Провадження №2/592/2909/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми в складі:

головуючого судді: Корольовій Г.Ю.

за участю секретаря: Коваленко А.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_2 до Сумської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування-

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування та обгрунтовує його тим, що 24.12.2012 року померла її мати - ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли квартира за адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 частини земельної ділянки площею 0,10 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: м.Суми провулок Кленовий, 36.

Спадкоємцем цієї спадщини за законом є позивачка, дочка померлої ОСОБА_2 Дану спадщину позивачка в установлений законом строк прийняла та частково оформила, а саме отримала Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, виданий 10.07.2013 року. Пізніше позивачка звернулася до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за оформленням свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,10 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: м.Суми провулок Кленовий, 36, яка належала померлій ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2006 року. Позивачці нотаріусом ОСОБА_3 було відомовлено в звязкуз тим, що померла ОСОБА_4 за життя не отримала державний акт на право власності на земельну ділянку на своє ім'я, в звязку з чим позивачка позбавлена можливості успадкувати майно і просить суд задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 просив визнати право власності в порядку спадкування за законом за ОСОБА_2 на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,10 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: м.Суми провулок Кленовий, 36.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду.

Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_3 надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила його задовільнити.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову зі слідуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 24.12.2012 року померла мати позивачки - ОСОБА_4.(а.с. 8), прізвище якої в свідоцтві про народження позивачки значиться як "Васильєва" (а.с. 50), а у свідоцтві про одруження позивачки "Калініна"(а.с. 51), що свідчить про те, що померла ОСОБА_4 є матір'ю позивачки.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли квартира за адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 частини земельної ділянки площею 0,10 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: м.Суми провулок Кленовий, 36, яку вона отримала в спадок від померлого чоловіка ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщіну за законом від 12.12.2006 року. (а.с.10).

10.07.2013 року позивачка отримала Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 9).

12.10.2015 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за оформленням свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,10 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: м.Суми провулок Кленовий, 36, яка належала померлій ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2006 року, але отримала відмову. (а.с. 13).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Поняття майнового права визначено ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Відповідно до нього майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності, а також інші специфічні права та права вимоги.

Стаття 190 ЦК України встановлює, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є не споживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Частина 5 статті 1268 ЦК України встановлює порядок прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив його державної реєстрації (ст.ст.1268, 1269, 1299 ЦК).

Відсутність державної реєстрації права власності не позбавляє спадкоємця права, отримати право на її проведення.

Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Частиною 1 ст.182 ЦК встановлено, що " право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають обов'язковій державній реєстрації ". Державна реєстрація прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухомість, обтяження таких прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 3. ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Крім того, відповідно до п.6 ст.3 вищевказаного закону - будь-які правочини щодо нерухомості укладаються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього закону.

Таким чином, на даний час державна реєстрація права власності на нерухомість є обов'язковою умовою оборотоздатності такого майна, то є можливості особи, який вважає себе його власником, здійснювати будь-які угоди щодо майна, включаючи можливість зацікавлених осіб оформити спадщину. Якщо спадкодавець за життя не оформив право власності та/або не забезпечив його державну реєстрацію, це стає перешкодою для оформлення права на спадщину в загальному порядку.

В силу статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

01 березня 2013 року на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було обговорено та взято до відома інформацію про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування. У зв'язку із цим було зроблено витяг із зазначеного узагальнення.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, ВССУ вказав: При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Статтею 1299 ЦК встановлено, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Зволікання з виконанням зобов'язань, передбачених частиною 1 статті 1297, частиною 1 статті 1299 ЦК України, по оформленню права на спадщину, у складі якого є нерухоме майно, або їх невиконання не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України в пункті 27 постанов від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування".

Рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є право встановлювальними документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна (ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності на встановлена судом.

Позивач відповідно до ст. 1261 ЦК України в (ред. 2004 р.) відноситься до першої черги спадкоємців, інших спадкоємців на майно померлої ОСОБА_4 не має, що є доведеним та встановлено в судовому засіданні.

Про прийняття позивачкою ОСОБА_2 спадщини - спадкової квартири та 1/2 земельної ділянки після смерті ОСОБА_4, свідчить та обставина, що вона прийняла та частково оформила спадщину, звернулась до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном..

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявив про відмову від неї.

За таких обставин суд вважає, що позов слід задовольнити.

На основі викладеного та керуючись ст. ст. 80, 215, 213 ЦПК України, ст. ст. 376 ч.3, 1233-1235, 1261, 1268 ч.3 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Сумської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право приватної власності на 1/2 частини земельної ділянки, загальною площею 0,10 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться за адресою: м.Суми, провулок Кленовий, 36 в порядку спадкування після смерті матері - ОСОБА_4, яка померла 24.12.2012 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.Ю. Корольова