У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Оверчук Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Києва заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони з 09 серпня 2008 року знаходилися у зареєстрованому шлюбі, який 30 липня 2014 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час шлюбу, а саме 19 травня 2012 року між відповідачем та ТОВ «Еверест плюс» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на об'єкт нерухомості № 280/ЕМ, що розташований в об'єкті капітального будівництва за адресою: АДРЕСА_1. 14 червня 2014 року було укладено додаткову угоду № 1 про зміну об'єкту нерухомості та було внесено зміни а саме, що об'єктом нерухомості за договором купівлі-продажу майнових прав на об'єкт нерухомості № 280/ЕМ від 19 травня 2012 року є квартира за адресою: АДРЕСА_2. У зв'язку з тим що між сторонами не досягнути згоди щодо поділу майна, позивач просить визнати право власності на майнові права на квартиру АДРЕСА_2.

Під час розгляду справи до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Частиною 3 ст.152 ЦПК передбачено, що види забезпечення позову мають бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пункту 3 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" підкреслено, що згідно з п. 1 ч. 1 статті 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладання арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п.4 зазначеної постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Доводи позивача про те, що невжиття вищевказаного заходу забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду є лише припущеннями та не доведені в суді.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач у заяві про забезпечення позову не вказує докази, якими підтверджується, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна карга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Є.Арапіна