Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2744/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гайсюк О. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

08.12.2015 кроку колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого Гайсюка О.В.

суддів Карпенка О.Л., Голованя А.М.

при секретарі Дімановій Н.І.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2015 року і

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Світловодської обєднаної державної податкової інспекції, Державної податкової адміністрації у Кіровоградській області, Державної податкової адміністрації України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Позивач зазначив, що 12.03.2010 року працівниками Світловодської обєднаної державної податкової інспекції було проведено планову перевірку його господарської одиниці ? стоматологічного кабінету по вул. Закамінній, 3, хоча згідно з Постановою КМ України № 502 від 21.05.2009 року заборонялися такі перевірки до 31.10.2010 року.

Про планову перевірку його не було попереджено за 10 днів.

За актом перевірки йому нараховано 48715 грн. за рішенням Світловодської ОДПІ.

У листопаді 2010 року Світловодська ОДПІ звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом про стягнення з нього 48025 грн. штрафу, але постановою цього суду від 28.01.2011 р. у задоволенні цього позову відмовлено.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.11.2012 року скасовано і рішення Світловодської ОДПІ. Ця постанова була залишена без змін Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом. Постановою Вищого адміністративного суду від 04.02.2015 року було залишено без змін постанову Кіровоградського окружного суду від 28.01.2011 року.

Посилаючись на те, що він 5 років витратив, щоб довести свою правоту, у тому числі на підготовку заперечень, клопотань, інших судових документів та вважаючи дії працівників ОДПІ неправомірними, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 48000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 5000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди (витрати на поїздки, присутність на 11 судових засіданнях судів різних інстанцій)? (а.с.2-5).

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 30.07.2015 р. позовну заяву ОСОБА_2 до Державної податкової адміністрації України в Кіровоградській області та до ДПА України залишено без розгляду (а.с.36-37).

Ухвалою цього ж суду від 30.07.2015 р. у якості співвідповідача залучено Державну казначейську службу України.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 29.09.2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 5000 грн., на відшкодування матеріальної шкоди 2187,32 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги про стягнення коштів на відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Позивач посилається на те, що рішення суду є незаконним, оскільки цим рішенням неправильно встановлені та недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

На думку позивача, судом неправильно застосовані норми матеріального права.

На думку позивача, суд дійшов помилкового висновку про те, що відсутні докази про наявність у нього цукрового діабету та фізичного болю.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник Державної казначейської служби частково погодився з доводами апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі плану-графіку та направлення на проведення перевірки 12.03.2010р. Світловодською ОДПІ в присутності ОСОБА_2 (субєкта підприємницької діяльності) проведено перевірку щодо дотримання приватним підприємцем ОСОБА_2 порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій в стоматологічному кабінеті «Мастер», який належить ПП ОСОБА_2 і за результатами цієї перевірки складено акт від 12.03.2010 року.

У ході цієї перевірки виявлені порушення, у тому числі порушення оприбуткування готівки.

На підставі акта перевірки було прийняте Світловодською ОДПІ рішення від 17.03.2010 р. про застосування до субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 штрафних санкцій у розмірі 48025 грн. за порушення оприбуткування готівки.

Зазначені обставини встановлені Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.01.2011 р. (а.с.10). Цим же рішенням встановлено, що приватний підприємець ОСОБА_2 лише порушив порядок ведення книги обліку розрахункових операцій, але це не призвело до неоприбуткування ним готівки. У звязку з цим цією Постановою суду було відмовлено Світловодській ОДПІ у задоволенні позову про стягнення зазначених штрафних санкцій у сумі 48025 грн. з ОСОБА_2 (а.с.10).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.02.2015 року касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено, скасовано постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2012р. (якою позов Світловодської ОДПІ про стягнення 48025 грн. був задоволений) та залишено в силі постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.01.2011 року (а.с.17-18), що не оспорюють сторони.

До того ж ще 14.02.2012 р. постановою Кіровоградського окружного суду рішення ОДПІ про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 17.03.2010р. у сумі 48025грн. щодо ФОП ОСОБА_2 визнано протиправним та скасоване з тих самих підстав, які зазначені в постанові Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.01.2011р. (а.с.11-13; а.с.10).

Відповідно до ст.1173 ЦК, на яку послався суд, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною республікою Крим, або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Задовольняючи вимоги позивача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції послався лише на те, що рішення Світловодської ОДПІ від 17.03.2010 р. у судовому порядку було визнано протиправним та скасовано і це потягло для позивача негативні наслідки у вигляді витрачання особистого часу на відновлення порушеного права протягом 2010-2015 років, додаткової організації свого життя, обмеження у здійсненні ним медичної практики, понесення витрат для відновлення порушеного права, душевних страждань через неправомірну поведінку, стрес та приниження честі, гідності, а також ділової репутації.

Але зазначені висновки суду є абсолютно помилковими, бо не підтверджені матеріалами справи та суперечать закону.

Адже само по собі рішення ОДПІ від 17.03.2010 року про нарахування штрафних санкцій не потягло і не могло потягти для позивача будь-яких наслідків, бо цим рішенням не зупинялася і не припинялася підприємницька діяльність позивача, не списувалися кошти з рахунків позивача, не відбиралося майно в рахунок фінансових санкцій і т.п., а зазначеними судовими рішеннями не встановлено, що посадові особи ОДПІ перевищили свої повноваження.

Сам позивач не оспорює, що Світловодська ОДПІ мала законне право на звернення до суду з позовом про стягнення штрафних (фінансових) санкцій і скористалася цим правом, звернувшись до суду 18.11.2010 року з позовом про стягнення 48025 грн., але суд у задоволенні цих вимог відмовив (а.с.10).

Більш того і позивач скористався своїм правом оскаржити рішення податкової інспекції про застосування штрафних санкцій до суду і цей позов був задоволений (а.с.11-13), апеляційна скарга податкової інспекції залишена без задоволення (а.с.14-15).

Хоча постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2012 р. позов ОДПІ був задоволений, але ця постанова була скасована і позивач визнав, що реально з нього кошти не були стягнуті (а.с.17-18).

Рішення інспекції про застосування штрафних санкцій прийняте в межах повноважень інспекції та звернення інспекції до суду з позовом про стягнення цих санкцій не можна розцінювати як приниження честі та гідності ОСОБА_2 і його ділової репутації, а тому і не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди. Витрати, які поніс ОСОБА_2 для доведення своєї правоти під час розгляду судових справ не можна визнати, як завдання йому шкоди внаслідок рішення ОДПІ про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Зазначені витрати підлягають відшкодуванню в передбачену законом порядку для відшкодування судових витрат, а не шляхом предявлення позову про відшкодування шкоди.

Наведене свідчить про те, що судом першої інстанції неправильно встановлені обставини справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, рішення ухвалене судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому колегія суддів бере до уваги те, що позивач оскаржив рішення суду в повному обсязі, посилаючись на його незаконність в цілому, а не в частині.

Під час апеляційного розгляду справи позивачу було розяснено положення ч.4 ст.300 ЦПК про те, що він може протягом усього часу розгляду справи відмовитися від апеляційної скарги повністю або частково.

При цьому судом розяснено позивачу, що якщо він не відмовляється від скарги в частині, що стосується рішення про задоволення його вимог, то колегія суддів має право переглянути в апеляційному порядку рішення суду в повному обсязі, але позивач категорично наполіг на тому, щоб рішення суду було переглянуто в апеляційному порядку у повному обсязі.

Отже, рішення колегії суддів про скасування рішення суду першої інстанції у повному обсязі відповідає вимогам апеляційної скарги позивача та вимогам ч.3 ст.303 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: