснив, що ОСОБА_3 після смерті дружини хворів, у нього в грудні 2014 року стався черговий інсульт та він потребував сторонньої допомоги. Він, як його свояк приходив та допомагав родичу постійно. Брат позивача - ОСОБА_6 забрав грошові кошти, умовив оформити договір дарування на його сина ОСОБА_12 та після укладання договору у березні 2015 року перестав відвідувати брата. ОСОБА_9 помилявся щодо укладання договору дарування, оскільки вважав, що за ним після підписання договору будуть доглядати. У нього іншого житла крім цієї квартири не було та квартира фактично не була передана обдарованому племіннику. Комунальні послуги сплачував ОСОБА_3., ходила сусідка по квітанціям сплачувала, він приходив його купав, приносив їсти, сусід допомагав. Брат не здійснював за ним догляду.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представників, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що з 27.04.2001 р. ОСОБА_3 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1, яка складається з двох житлових кімнат житловою площею, 29,4 кв.м. (а.с. 6-8)

18.03.2015 р. між ОСОБА_3 (дарувальник) та ОСОБА_4 (обдарований) укладено договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 486 (а.с. 9-10).

ОСОБА_3 протягом довгого часу хворіє на ряд тяжких захворювань: у червні 2010 року переніс інфаркт мозку, декілька інсультів, останній у грудні 2014 року, тривалий час хворіє на остеохондроз шийного відділу хребта, дифузний кардіосклероз СНІІ, ФКІ, катаракту обох очей.(а.с. 11-20)

Позивач вважає, що укладаючи оспорюваний договір він фактично помилявся щодо обставин вчиненого правочину природи договору дарування, прав та обовязків сторін, оскільки після укладення договору позивач сподівався на забезпечення доглядом до кінця життя братом - ОСОБА_6

Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов"язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.08.2015 року по справі № 592/4353/15-ц провадження №2/592/1519/15, у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Реєстраційна служба Сумського міського управління юстиції про визнання договору дарування недійсним - відмовити за необґрунтованістю. Рішення суду набрало законної сили 18.08.2015 року (а.с. 21-23).

Під час розгляду зазначеної справи, судом було встановлено, що укладений 18.03.2015 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договір дарування квартири містить всі необхідні істотні умови, визначені ст.ст. 718 - 722 ЦК України, дарування вчинене із збереженням права довічного користування даною квартирою за дарувальником ОСОБА_3. Позивач має ряд захворювань: у 2010 році переніс інфаркт мозку, у грудні 2014 року та січні 2015 року переніс інсульти, з приводу чого знаходився на стаціонарному лікуванні у медичних закладах. Питання щодо укладення договору стосовно квартири у позивача постало у грудні 2014 року, під час його перебування у лікарні та подачі заяви про реєстрацію шлюбу з жінкою, з якою проживав після смерті дружини. Після розірвання стосунків з цією жінкою ОСОБА_3 переніс інфаркт та мав намір укласти з ОСОБА_6 договір, за умовами якого брат за життя здійснював би за ним догляд і після його смерті отримав квартиру. З цією метою вони разом з братом та його дружиною їздили до нотаріуса, консультувалися, дізнавалися умови різних договорів, які б передбачали догляд, зокрема договір довічного утримання, їх вартість, необхідні документи. Вказані обставини були підтверджені поясненнями позивача та свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7, наданими у судовому засіданні. Після укладення договору позивач сподівався на забезпечення доглядом до кінця життя братом - ОСОБА_6, незважаючи на укладення договору з відповідачем ОСОБА_4, і такий догляд здійснювався фактично до 27.04.2015 р. Зазначені обставини були підтверджені суду позивачем, поясненнями свідків ОСОБА_11 і Боровик ОСОБА_13 При укладенні договору для позивача важливим було збереження за ним права довічного користування квартирою, що було визначено жирним шрифтом у пункті 7 оспорюваного договору дарування.

В рішення зазначено, що оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що наведені обставини свідчать про те, що укладаючи оспорюваний договір позивач ОСОБА_3 фактично помилявся щодо обставин вчиненого правочину - природи договору дарування, прав та обов"язків сторін.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, враховуючи належність і допустимість доказів, пояснення позивача ОСОБА_3, свідків ОСОБА_14, ОСОБА_11 і Боровик ОСОБА_13., письмових доказів та наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття ОСОБА_3 фактичних обставин правочину, що вплинуло на його воле виявлення, а саме вік позивача, його стан здоров"я та потреба у зв"язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарування дарувальником обдарованому, тому суд приходить до висновку, що наведені обставини свідчать про те, що укладаючи оспорюваний договір позивач ОСОБА_3 фактично помилявся щодо обставин вчиненого правочину природи договору дарування, прав та обовязків сторін..

За таких обставин суд вважає необхідним визнати договір дарування квартири № 133, що знаходиться у будинку № 13 по вул. Лермонтова в м. Суми, укладеного 18.03.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 486 недійсним; скасувати державну реєстрацію договору дарування квартири № 133, що знаходиться у будинку № 13 по вул. Лермонтова в м. Суми, укладеного 18.03.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 486.

У відповідності з ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 213-215, 225-227 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 216, 229, 717, 727 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Реєстраційна служба Сумського міського управління юстиції про визнання недійсним договору дарування задоволити.

Визнати договір дарування квартири № 133, що знаходиться у будинку № 13 по вул. Лермонтова в м. Суми, укладеного 18.03.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 486 недійсним.

Скасувати державну реєстрацію договору дарування квартири № 133, що знаходиться у будинку № 13 по вул. Лермонтова в м. Суми, укладеного 18.03.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 486.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Копію заочного рішення надіслати рекомендованим листом із повідомленням відповідачу не пізніше п"яти днів з дня його проголошення.

Письмову заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії до Ковпаківського райсуду м. Суми, яка повинна відповідати вимогам ст. 229 ЦПК України (редакції 2004 року).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги або апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Фоменко