У х в а л а

"20" листопада 2015 р. м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Нікушин В.В. вирішуючи питання про відкриття провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину нерухомого майна в результаті його поліпшення, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про визнання права власності на частину нерухомого майна в результаті його поліпшення.

Вивчивши матеріали справи приходжу до висновку, що вказану позовну слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України в позовній заяві повинні міститися ціна позову щодо вимог майнового характеру.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно ст. 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору встановлюється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви позивач звертаючись до суду з позовом просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частку нерухомого майна житлового будинку № 49 по вул. Комарова, с. Мила, Києво-Святошинського району Київської області. При цьому до позовної заяви додає квитанцію про сплату судового збору № 38799 від 16.11.2015 року у розмірі 487,20 грн.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 9 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Так, при перевірці зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, у відповідності до ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про судовий збір», встановлено, що з Казначейства підтверджень щодо зарахування коштів не знайдено.

Крім того, позивачем, всупереч вимог п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, ціну позову в позовній заяві не вказано.

Разом з тим, до позовної заяви в якості додатків долучено копію звіту з незалежної оцінки майна, відповідно до якого ринкова вартість домоволодіння, що за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Мила, вул. Комаров, 49, складає 1 378 600 грн.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Згідно підпункту а пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Таким чином, оскільки ціна позову повинна визначатись відповідно до дійсної вартості майна, вартість якої підтверджується належними та допустимими доказами, приходжу до висновку, що позивачем не в повному обсязі сплачена сума судового збору, що є порушенням вимог Закону України «Про судовий збір», а тому дану позовну заяву слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

Виходячи з положень ст. 121 ЦПК України, якщо позовна заява не відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 119, 120 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надає строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину нерухомого майна в результаті його поліпшення - залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків тривалістю 5 днів з дня отримання даної ухвали.

Повідомити ОСОБА_1 про необхідність усунення недоліків шляхом направлення йому копії даної ухвали та розяснити, що у разі не виправлення недоліків до вказаного терміну позовна заява вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Нікушин В.В.