Справа № 367/4896/14-ц Головуючий у І інстанції Чернов Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/6084/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 22 02.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

02 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів - Журби С.О., Суханової Є.М.

Секретар - Бобко О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання попереднього договору ренти .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона уклала з ОСОБА_3 попередній договір ренти ( без дати і без номеру) .

За умовами договору позивач передає відповідачу квартиру №39 в будинку № 6 «В» по вулиці Чєхова в місті Ірпіні, яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 14 липня 2011 року. Вартість квартири становить 400 000 грн, що є еквівалентом 50 000 доларів США за курсом НБУ на день укладення попереднього договору ренти .

За умовами договору позивач передає будинок у власність відповідача за плату в сумі 120 000 грн, що є еквівалентом 15 000 доларів США за курсом НБУ на день укладення цього договору, які відповідач їй сплатить готівкою після отримання нею права власності на квартиру, та до підписання основного договору.

Розмір ренти у грошовій формі становить 4 800 грн, що є еквівалентом 600 доларів США за курсом НБУ на день укладення договору. Виплата ренти до отримання ОСОБА_2 права власності на квартиру становить 3 000 грн на місяць. Позивач має право вимагати розірвання договору, зокрема, з підстав прострочення відповідачем виплати ренти більше як на три місяці. Зазначає, що відповідач із 01 жовтня 2011 року по 01 серпня 2013 року щомісячно сплачував ренту . Однак , 30 листопада 2013 року вона отримала від відповідача лист , в якому він зазначив , що зупиняє виплату рентних платежів.

Враховуючи , що відповідач продовжує проживати у квартирі , не сплачує рентні платежі , утворилась заборгованість за 11 місяців, тому вона просить розірвати попередній договір ренти з підстав порушення відповідачем умов договору .

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 вересня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення , посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права , та постановити нове рішення, яким позов задовольнити . Апелянт зазначала , що суд неповно з»ясував обставини ,що мають значення для справи , висновки суду не відповідають обставинам справи , суд невірно застосував норми матеріального права , не врахував її доводи , викладені в позовній заяві.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 12 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції було скасовано , ухвалено нове рішення про задоволення позову . Розірвано попередній договір ренти без номеру і дати укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 вересня 2015 року рішення апеляційного суду Київської області від

12 листопада 2014 року скасовано , справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції .

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав .

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та

обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 уклали попередній договір ренти без дати і номеру ( а.с. 5-6) .

За умовами договору ОСОБА_2 передає відповідачу квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 14 липня 2011 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Вартість квартири становить 400 000 грн., що є еквівалентом 50 000 доларів США за курсом НБУ на день укладення договору. ОСОБА_2 передає квартиру у власність відповідача за плату в сумі 120 000 грн., що є еквівалентом 15 000 доларів США за курсом НБУ на день укладення договору, які ОСОБА_3 сплатить ОСОБА_2 готівкою після отримання нею прав власності на квартиру, та до підписання основного договору. Розмір ренти у грошовій формі становить 4 800 грн., що є еквівалентом 600 доларів США за курсом НБУ на день укладення договору.

Виплата ренти до отримання ОСОБА_2 права власності на квартиру становить

3 000 грн на місяць. ОСОБА_2 має право вимагати розірвання договору, зокрема, з підстав прострочення відповідачем виплати ренти більше як на три місяці.

Судом встановлено, що 11 липня 2014 року рішенням Ірпінського міського суду Київської області по справі №367/2505/14-ц зобовязано ОСОБА_2 виконати умови договору ренти, а саме: нотаріально завірити попередній договір ренти та укласти основний договір ренти. Рішення набрало законної сили. ( а.с. , 34-39,123-126).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Солом»янського районного управління юстиції в м. Києві від 07 листопада 2014 року відкрито виконавче провадження і запропоновано ОСОБА_2 до 14 листопада 2014 року добровільно виконати рішення суду від 11 липня 2014 року ( а.с. 130) . Як пояснили сторони, рішення не виконано.

Дані обставини сторонами по справі не заперечуються.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 731 ЦК України за договором ренти одна сторона (одержувач ренти) передає другій стороні (платникові ренти) у власність майно, а платник ренти взамін цього зобов'язується періодично виплачувати одержувачеві ренту у формі певної грошової суми або в іншій формі.

Відповідно до ст. 732 ЦК України договір ренти укладається у письмовій формі. Договір ренти та договір про передачу нерухомого майна під виплату ренти підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 734 ЦК України договором ренти може бути встановлено, що одержувач ренти передає майно у власність платника ренти за плату або безоплатно .Якщо договором ренти встановлено, що одержувач ренти передає майно у власність платника ренти за плату, до відносин сторін щодо передання майна застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, а якщо майно передається безоплатно, - положення про договір дарування, якщо це не суперечить суті договору ренти.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст.ст 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання . Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права . Способом захисту права та інтересу є ,зокрема , визнання права .

Відповідно до ч.4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви ,з яких скасовані рішення є обов»язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Скасовуючи ухвалу апеляційного суду , Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив( а.с. 103-105) , що у порушення вимог ст. ст. 212 - 214 ЦПК України апеляційний суд , скасовуючи рішення суду першої інстанції , і ухвалюючи рішення про розірвання попереднього договору ренти послався на те , що 24 липня 2014 року позивач склала письмове повідомлення про розірвання попереднього договору ренти у зв»язку з порушенням відповідачем умов договору , зокрема несплати рентних платежів протягом 11 місяців .

Разом з тим , не перевірив доказів отримання відповідачем вказаного повідомлення та обставин щодо направлення цього повідомлення .

Піл час розгляду справи в апеляційному суді , відповідно до ст. 60 ЦПК України , представник позивача не надала доказів направлення письмового повідомлення від

24 липня 2014 року і доказів отримання відповідачем вказаного повідомлення . Натомість представник позивача надав вимогу про розірвання договору ренти , датовану 07 квітня 2014 року ( а.с. 134) , в якій зазначено ,що дана вимога вручена особисто ОСОБА_3 при свідках , однак підпис відповідача на даній вимозі відсутній , і будь-яких доказів що він відмовився отримати вказану вимогу , представник позивача суду не надав , а відтак даний доказ в розумінні статей 59-60 ЦПК України не є належним і допустимим .

Крім того , як зазначено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ , суд апеляційної інстанції не дав правової оцінки претензії відповідача від 30 листопада 2013 року , та рішенню Ірпінського міського суду Київської області від 11 липня 2014 року( а.с. 105) .

Як зазначено в претензії ОСОБА_3 до ОСОБА_2 від 30 листопада 2013 року ( а.с. 26) , він визнає факт несплати щомісячних платежів , разом з тим в обґрунтування претензії посилався на те, що він призупиняє виплату платежів у зв»язку із порушенням позивачем умов договору, а саме зазначив що виплата платежів буде здійснена відповідно до п. 3.1 та п 4.2 після отримання « платником ренти документів на право власності , та підписання основного договору купівлі-продажу за умовами попереднього договору» . Представник позивача не заперечувала ,що вказану претензію ОСОБА_2 отримала, що підтверджується підписом на претензії.

Відповідно до ч.3. ст.. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 липня 2014 року встановлено , що сторони домовились щодо всіх істотних умов договору , відбулося часткове виконання договору , але позивач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, а тому суд першої інстанції зобов»язав ОСОБА_2 виконати умови договору ренти , а саме нотаріально завірити попередній договір ренти та укласти основний договір ренти ,що і передбачено договором .

Крім того , як видно із тесту попереднього договору ренти ( п.1.2 а.с. 5), квартира АДРЕСА_2 «В» в м. Ірпіні, належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі- продажу від 14 липня 2011 року , укладеного між нею та ОСОБА_4, а відтак доводи представника позивача на ту обставину , що у позивача відсутні правовстановлюючи документи на квартиру, колегія апеляційної інстанції не бере до уваги.

Відмовляючи у задоволенні позову , суд першої інстанції вірно виходив із того , що позивач відповідно до ст. 60 ЦПК України не надала суду доказів , що саме відповідач порушує істотні умови попереднього договору ренти, натомість особисто порушуючи умови договору в частині надання відповідачу документів про право власності на квартиру , що встановлено рішенням Ірпінського міського суду Київської одласті від 11 липня 2014 року , яке набрало законної сили.

Посилання апелянта на те ,що суд невірно застосував норми матеріального права є безпідставними , не спростовують висновків суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України ,колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді