Справа № 462/2969/15 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/783/6824/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Гриновця Б.М.,

при секретарі: Бохонко Е.Р.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за скаргою адвоката ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 22 квітня 2015 року про відмову у відкритті провадження у справі, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулась в суд із позовом до Рудненської селищної ради Залізничного району м.Львова, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішень, в якому просила: скасувати як незаконне рішення №326 3-го пленарного засідання 4-ої сесії 6-го демократичного скликання Рудненської селищної ради Залізничного району м.Львова від 20.04.2012р. в частині надання земельної ділянки громадянам ОСОБА_4 та ОСОБА_5; скасувати як незаконне рішення №327 3-го пленарного засідання 4-ої сесії 6-го демократичного скликання Рудненської селищної ради Залізничного району м.Львова від 20.04.2012р. в частині відмови їй у виділенні земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 22 квітня 2015 року ОСОБА_3 відмовлено у відкритті провадження за її позовом до Рудненської селищної ради Залізничного району м.Львова, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішень.

Ухвалу суду оскаржив адвокат ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі, зазначає, що суддя, виносячи ухвалу про відмову в відкриті провадження, не мав для цього жодних підстав, оскільки даний спір носить приватноправовий характер, а відносини, що з нього випливають, стосуються права володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, на яку вже виданий державний акт про право власності, а тому справа підлягає розгляду саме в порядку цивільного судочинства. Звертає увагу суду, що іншим суддею цього ж суду відмовлено у відкритті провадження в порядку КАС України. Просить ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 22 квітня 2015 року скасувати та направити до суду першої інстанції для розгляду по суті позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені, тому відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності та без фіксації судового засідання технічними засобами згідно ч.2 ст.197 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право у встановленому цим Кодексом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі, суддя перевіряє, чи поширюється на спірні правовідносини юрисдикція судів по розгляду справи в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, місцевий суд виходив із того, що спір виник у звязку із здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій, а відтак даний спір підвідомчий адміністративному суду в порядку КАС України.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" № 3 від 01 березня 2013 р., при вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід враховувати роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ"(із змінами і доповненнями, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2), а також Рішення Конституційного Суду України від 01 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а","б","в","г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має зясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта власних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи адміністративного судочинства є одночасно: суб'єктивний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спірні правовідносини не є публічно-правовими, не стосуються захисту прав, свобод і інтересів у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органу місцевого самоврядування, оскільки Сороки-Львівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, приймаючи рішення від 14 листопада 2003 року № 103, не здійснював щодо позивача владних управлінських функцій на основі законодавства в сенсі функцій, що містяться в КАС України. У даному випадку виник спір про право на землю, яка перебувала в користуванні Державного територіально - галузевого об'єднання "Львівська залізниця" до прийняття рішення до Сороки - Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області та надана відповідачці у приватну власність.

Як вбачається із змісту позовної заяви та встановлено судом предметом спору є право користування земельною ділянкою, яка розташована в с.Рудно. Оскаржуваним рішенням Рудненської селищної ради №326 від 20.04.2012р. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 погоджено місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, в результаті чого був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку Серії АМ №289669 від 01.11.2012р..

За таких обставин, оскільки спірні правовідносини не є публічно-правовими, не стосуються захисту прав, свобод і інтересів у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органу місцевого самоврядування, а Руденська селищна рада Залізничного району м.Львова, приймаючи оскаржувані рішення, не здійснювала щодо позивача владних управлінських функцій, а відтак у даному випадку виник спір про право на землю, який підлягає розгляду в порядку ЦПК України.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи позивач ОСОБА_3 вже зверталась із аналогічним позовом в порядку КАС України, однак Ухвалою судді цього ж суду від 02 квітня 2014р. провадження у справі було закрито, у звязку із тим, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.(а.с.23)

Таким чином, судом першої інстанції допущено неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставина справи, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а відтак на підставі ст. 311 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції із стаді відкриття провадження.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.4 ч.2 ст.307, 311, 313, п.2 ч.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 22 квітня 2015 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції із стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: М.Я. Богонюк

ОСОБА_6