Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2/641/2087/2015 Справа № 641/7617/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 року

Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Курганникова О.А., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз», третя особа : Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в особі Відділу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в Харківській області про захист прав споживачів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз», третя особа : Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в особі Відділу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в Харківській області про захист прав споживачів, в якому просить припинити дії відповідача ПАТ «Харківміськгаз» з ведення нечесної підприємницької практики та вчинення обману споживачів, зокрема з формування, розрахунку, перерахунку та стягнення зі споживачів оплати за газ на підставі постанов НКРЕКП №220 від 26.02.2015 р. та №584, №583, №613 від 03.03.2015 р. якими передбачено підвищення тарифів на газ, електроенергію та опалення для споживачів в Україні, які економічно необґрунтовані та (або) прийняті з порушенням Положення про НКРЕКП в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 у поданій до суду належним чином оформленій заяві просить в порядку забезпечення позову зупинити дії відповідача ПАТ «Харківміськгаз» з формування , розрахунку, перерахунку та стягнення зі споживачів оплати за газ на підставі Постанов НКРЕКП №220 від 26.02.2015 р та №583, №584, №613 від 03.03.2015 р до винесення законного рішення по справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст.. ст.. 151, 153 ЦПК України та розяснень Верховного Суду України, викладених в п. 1 постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», - єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Однак в порушення вищезазначених вимог процесуального закону, подаючи заяву про забезпечення позову позивач не зазначив підстави обрання такого виду забезпечення позову, як і не обґрунтував причини застосування заходів забезпечення позову, не вказав на ті обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є неспіврозмірними з заявленими вимогами, крім того, вимоги у заяві про забезпечення позову фактично зводяться до вирішення спору за позовом, що є недопустимим, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

При розгляді заяв про забезпечення позову, суд не вирішує питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті. В свої заяві позивач посилається на порушення його прав , однак це є вирішення питання обґрунтованості або ж необґрунтованості позову, яке перевіряється під час розгляду спору по суті і не повинно розглядатись при забезпечення позову, оскільки дана процесуальна дія є оперативним заходом, що вживається для забезпечення виконання рішення суду у разі його потенційного задоволення.

В даному випадку, забезпечення позову не є необхідною умовою для недопущення порушення прав та інтересів позивача, а тому, враховуючи вищевикладене, з урахуванням обсягу позовних вимог, наданням належної оцінки спірним правовідносинам, суд приходить до висновку, що клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Одночасно суд розяснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суддя -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Згідно з абзацом 3 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» за змістом ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

Суддя -ОСОБА_2