Справа: 431/4287/15-ц
Провадження: 2/431/2334/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року Старобільський районний суд Луганської області

В складі: головуючого - судді Ткач О.В.,

при секретарі: Кустовій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення, -

В С Т А Н О В И В :

В обґрунтування позову позивачка ОСОБА_1 вказала, що до 27.06.1995 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2.

Від шлюбу мають двох повнолітніх дочок: Олену та ОСОБА_3.

Позивачці на праві власності належить домоволодіння № 16 по вул. Мостовій у с. Байдівка Старобільського району Луганської області.

Вказане домоволодіння належить позивачці на підставі рішення Старобільського районного суду Луганської області від 10.08.1995 року про поділ майна подружжя, яким їй виділено домоволодіння, а відповідачу - інше майно.

Незважаючи на те, що шлюб розірваний, майно поділено, ОСОБА_2 залишився мешкати у будинку. Посилаючись на те, що через поведінку відповідача ОСОБА_2, який пиячить, буянить, ображає позивачку та молодшу дочку, мешкати разом стало неможливим, позивачка просить виселити ОСОБА_2 з будинку № 16 по вул. Мостовій у с. Байдівка Старобільського району Луганської області, без надання іншого житлового приміщення.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав. Пояснив, що дійсно, останнім часом зловживає спиртними напоями через що вдома виникають сварки. В нього є житловий будинок, що залишився йому у спадок, розташований по вул. Молодіжній у с. Байдівці Старобільського району, де він зможе мешкати.

Суд, зясувавши думку сторін, заслухавши покази свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за слідуючих підстав:

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами ст.ст. 116, 157 ЖК України, ст.ст. 319, 321 ЦК України.

За ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, а заходи запобігання та громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч. 3 ст. 47 Конституції України позбавлення громадянина житла можна лише на підставі закону за рішенням суду.

За ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України» № 2 від 12.04.85 року: «При вирішенні справ про виселення на підставах ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адмінкомісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців, членів ЖБК, за місцем роботи або проживання відповідача».

З пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є її батьком, а позивачка ОСОБА_1 матірю, незважаючи на розірвання шлюбу, батьки разом мешкають в одному будинку. Відповідач ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, ображає її та позивачку, влаштовує вдома пяні дебоші. На неодноразові звернення позивачки до міліції, їй повідомляли, що вона може прийняти заходи до його виселення. Сплату за комунальні послуги здійснює позивачка.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що ОСОБА_2 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з дружиною та молодшою дочкою. Він не працює, зловживає спиртними напоями, матеріально родині не допомагає. ОСОБА_1 постійно їй скаржиться на поведінку ОСОБА_2 котрий її бє, ображає, внаслідок чого вона зверталась до міліції.

Сумісного бюджету в родині немає, комунальні послуги ОСОБА_2 не сплачує. Їй відомо, що після смерті його батьків, у ОСОБА_2 залишився будинок на вул. Молодіжній в с. Байдівці Старобільського району Луганської області.

З копії технічного паспорту (а.с. 7, 9-10) вбачається, що домоволодіння № 16 по вул. Мостовій в с. Байдівці Старобільського району Луганської області належить ОСОБА_1.

В будинку № 16 по вул. Мостовій в с. Байдівці Старобільського району Луганської області (а.с. 6) зареєстровані й мешкають: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

За свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 5) вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний 27.06.1995 року.

За рішенням Старобільського районного суду Луганської області (а.с. 8) вбачається, що ОСОБА_1 виділено у власність нерухоме майно - домоволодіння № 16, що розташоване по вул. Мостовій у с.Байдівка Старобільського району Луганської області, а ОСОБА_2 - інше рухоме майно.

З постанови Старобільського районного суду Луганської області від 17.04.2015 року (а.с. 28) вбачається, що ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП до позбавлення права керування транспортним засобом на 1 рік.

З архівних даних Старобільського відділу поліції (а.с. 31) вбачається, що ОСОБА_2 до 2012 року перебував на обліку, як сімейний насильник.

З вищенаведених доказів суд дійшов до висновку, що позивачка є власницею житла, а відповідач, зареєстрований у ньому, як колишній член родини.

Систематичність порушення правил співжиття підтверджується показами свідків, вжиттям заходів впливу з боку органів поліції.

Враховуючи, що виселення без надання іншого житлового приміщення є крайнім заходом впливу, суд приймає до уваги відношення відповідача до предмету позову, те, що він його визнає й наявність в нього іншого житла.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 62, 213-215 ЦПК України, ст. 116 ч. 1, ст. 157 ЖК України, ст.ст. 319, 321 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 з домоволодіння № 16 по вул. Мостовій в с. Байдівка Старобільського району Луганської області, без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1) в дохід держави судові витрати в розмірі 243,60 грн., які перераховувати на рахунок 0331 код класифікації доходів 22030001, отримувач УДКСУ у Старобільському районі код ЄДРПОУ отримувача коштів 37858396, МФО 804013, Банк отримувача коштів ГУДКСУ у Луганській області.

Повне рішення виготовлене й проголошено 08.12.15 року о 09-00 годині.

На рішення може бути внесена апеляція до апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Ткач О.В.