АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український дім «Рута» про зобов'язання внести зміни до наказу про звільнення, зміну підстави звільнення, стягнення вихідної допомоги та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ "Український дім "РУТА" про внесення змін до наказу про звільнення, внесення змін до трудової книжки, стягнення моральної шкоди та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що він з 01.09.2013 року працював у відповідача, але без видачі відповідного наказу, а з 01.08.2014 року вже був оформлений офіційно. Починаючи з березня 2014 року позивачу недоплачували у повному обсязі заробітну плату. Зважаючи на відсутність заробітку, 31.10.2014 року він особисто директору ОСОБА_3 подав заяву про звільнення з займаної посади за згодою сторін, але підписувати вказану заяву директор відмовилася. У зв'язку з цим 31.10.2014 року він направив поштою заяву про звільнення за ст.38 КЗпП України у зв'язку з постійним порушенням роботодавцем законодавства про працю. 24.11.2014 року позивач отримав лист повідомлення Товариства з пропозицією забрати трудову книжку та отримати розрахунок. 26.11.2014 року з каси підприємства позивач отримав 3466, 84 грн., як невиплачену заробітну плату, та компенсацію за затримку розрахунку. Також позивачу був наданий для ознайомлення наказ від 03.11.2014 року № 14 про звільнення його з посади керівника відділу за ст.41 ч.2 КЗпП України у зв'язку з утратою довіри. Підставою для видачі наказу став Акт про привласнення коштів позивачем від 31.10.2014 року. Але позивач вважає даний наказ незаконним, так як він подав 31.10.2014 року заяву про звільнення, яку відповідач проігнорував. З актом про привласнення грошей позивача ніхто не знайомив, а сам акт не може бути підставою для звільнення. Також позивач вважає, що діями відповідача йому завдана моральна шкода, що виражається у тому, що після 13 місяців роботи його звільнити по п.2 ст.41 КЗпП України, виплатили незначну компенсацію із затримкою, не видали своєчасно трудову книжку, що призвело до моральних страждань, позивач втратив душевний спокій, постійно перебуває у роздратованому стані, погіршились його взаємовідносини з друзями та знайомими. На підставі викладеного позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд:

- зобов'язати ТОВ "Український дім "РУТА" внести зміни до наказу від 03.11.2014 року щодо підстав звільнення та дати його видачі, а саме: змінити дату видачі на 31.10.2014 року, а підставу звільнення на "за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку";

- зобов'язати ТОВ "Український дім "РУТА" внести зміни до трудової книжки, змінивши дату звільнення з 03.11.2014 року на 31.10.2014 року, а підставу звільнення на "за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП";

- стягнути з ТОВ "Український дім "РУТА" на користь позивача 15000 грн. моральної шкоди;

- стягнути з ТОВ "Український дім "РУТА" на користь позивача 2000 грн. правової допомоги.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що суд неповно з'ясував обставини справи, зібраним доказам не дав належної оцінки та допустив порушення норм матеріального і процесуального закону .

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу , просив рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача просила відхилити апеляційну скаргу , а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 01.08.2014 року працював на посаді начальника відділу збуту ТОВ "Український дім "РУТА", що підтверджується відповідним наказом (а.с.124-125 т.1).

При прийнятті на роботу ОСОБА_2 підписав Посадову інструкцію начальника відділу збуту, Правила внутрішнього трудового розпорядку працівників та Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.25-27, 126-129 т.1).

31.10.2014 року позивачем ОСОБА_2 були подані директору ОСОБА_3 декілька заяв, а саме: заява про надання відпустки у період з 03.11.2014 року по 09.11.2014 року включно, а також заяви про звільнення за згодою сторін та за власним бажанням у зв'язку з прийняттям на роботу в іншу установу на конкурсній основі (а.с.130-133 т.1).

У подальшому 31.10.2014 року поштою позивач направив на адресу директора Товариства заяву про звільнення у зв'язку із тривалою невиплатою заробітної плати, яку було отримано директором 03.11.2014 року.

В той же день було встановлено, що ОСОБА_2 близько 10 години 30 хвилин з'явився до офісного приміщення Товариства, що розташовано по вул. Половецькій, 11/42 у м. Києві, де дістав з сейфу гроші, що належали до передачі Товариству, відповідно до Угоди про співробітництво і спільну діяльність, що була укладена між ТОВ "Український дім "РУТА" та ФОП ОСОБА_4

Приблизно о 13 годині позивач з'явився до офісного приміщення Товариства, де знаходиться робоче місце директора, подав вищевказані заяви про відпустку та про звільнення. При цьому директор ОСОБА_3 вимагав у позивача повернути кошти, що були ним отримані, але останній відмовився це роботи.

У той же день директором Товариство ОСОБА_3 було здійснено виїзд до офісу по вул. Половецькій, 11/42 у м. Києві, опитано працівників, проведено ревізію сейфа, за результатами чого складено Акт, проведено службове розслідування, після чого складено Акт № 1 про привласнення виручки ОСОБА_2, а також Акт службового розслідування (а.с.162-166 т.1).

На підставі вказаних документів 03.11.2014 року директором Товариства ОСОБА_3 був виданий Наказ № 14 про звільнення ОСОБА_2 з посади за ч.2 ст.41 КЗпП України у зв'язку з утратою довіри (а.с.142 т.1).

У період з 03.11.2014 року по 26.11.2014 року позивач на робочому місці не з'являвся, що підтверджується відповідними актами (а.с.176-193 т.1), у зв'язку з чим 14.11.2014 року на адресу позивача було направлено повідомлення про необхідність з'явитися до офісу для отримання трудової книжки і розрахунку (а.с.174 т.1).

26.11.2014 року позивач ОСОБА_2 з'явився до офісу Товариства, отримав нараховані кошти, трудову книжку та наказ про звільнення, при цьому був повідомлений про проведене службове розслідування, складені Акти та подані заяви до міліції, але отримувати відповідні документи відмовився.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, у зв'язку із повідомленням про те, що позивач вилучив з сейфу грошові кошти, 31.10.2014 року директором ТОВ "Український дім "РУТА" та головним бухгалтером Товариства був складений Акт № 1 про привласнення виручки ОСОБА_2 (а.с.163 т.1), відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_2 в їх присутності повідомив їм про факт привласнення ним коштів у сумі 32 796,78 грн., а саме торгової виручки, пояснивши свої дії тим, що вважає ці кошти компенсацією за його роботу.

31.10.2014 року директором Товариства був виданий Наказ № 13/14 про проведення службового розслідування з метою перевірки даних щодо привласнення виручки позивачем 31.10.2014 року (а.с.164 т.1).

03.11.2014 року був складений Акт проведення ревізії сейфа, що належить ФОП ОСОБА_4 (а.с.162 т.1). В результаті перевірки сейфу було виявлено нестачу грошових коштів у сумі 32796,78 грн.

В той же день директором Товариства були відібрані письмові пояснення працівників, зокрема, головного бухгалтера ОСОБА_5 (а.с.168 т.1), представника ФОП ОСОБА_4 - ОСОБА_6 (а.с.169 т.1), працівника ОСОБА_7 (а.с.170 т.1), працівника ОСОБА_8 (а.с.171 т.1).

03.11.2014 року комісією у складі голови ОСОБА_3 (директор), членів комісії ОСОБА_5 (головний бухгалтер), ОСОБА_6 (представник ФОП ОСОБА_4.), ОСОБА_7 (торговий представник), ОСОБА_8 (водій-експедитор) був складений Акт службового розслідування (а.с.165-166 т.1).

При проведенні службового розслідування комісією було встановлено, що 31.10.2014 року ОСОБА_2 приїхав до магазину за адресою: м. Київ, вул. Половецька, 12/42, близько 10 години ранку, відкрив сейф, взяв всі кошти, що знаходилися у сейфі, у присутності працівників, та повідомив, що сам має намір відвезти кошти для прийому-передачі у бухгалтерію. Близько 13 години ОСОБА_2 приїхав в офіс за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 82-а, та у присутності директора ОСОБА_3, та головного бухгалтера ОСОБА_5 повідомив, що кошти залишає собі та здавати наміру не має.

06.11.2014 року директором та головним бухгалтером ТОВ "Український дім "РУТА" до Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві були подані заяви про кримінальне правопорушення, а саме заволодіння 31.10.2014 року керівником відділу збуту Товариства ОСОБА_2 грошовими коштами в сумі 33000 грн. Дані заяви були прийняті та зареєстровані в ЄРДР 06.11.2014 року, що підтверджується відповідною довідкою від 13.01.2015 року (а.с.173 т.1).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо внесення змін до наказу про звільнення , а саме зміни підстав звільнення та дати звільнення, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що роботодавець мав підстави для втрати довіри до позивача, оскільки той був особою відповідальною за збереження матеріальних цінностей і з ним було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, тобто позивач був суб'єктом ст.. 41 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції із наступних підстав.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності , якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Працівниками відповідача складено акт про те, що позивачем вилучені кошти із сейфу та привласнені.

Позивачем зазначені обставини не спростовані.

Більш того, позивач визнавав в суді першої інстанції той факт, що він забрав кошти із сейфу, а доказів того, що кошти були ним передані керівництву Товариства, позивач не надав.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в тій частині, що позивачем були подані заяви про звільнення за згодою сторін та у зв'язку із порушенням роботодавцем трудового законодавства, а тому він повинен був бути звільнений саме із цих підстав, оскільки за згодою сторін позивач не міг бути звільнений, так як згоди другої сторони, а саме роботодавця, на звільнення ОСОБА_2 не було, роботодавцем також не визнавався факт порушення ним трудового законодавства щодо позивача.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 16 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :