Провадження № 2/127/6033/15
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 грудня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Прокопчук А.В.,

при секретарі Поливаній Ю.В.,

за участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів.

Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивувала тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.12.2012 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 27.09.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Даний розмір аліментів, на думку позивача, є недостатнім, оскільки з часу проголошення рішення суду ціни на одяг, продукти харчування, книги, зошити, тощо, збільшилися, а її доходи залишилися не змінними. Донька сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Так, позивач вважає, що розмір аліментів має бути збільшений тому, що відповідач працевлаштувався на іншу роботу з більшою заробітньою платою, в зв'язку з чим в нього покращилось фінансове становище. В зв'язку з вищевикладеним, позивач звернулася до суду з даним позовом та просить збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.12.2012 року, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 500 грн. до ? від всіх його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

В судових засіданнях позивач та її представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. На закінчення розгляду справи не з'явилися, від представника до суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, позов ОСОБА_2 підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, надав суду заперечення та пояснив, що він на даний час не має стабільного доходу та є безробітнім. Він дійсно активно шукає більш оплачувану роботу та розмістив резюме в інтернеті. Додав, що вчасно сплачує аліменти за рішеням суду та має бажання більше часу проводити з донькою за її згодою. Також з 10.06.2015 року він перебуває у шлюбі з ОСОБА_4, тому має додаткові матеріальні витрати на утримання і забезпечення дружини. Крім того, на його утриманні знаходиться його непрацездатний батько, який проживає разом із ним. Просив залишити рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.12.2012 року без змін.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.12.2012 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі, яка складає 500 гривень щомісячно, починаючи з 27 вересня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 3).

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З свідоцтва про народження серії 1-АМ № 081394, виданого 03.07.2007 року відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4).

З довідки з місця проживання про склад сім?ї та реєстрацію МКП "ЖЕК№ 15" від 10.07.2015 року судом встановлено, що донька зареєстрована та проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).

З пояснень відповідача наданих в березні 2015 року начальнику ВДВС Вінницького РУЮ, вбачається, що в ОСОБА_1 існує борг по сплаті аліментів та зазначено, що він офіційно працює ТД "Слобожанка" (м. Харків, вул. Леніна, 9) та знаходиться у відпустці за власний рахунок, в зв'язку з скороченням штату (а.с. 6).

З записів у трудовій книжці відповідача ОСОБА_1 вбачається, що він 28.02.2015 року був звільнений з посади регіонального представника ТД "Слобожанка" за угодою сторін. Записи що до його подальшого працевлаштування в трудовій книжці відсутні (а.с. 28). Даний факт також було підтверджено в судовому засіданні відповідачем.

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-АМ №162692, виданого 10.06.2015 року, судом встановлено, що 10.06.2015 року відповідач зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено актовий запис № 1230 (а.с. 44).

Як вбачається з посвідчення серії А3 № 344967, батько відповідача ОСОБА_6 перебуває на пенсії по інвалідності 2 групи загального захворювання (а.с. 45, 46).

З відповіді Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції від 27.10.2015 року, судом встановлено, що ОСОБА_1 не перебуває на обліку в Вінницькій ОДПІ як фізична особа-підприємець, дата зняття з обліку 21.03.2013р. (а.с. 56).

Також з листа Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції від 26.11.2015 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 на податковому обліку не перебуває. За період з 01.04.2014р. по 30.06.2015р. ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «ТБ "Слобожанка" та отримував заробітну плату: ІІ кв.2014р. 2400,00 грн, ІІІ кв. 2014р. -2400,00 грн., ІV кв. 2014р. 2400,00грн., І кв. 2015р. 6050,47 грн., ІІ кв. 2015р. відсутня інформація про доходи (а.с. 71).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач просить збільшити розмір аліментів до ? від всіх його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак не надала жодного належного та допустимого доказу, що відповідач в змозі сплачувати такий розмір аліментів.

Разом з цим судом встановлено, що на сьогоднішній день фінансове становище відповідача навпаки погіршилося так, які він не працює та припинив здійснювати підприємницьку діяльність.

Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Аналогічне положення міститься й в ст. 180 СК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За змістом ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Вищевказана позиція висловлена у пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п.17 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Враховуючи вище викладені обставини, а також те, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.12.2012 року з відповідача ОСОБА_1 стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, матеріальне становище відповідача не покращилось, він є безробітнім, має іншу сім'ю та хворого батька, суд приходить до переконання, що відповідач не в змозі сплачувати аліменти більші ніж присудженні по рішенню суду -500 грн.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини", ст. 51 Конституції України, ст.ст. 180, 181, 192 СК України, п.17 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст.ст. 10, 11, 57-61, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, у відсутність яких воно ухвалене, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: