Справа № 361/3436/15-ц Головуючий у І інстанції Сердинський В. С.
Провадження № 22-ц/780/5638/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 52 09.12.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

09 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Березовенко Р.В.,Приходька К.П.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Княжицьке про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати , -

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_2 пред»явив в суді названий позов посилаючись на те, що з 25 лютого 2003 року по 14 грудня 2013 року перебував з відповідачем у трудових відносинах.

Відповідач з 01 січня 2008 р. не виплачував позивачу заробітну плату.

Відповідно до довідки СТОВ «Княжицьке» №42 від 01 квітня 2014 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 40 823 грн..

27 листопада 2014 року відповідач оплатив позивачу 4 942грн., залишилася заборгованість у розмірі 35 881, 00 грн..

З індивідуальних відомостей про застраховану особу, форма ОК-5 від 09 грудня 2013 року, позивач, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (з наступними змінами і доповненнями), встановив, що його середня заробітна плата за один день становить 106, 59 грн.

Прострочення повного розрахунку відповідача з ним триває з 16 грудня 2013 року по день подання заяви про збільшення позовних вимог 19 серпня 2015 року, тобто 611 днів.

Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку з 16 грудня 2013 року по 19 серпня 2015 року становить: 611 (днів затримки) х 106, 59 грн. = 65 126,49 грн..

За порушення термінів виплати заробітної плати позивач, згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», також має право на компенсацію втрати частини заробітної плати:

- за період з 16 грудня 2013 року по 27 листопада 2014 року 8736,12 грн. ;

- за період з листопада 2014 року по липень 2015 року 15 608,24 грн.

Загальна сума компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати відповідно до вказаного Закону у період з грудня 2013 року по липень 2015 року становить: 24 344,36 грн. (8736,12 грн. + 15 608,24 грн.).

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Княжицьке» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 65 126,49 грн. та компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 24 344,36 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд незаконно відмовив йому у задоволенні позову виходячи з того, що наказом суду від 23 січня 2015 року з відповідача на користь позивача була стягнута заборгована заробітна плата у розмірі 35 881 грн. Апелянт наголошує на тому, що стягнення судом заборгованої заробітної плати не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення з відповідача на підставі ст. 117 КЗпП України середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Крім того, ця обставина також не може бути підставою для відмови у стягненні з відповідача на користь позивача компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням виплати заробітної плати.

Також не погоджується із такою підставою для відмови у задоволенні позову як неплатоспроможність відповідача. Наголошує на тому, що відповідач не визнавався банкрутом у встановленому законом порядку.

На думку апелянта, також не ґрунтується на вимогах закону висновок суду про те, що відмова позивача від отримання в рахунок заробітної плати сільськогосподарської техніки є підставою для відмови у задоволенні позову.

Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що судовим наказом Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2015 року задоволені вимоги Зінченка О.В. про стягнення заборгованої заробітної плати. З врахуванням цієї обставини суд вважав безпідставними вимоги позивача щодо обчислення строку прострочення повного розрахунку по заробітній платі з 16 грудня 2013 року по день подання заяви про збільшення позовних вимог 19 серпня 2015 року.

СТОВ «Княжицьке» з 08 листопада 2013 року припинило свою діяльність та знаходиться на стадії ліквідації.

СТОВ «Княжицьке» є неплатоспроможним та не може задовольнити вимоги своїх кредиторів, що підтверджується довідкою АТ «Банк «Фінанси та Кредит» №81 від 19 червня 2015 року про відсутність руху коштів на його рахунку.

Відповідач мав намір погасити заборгованість по заробітній платі перед позивачем ОСОБА_2, запропонувавши шляхом відпуску техніки на вибір позивача: екскаватор ЮМЗ-36 №19 за ціною 150 000,00 грн., автомобіль ЗІЛ 130 №79-15 КХР 40 000, 00 грн., молоковоз АУПТ 02-77 КХ (інвентаризаційний №327) 18 000, 00 грн., проте, в судовому засіданні позивач ОСОБА_2 пояснив, що не згоден на запропоновані йому умови, оскільки техніка вже застаріла і на погашення заборгованості не підходить.

З огляду на вищевказане, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати є необґрунтованими.

Проте із такими висновками суду судова колегія не може погодитись виходячи з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Суд першої інстанції правильно встановивши обставини справи щодо невиконання відповідачем вимог закону щодо повного розрахунку працівника в день звільнення і встановивши, що на день ухвалення рішення відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 35 881 грн. безпідставно не застосував вимоги ст. 117 КЗпП України.

Та обставина, що існує судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованої заробітної плати, який не виконаний, не звільняє відповідача від обовязку сплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України N 100 від 08.02.1995 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Як вбачається із довідки СТОВ «Княжицьке» від 02.12.2015 р. заробітна плата позивача за 24 дні у жовтні складала 2300 грн., за 26 днів в листопаді 2 390 грн.

Відповідно до п. 7,8 Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 р. нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Розрахунок середньоденної заробітної плати позивача за останні два місяці роботи: (2300+2390) : 50 = 93,8 грн.

Розрахунок позивача мав бути проведений при звільненні 16 грудня 2013 року. Позивач уточнивши позовні вимоги просив стягнути середній заробіток за період з 16 грудня 2013 року по 19 серпня 2015 року, що становить 611 днів:

93,8 х611 =57 311,8 грн. - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Вказана сума підлягає стягненню на користь позивача з відповідача.

Відповідно до ст.ст. 1, 2, 3, 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Виходячи із встановлених обставин справи, а також керуючись наведеними нормами права щодо нарахування та виплати компенсації, судова колегія вважає, що позов в цій частині також підлягає до задоволення.

За період з 16.12.2013 р. по 27.11.14 року сума боргу по заробітній платі становила 40 823 грн. , інфляційне збільшення боргу 8 915, 24 грн.

За період з 27.11.2014 року по 19.08.2015 року сума боргу по заробітній платі зменшилась у звязку із її частковою виплатою відповідачем позивачу і становила 35 881 грн., інфляційне збільшення боргу 16 578,89 грн. Загальна сума інфляційного збільшення боргу становить 8 915,24 + 16578,89 = 25 494,13 грн.

Враховуючи наведене, судова колегія скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України N 3674-VI, а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст.4 Закону України N 3674-VI з позовів майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1% від ціни позову, а за подачу апеляційної скарги у розмірі50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Судовий збір за подання позову становить 828,06 грн. та 414,03 грн. за подання апеляційної скарги, а всього 1242,09 грн.

На підставі ст. 116,117 КЗпП України, керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2015 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Княжицьке на користь ОСОБА_2 57 311,8 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 25 494,13 грн. компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Княжицьке на користь держави судовий збір у розмірі 1242,09 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: