Провадження №2/748/891/15
Єдиний унікальний № 748/2955/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2015 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Кухти В.О.

при секретарі Борисенко К.В.,

з участю позивача та його представника ОСОБА_1, та представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Чернігів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_5 сільська рада, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В с т а н о в и в :

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом у якому зазначив, що у нього в користуванні знаходиться земельна ділянка площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства, яку він удобрює, культивує та підсіває на ній трави. В 2015 році ОСОБА_4 викосила на його земельній ділянці траву на сіно та привласнила урожай, чим завдала йому матеріальної та моральної шкоди. У зв'язку з цим просить стягнути з нею матеріальну шкоду в сумі 2675,55 грн. та 3000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила та зазначила, що у позивача відсутні права на земельну ділянку на якій косила ОСОБА_4, доказів належності трави, яку скосила пила, йому також не надано.

Представник третьої особи ОСОБА_5 сільської ради в судовому засіданні зазначив, що у тому місці більше 15 років назад жителям села надавалися городи, жодних рішень кому і яка ділянка надавалася в сільській раді немає. Наявний лише зошит у якому колишній землевпорядник записувала прізвища осіб та розміри ділянок. У вирішенні спору поклався на розсуд суду.

Заслухавши сторони, свідків та дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.1166 ЦК України Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ст.59 Земельного кодексу України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні дали показання, що земельні ділянки у тому місці їм та сторонам, а також іншим жителям села надавалися після обєднання сільськогосподарських підприємств на території ОСОБА_5 сільської ради. Чи приймалися з цього приводу якісь рішення офіційно їм невідомо. Обміри робила ОСОБА_7, яка була на той час землевпорядником у ОСОБА_5 сільській раді. Ділянка ОСОБА_4 від автотраси була четвертою, а ОСОБА_3 пятою. Записи про прізвища та розміри ділянок заносилися ОСОБА_7 до зошиту.

Проте, за ст.7 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року, який був чинний на час коли зі слів позивача їм виділяли земельні ділянки, земельні ділянки в користування громадянам (постійне чи тимчасове) надавалися Радами народних депутатів із земель державної власності або власниками земельних ділянок на підставі договорів оренди, які також реєструвалися в Радах народних депутатів.

Як видно з пояснень представника сільської ради відповідні документи, що підтверджують право позивача на користування земельною ділянкою у позивача відсутні.

Рішення виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради №50 від 17.05.1997 року, на яке у позові посилається ОСОБА_3, не стосується земельної ділянки на якій була скошена трава, що визнається сторонами. Копію листка з зошиту, наданого свідком ОСОБА_7 та долученого за клопотанням сторони позивача, суд також не може визнати правовстановлюючим документом.

Також позивачем не надано доказів на підтвердження того, що скошену траву саме він сіяв, культивував та вирощував.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем не доведено його право власності на скошену відповідачем траву та спричинення йому цим матеріальної шкоди. А тому підстави для стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди відсутні.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.7 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року,ст. 59 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року, ст. 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_5 сільська рада, про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О.Кухта