Провадження № 2/643/3833/15
09.11.2015 р. м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Харченко А.М.
при секретарі - Горборуковій М.О.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,
17.06.2015 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 200000 грн., з ОСОБА_3 - 100000 грн. за спричинену моральну шкоду, душевні, фізичні страждання та фізіологічні зміни його здоровя у гірший бік, що спричинило значні фінансові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на ті обставини, що 29 серпня 2013 року у Київському районному суді м. Харкова розглядалася справа за його позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. У своїх запереченнях на позов відповідач обмовив його та оголосив відомості, які паплюжать його честь, гідність та ділову репутацію. Зокрема, відповідач стверджував, що в період його зачаття позивач зловживав спиртними напоями, що призвело до різних захворювань, він хворів різними захворюваннями, непрацездатен, позивач є хронічним алкоголіком, ухилився від батьківських обовязків, жадібна людина, турбувався лише про себе, виховання та розвиток дітей був покладений на матір. Ніяких доказів на підтвердження зазначених звинувачень відповідач не надав, про що зазначено у рішенні Київського районного суду м. Харкова від 29.08.2013, яке набрало законної сили. 16.07.2013 у Київському районному суді м. Харкова розглядалася справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. У своїх запереченнях відповідач зазначив, що позивач зловживав спиртними напоями, є запойним пяницею, виживав рідних з квартири, належної його матері, вивіз все майно з квартири, яке належить його матері, приховав факт смерті його бабусі, відповідачі підтримували бабусю, турбувалися про неї, надавали матеріальну допомогу, заволодівши спадковою власністю позивач пропє її, не захотів з ними спілкуватися, знаходився на утриманні матері відповідачів, брав у відповідача гроші, доходи від двох підприємств приховував від сімї, свої доходи пропивав, постійно ухилявся від виконання батьківських обовязків, є конфліктною людиною, жадібна людина, боязлива людина, турбувався лише про себе, виховання та розвиток дітей було покладено на матір відповідачів. Ні одного доказу відповідач не надав, про що зазначено у рішенні Київського районного суду м. Харкова від 29.08.2013, яке набрало законної сили. Позивач працював на чотирьох роботах до 1990 року, щоб забезпечити сімю. Вдень працював у 55 школі м. Харкова керівником дитячого вокально-інструментального ансамблю. Заслужив звання «Лауреат всесоюзного конкурсу» та державну нагороду від Міністра освіти СРСР. Також зранку працював в смт. Васищеве Харківського району та у смт. Нова Покровка Чугуївського району, де навчав дітей по класу класичної гітари, фортепіано, вокалу, естрадного мистецтва. Ввечері працював на клавішних інструментах та вокалістом в ресторанах м. Харкова, ночами працював у видавництві «Соціалістична Харківщина» - друкував газети. У 1990 році він покинув займатися мистецтвом та заради прибутку для сімї зайнявся бізнесом. У нього було три підприємства два у м. Харкові, одне у м. Бєлгороді Росія. В 2006 році позивач переніс інфаркт, хворіє на цукровий діабет, бронхіальну астму. На цей час він не працює, є інвалідом другої групи. Відповідачі розуміють, що будь-який стрес може бути для позивача останнім. Після ознайомлення з запереченнями відповідачів, які були надані до Київського районного суду м. Харкова, позивач переніс стрес, він став гірше почуватися, переніс моральні, душевні страждання. Крім того, погіршилися медичні показники діяльності серця за останній час. Він вимушений нести більше витрат на підтримання здоровя.
27.08.2015 та 21.09.2015 позивач доповнив свої позовні вимоги та просив визнати, що відповідачі поширили стосовно нього завідомо неправдиві відомості, які не відповідають дійсності та які паплюжать його честь, гідність та ділову репутацію та оприлюдненням таких, що не відповідають дійсності, відомостей про нього, які паплюжать честь, гідність та ділову репутацію, відповідачі нанесли крім моральної шкоди, також фізичну шкоду його здоровю (а.с. 53-54, 55).
В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на вищенаведене, та просив позов задовольнити. Також зазначив, що інвалідність він отримав у 2007 році за загальним захворюванням після перенесеного інфаркту. Щодо неправдивої інформації стосовно нього відповідачами, то вона була поширена під час розгляду справ у Київському районному суді м. Харкова. Про поширення цієї інформації у інших джерелах йому невідомо.
Відповідачі в судові засідання на неодноразові виклики не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутністю до суду не надходило.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звертався до Київського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Відповідачем ОСОБА_3 надані суду заперечення на позовну заяву (а.с. 8-9).
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2013 року по зазначеній справі № 640/3284/13-ц н/п 2/640/1501/13 в задоволенні позову відмовлено. Рішення набрало законної сили. Заперечення ОСОБА_3 на позовну заяву ОСОБА_1 були досліджені під час розгляду судом зазначеної справи (а.с. 10).

Крім того, ОСОБА_1 05.03.2013 звертався до Київського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання непрацездатних батьків. Відповідачем ОСОБА_2 надані суду заперечення на позовну заяву (а.с. 13-14).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 липня 2013 року по зазначеній справі № 640/3780/13-ц н/п 2/640/1593/13 позов задоволено частково. Рішення набрало законної сили. Заперечення ОСОБА_2 на позовну заяву ОСОБА_1 були досліджені під час розгляду судом зазначеної справи (а.с. 15).

Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», у порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження. У такому ж порядку не можуть розглядатися наукові спори, тобто вимоги про спростування інформації наукового характеру.

Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі суд відносить за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. 23 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Харченко А.М.