АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 527/2860/14-ц Номер провадження 22-ц/786/3544/15Головуючий у 1-й інстанції Прикіпєлова Л.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Чічіля В.А.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Лобова О.А.,

За участю секретаря: Гнатюк О.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Івановоселищенської сільської ради, треті особи відділ Держземагенства Глобинського району, реєстраційна служба Глобинського районного управління юстиції, Глобинська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним позовом. Просила в порядку спадкування після померлої 14 вересня 2002 року ОСОБА_5 визнати право власності на нерухоме майно за нею на житловий будинок літ. «А» площа 77,90 кв.м., прибудова літ. «а» площею 14,60 кв.м., ганок літ. «аг» бетонний, загальна площа 71,8 кв.м, житлова площа 44,3 кв.м., сарай літ. «Б» площею 32,60 кв.м., погріб під частиною будівлі літ. «Бп» площею 19,80 кв.м., сарай літ. «б» площею 4,50 кв.м., убиральня літ. «В» площею 1 кв.м., вимощення літ. «і» - бетонне, колонка питна літ. «К» - металопластикові труби, огорожа літ. №1 - дощата, розташовані на не приватизованій земельній ділянці 0,08 га за адресою Пролетарська, 7 с. Іванове Селище, Глобинського району, Полтавської області.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона звернулася до Глобинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_5 14 вересня 2002 року за заповітом, однак їй було відмовлено у звязку з тим, що на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться по вул. Пролетарська, 7 с. Іванове Селище, Глобинського району, Полтавської області відсутні правовстановлюючі документи.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом після померлої 14 вересня 2002 року ОСОБА_5 право власності на нерухоме майно: житловий будинок літ. «А» площа 77,90 кв.м., прибудова літ. «а» площею 14,60 кв.м., ганок літ. «аг» бетонний, загальна площа 71,8 кв.м., житлова площа 44,3 кв.м., сарай літ. «Б» площею 32,60 кв.м., погріб під частиною будівлі літ. «Бп» площею 19,80 кв.м., сарай літ. «б» площею 4,50 кв.м., убиральня літ. «В» площею 1 кв.м., вимощення літ. «і» - бетонне, колонка питна літ. «К» - металопластикові труби, огорожа літ. №1 - дощата, розташовані на не приватизованій земельній ділянці 0,08 га за адресою по вул. Пролетарська, 7 с. Іванове Селище, Глобинського району, Полтавської області.

Не погодившись з вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід відхилити, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з нормою п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до норм ч.ч.1,2 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до норми ч. 1 ст.1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

У відповідності до ст. 1296 ЦКУ, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України закріплено обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Окрім того, як роз'яснено у п. 23 Постанови пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування»,за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 14 вересня 2002 року померла ОСОБА_5.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Івановоселещинської сільської ради Глобинського району вбачається, що згідно з записом в по господарській книзі виконкому № 2 на 2001-2005 роки, особовий рахунок № 169 за ОСОБА_5 лічиться житловий будинок та господарські будівлі, побудовані в 1985 році в селі Іванове Селище Глобинського району по вул.. Пролетарській, 7 на неприватизованій земельній ділянці розміром 0,08 га.

Зі спадкової справи №128/03 вбачається, що згідно заповіту, посвідченого 26.07.2002 року Іваноселищанською сільською радою за реєстровим № 62, спадкодавиця ОСОБА_5 заповіла все своє майно позивачціОСОБА_4

У березні 2003 року до Глобинської державної нотаріальної контори звернулася донька померлої ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини.

Однак, як вбачається з довідки Глобинської державної нотаріальної контори від 10 грудня 2014 року, видати ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок № 7, що знаходиться за адресою с. Іванове Селище, вул. Пролетарська неможливо, так як, у спадкоємиці відсутні документи, що підтверджують право власності померлої на вказане майно.

Районний суд, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідно до наданих до матеріалів справи доказів, що підтверджують право власності померлої ОСОБА_5 вбачається, що є всі підстави для задоволення позовних вимог. Крім того ОСОБА_6 в порядку, передбаченим чинним законодавством, прийняла спадщину, та інших спадкоємців немає.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Однак, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року,Законом України "Про власність", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом зазначених нормативних актів, записи у погосподарських книгах підтверджували право приватної власності осіб.

Отже, враховуючи, що з по господарської книги вбачається, що померла ОСОБА_5 є власником житлового будинку з господарськими будівлями, що збудований у 1985 році, то районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі третіх осіб, які не брали участь у справі, на те, що судом першої інстанції були порушені їх права та обовязки не заслуговують на увагу.

З доданих довідок до апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 проживають, але не зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 2003 року й до цього часу. Договір найму даного житлового будинку в сільській раді не реєструвався.

Будь-яких доказів, що підтверджували їх право власності чи право користування житловим будинком по вул. Пролетарська, 7 с. Іванове Селище, Глобинського району апелянтами надано не було.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в апеляційній скарзі зазначали, що вони набули право власності на це майно на підставі ст.344 ЦК України.

Вказані твердження не можуть бути взяті до уваги, так як, відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

На підтвердження даних доводів доказів надано не було.

Отже, доводи апеляційної скарги не містять у собі фактів чи засобів доведення, які б спростовували висновки місцевого суду.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.А. Чічіль

Судді: О.Ю. Кузнєцова

ОСОБА_8

З оригіналом згідно: ОСОБА_1