Справа № 591/5268/15-ц
Провадження № 2/591/1941/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Грищенко О.В., секретаря Ханюкової-Липової І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, тертя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, стягнення витрат, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 25.09.2013 року на трасі Суми-Лебедин з вини відповідача, який є власником та керував автомобілем Богдан 21140, д.н. НОМЕР_1, сталося зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, власником якого є позивач, та якому внаслідок зіткнення було завдано матеріальну та моральну шкоду. Після ДТП між власниками автомобілів була досягнута домовленість про те. що до моменту відшкодування збитків відповідач в якості завдатку передає належний йому автомобіль Богдан, з наданням довіреності з правом його обміну та продажу. Оскільки відповідальність відповідача була застрахована, позивач отримала від ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» страхове відшкодування в сумі 17 073,55 грн. Однак, вказана сума не покрила всіх збитків, оскільки ремонт автомобіля Honda Accord коштував позивачеві 30 100 грн., тобто різниця із сумою страхового відшкодування склала 13 027 грн. Після цього позивач за власні кошти відремонтувала автомобіль Богдан, взявши для цього в борг 3000 доларів США, та витративши на ремонт 24 390 грн., та залишила його в своєму користуванні. На прохання відповідача позивач придбала йому за власні кошти взамін автомобіля Богдан автомобіль ВАЗ 21051 за 11 000 грн. 12.03.2015 року ОСОБА_2 скасував довіреність, що надавала позивачу право користування та розпорядження автомобілем Богдан, та звернувся із заявою до правоохоронного органу про вчинення позивачем відносно нього злочину, передбаченого ст. 356 КК України. Ухвалою слідчого судді від 19.03.2015 року слідчому надано тимчасовий доступ до автомобіля Богдан, і автомобіль був вилучений у позивача та перебуває у власності і користуванні ОСОБА_2 Таким чином, позивач просила стягнути з відповідача 13 026, 45 грн. збитків за пошкодження автомобіля Honda Accord, 25 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, судові витрати та 500 грн. витрат на правову допомогу; витрати на ремонт автомобіля Богдан в сумі 24 390 грн.; витрати на придбання автомобіля ВАЗ в сумі 11 000 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, пояснили, що вина відповідача у вчиненні ДТП підтверджується постановою суду про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Розмір понесених позивачем у звязку з цим витрат на ремонт власного автомобіля та на ремонт автомобіля Богдан, підтверджується актами здачі-прийняття робіт. Пояснили, що позивач не має документального підтвердження суми витрат на придбання автомобіля ВАЗ, оскільки договір купівлі-продажу не укладався, а цей автомобіль був переданий за генеральною довіреністю в користування та розпорядження позивачу та відповідачу.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, оскільки вважав, що жодна позовна вимога не підтверджена належними доказами.

Представник третьої особи, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 25.09.2013 року на трасі Суми-Лебедин з вини ОСОБА_2, який є власником та керував автомобілем Богдан 21140, д.н. НОМЕР_1, сталося зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, власником якого є позивач. Автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Ці обставини не заперечуються сторонами у справі та підтверджуються постановою суду від 20.02.2014 року (а.с.70), довідкою про ДТП (а.с.10).

Транспортний засіб Богдан 21140, р.н. НОМЕР_1 станом на 25.09.2013 року був застрахований в «Страхова компанія «ВУСО», яка виплатила позивачу страхове відшкодування в сумі 17 073,55 грн., що підтверджується заявою та листом. (а.с.15, 20).

Згідно з довіреністю від 26.09.2013 року ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 від його імені та в його інтересах продати або обміняти (на умовах, обговорених ними попередньо до видачі цієї довіреності), належний йому на праві власності автомобіль Богдан 21140, д.н. НОМЕР_1 (а.с.12).

Вказана довіреність була відкликана власником автомобіля Богдан 21140 12.03.2015 року, і ці обставини були встановлені ухвалою слідчого судді від 19.03.2015 року, та не заперечуються сторонами (а.с.23).

Згідно з довіреністю від 21.11.2013 року ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 представляти його інтереси при експлуатації та розпорядженні транспортним засобом ВАЗ 21051, р.н. НОМЕР_4 (а.с.11).

Як вбачається з протоколу та додаткового протоколу огляду транспортного засобу від 26.09.2013 р., та від 21.02.2013 року, складеного спеціалістом ПРАТ «СК ВУСО», автомобіль НОМЕР_2, власником якого є позивач, має ряд механічних пошкоджень, у тому числі, не повязаних з ДТП (а.с.13, 14).

Як стверджувала позивач в судовому засіданні, на ремонт автомобіля Honda Accord вона витратила 31100 грн., надавши на підтвердження акт здачі-прийняття робіт від 20.03.2014 року, в якому зазначено, що загальна вартість робіт (послуг) складає 26 100 грн. (а.с.17). Як вбачається з даного акту, ремонтні роботи проведені СТО «ПП ОСОБА_4Г.»

Згідно з актом здачі-прийняття робіт від 29.04.2014 року, вартість ремонтних робіт автомобіля Богдан 21140, д.н. НОМЕР_1, проведені СТО «ПП ОСОБА_4Г.», склала 24 390 грн. (а.с.18-19).

З наданих позивачем розписок від 21.11.2013 р. вбачається, що ОСОБА_1 взяла в борг у ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 3 000 дол. США строком на три роки, які необхідні їй, з її слів, на ремонт автомобіля Богдан, д.н. НОМЕР_1 (а.с.21-22).

Згідно з ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.03.2015 року надано слідчому Чалому Г.В. тимчасовий доступ до автомобіля Богдан 21140, д.н. НОМЕР_1, який знаходиться у користуванні ОСОБА_1, в межах досудового розслідування кримінального провадження за ст. 356 КК України (а.с.23).

Як вбачається з копії витягу із ЄРДР, за заявою ОСОБА_1 внесені відомості до ЄРДР про вчинення ОСОБА_2 відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України (а.с.35).

Вказане кримінальне провадження закрите на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України постановою від 18.04.2015 року (а.с.34).

Правовідносини, що склалися між сторонами, врегульовані нормами ЦК України.

Порядок та умови відшкодування шкоди встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного звязку між ними.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного пава, має право на їх відшкодування. До збитків, зокрема, відносяться витрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі.

Згідно з ст. 1187 ч. 2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик або МТСБУ відповідає в межах обовязкового ліміту відповідальності, який становить 25 500 грн. на одного потерпілого за шкоду, завдану майну потерпілих. Страхова сума при відшкодуванні шкоди, завданої майну потерпілих, завжди зменшується на суму франшизи, яка не може перевищувати 2 % від ліміту відповідальності страховика.

Як зазначено в узагальненні судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу і втрату товарної вартості автомобіля у разі її наявності.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується винною особою.

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно з ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини, що визнаються сторонами. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії, чи вчинені вони цією особою.

Розглядаючи вимогу про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, судом встановлено, що вказана вище ДТП за наведених обставин, мала місце, і автомобілі, що належні сторонам, зазнали внаслідок цього механічних ушкоджень. Зіткнення відбулося внаслідок винних дій водія ОСОБА_2, який порушив Правила дорожнього руху. Які саме пошкодження зазнав автомобіль позивача, вказано в протоколі та додатковому протоколі огляду транспортного засобу, складеному спеціалістом страхової компанії. На підставі даного огляду, як вбачається з листа ПРАТ «СК ВУСО», страховиком був складений звіт про оцінку від 24.12.2013 року, підготовлений ФОП ОСОБА_6, і розмір матеріальної шкоди склав 26 285,99 грн. Із суми збитків виключені вартість робіт та матеріалів з фарбування переднього бамперу, заміні підсилювача гальма, кріплення двигуна, важеля підвіски на загальну суму 4 597,73 грн. Як вбачається з протоколу огляду ТЗ, зазначені пошкодження віднесені до таких, що не повязані з ДТП (а.с.13 зворотній бік). Жодного доказу про наявність завданої позивачу відповідачем матеріальної шкоди на суму 13 026,45 грн. ( 30 100 грн. - вартість ремонту Honda Accord за мінусом отриманого страхового відшкодування 17 073,55 грн.) суду не надано. Суд не може взяти до уваги в якості доказу на підтвердження зазначених обставин акт здачі-прийняття робіт від 20.03.2014 року, в якому зазначено, що загальна вартість робіт (послуг) складає 26 100 грн., оскільки даний акт лише засвідчує, які саме ремонтні роботи проводилися за рахунок позивача, але не підтверджує, що саме така сума збитків внаслідок пошкодження автомобіля була завдана саме відповідачем. Будь-який висновок субєкта оціночної діяльності суду не надавався. Не надано суду також будь-яких платіжних документів на підтвердження понесення позивачем витрат на ремонт належного їй автомобіля у вказаному розмірі, не надано також належних доказів про на підтвердження всіх витрат, та у звязку з чим вони здійснені. Натомість, з листа ПРАТ «СК ВУСО» вбачається, що страховиком був складений звіт про оцінку від 24.12.2013 року, підготовлений ФОП ОСОБА_6, і розмір страхового відшкодування складає 17 073,55 грн. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні першої позовної вимоги.

Правовідносини, що склалися між сторонами, які витікають з вимог про відшкодування витрат на ремонт автомобіля Богдан та на придбання автомобіля ВАЗ, є договірними та врегульовані нормами ЦК України.

Як встановлено в судовому засіданні, автомобіль Богдан згідно з довіреністю від 26.09.2013 року до відкликання цієї довіреності власником 12.03.2015 року перебував у користуванні та розпорядженні ОСОБА_7, що не заперечується сторонами. Цією довіреністю позивачу надано право на свій розсуд вирішувати всі питання, повязані з експлуатацією автомобіля, у тому числі, з його ремонтом. Позивач в судове засідання надала акт здачі-прийняття робіт від 29.04.2014 року, згідно з яким вартість ремонтних робіт автомобіля Богдан 21140, д.н. НОМЕР_1, проведені СТО «ПП ОСОБА_4Г.», склала 24 390 грн. В той же час не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що ремонт цього автомобіля проводився нею не за власним розсудом, у звязку з його експлуатацією та з на використання права розпорядження ним, а за взаємною домовленістю з відповідачем на проведення поліпшень вказаного майна, як це передбачено ст. 778 ЦК України. Таким чином, друга позовна вимога також, на думку суду, не підтверджена належними доказами та не ґрунтується на вимогах закону, тому суд відмовляє у задоволенні вимог про стягнення витрат на ремонт автомобіля Богдан 21140, у звязку з їх необґрунтованістю.

Вимоги щодо стягнення витрат на придбання автомобіля ВАЗ 21051 суд також вважає необґрунтованими, оскільки на підтвердження цих витрат суду не надано жодного доказу. Натомість, із довіреності від 21.11.2013 року вбачається, що ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 представляти його інтереси при експлуатації та розпорядженні транспортним засобом ВАЗ 21051, р.н. НОМЕР_4, тобто власником цього автомобіля є ОСОБА_3, а сторони у справі мають права користування та розпорядження ним, згідно з довіреністю. Дані про відчуження даного майна його власником у справі відсутні.

На думку суду, позивачем не доведено також факту заподіяння їй моральної шкоди внаслідок неправомірних дій чи бездіяльності відповідача, а також наявність причинного звязку між цими діями та наслідками, що настали у виді заподіяння моральної шкоди. Як на підставу наявності вини відповідача в завданні моральної шкоди позивач посилається на постанову суду у справі про адміністративне правопорушення. Як вбачається з аналізу даної постанови в судовому засіданні, нею встановлено лише вину відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме6 порушенні правил дорожнього руху, що призвело до ДТП, внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження. Провадження у справі відносно ОСОБА_2 було закрито у звязку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, а тому питання про обставини зіткнення двох джерел підвищеної небезпеки та наявність або відсутність вини водія (власника) іншого транспортного засобу - учасника ДТП ОСОБА_1 в межах даної справи судом не досліджувалися та не встановлені. В той же час, з огляду на приписи ст. 1188 ЦК України, необхідно встановлювати відсутність вини або наявність вини всіх учасників ДТП. Доказів про завдання моральної шкоди позивачеві саме винними діями відповідача, суду не надано.

Таким чином, враховуючи положення наведених нормативних актів, та на підставі аналізу зібраних у справі доказів, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі у звязку з їх необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст..22, 23, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 130, 174, 197, 209, 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана особою яка була присутня при оголошенні рішення суду протягом 10 днів з дня його оголошення а особою яка не брала участі в розгляді справи протягом 10 днів з дня отримання копії рішення до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо скаргу не було подано.

Суддя О.В.Грищенко