Справа № 355/67/15-ц
Провадження № 2/355/74/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року Баришівський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Єременка В.М.

при секретарі Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку та земельної ділянки в натурі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку та земельної ділянки в натурі.

Позовні вимоги мотивує тим, що 06 грудня 2006 року був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, відповідно до якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали у спільну часткову власність в рівних частинах житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в селі Морозівка, вул. Московська, 4 Баришівського району Київської області. За договором купівлі-продажу земельної ділянки від 16.12.2006 року у спільну часткову власність в таких же рівних частках придбано земельні ділянки загальною площею 0.595 га, з них 0.250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, 0.345 га для ведення особистого селянського господарства. Спірний будинок з належними до нього господарськими будівлями використовувався спільно за взаємним погодженням протягом певного часу. Потім почали виникати спори щодо використання спільного майна. В 2010 році у Баришівському районному суді розглядався спір щодо порядку використання і розпорядження земельною ділянкою, проте після визначення судом порядку користування землею, до теперішнього часу сторони не дійшли згоди щодо визначення права власності кожного в спільному майні та зареєструвати його належним чином. Під час розгляду цивільної справи в суді за аналогічним позовом, який був залишений без розгляду ухвалою Баришівського районного суду від 31.10.2013 року була проведена будівельно-технічна експертиза (висновок №5281/10-15/63/11-15 від 26.01.2011 року, де вихідні дані на даний час не змінилися. Просить суд виділити їй в особисту приватну власність кімнати 1-1, 1-2, 1-7 та 1-8, що зазначені в технічному паспорті на житловий будинок за №4 по вул. Московській в селі Морозівка, Баришівського району, Київської області. Виділити їй в особисту приватну власність літню кухню «Б», сарай «В», погріб «Г», гараж «Д» та огорожу №1, які знаходяться по вул. Московській в селі Морозівка, Баришівського району, Київської області. Виділити їй в особисту приватну власність земельні ділянки загальною площею 2975 м.кв., що мають форми неправильних багатокутників і обмежені лініями розподілу А-Б-В-Г-Д-У-Ж-З-И-К-Л-5-6-7-8-9-10-11-А. Відповідачу ОСОБА_2 в особисту приватну власність ОСОБА_1 просить виділити кімнати 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-І, що зазначені в технічному паспорті на житловий будинок №4 по вул. Московській в селі Морозівка, Баришівського району, Київської області. Виділити йому в особисту приватну власність літній душ «Е», сарай «Ж», вбиральню «З» огорожу №2, ворота з каліткою №3 та колодязь №4, які знаходяться по вул. Московській, 4 в селі Морозівка, Баришівського району, Київської області. Виділити ОСОБА_2 в особисту приватну власність земельні ділянки загальною площею 2975 м.кв., що мають форми неправильних багатокутників і обмежені лініями розподілу А-Б-В-Г-Д-Ж-З-И-К-Л-5-4-3-2-1-А. ОСОБА_3 також просить суд стягнути з ОСОБА_2 1313 грн.00 коп. на її користь компенсації.

На перше судове засідання в даному складі суду 14 квітня 2015 року ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 з,явилися, де були встановлені їх особи, однак в послідуючі судові засідання позивач та її представник на багаторазові виклики до суду на розгляд справи не з,являлися. Лише після чергових судових засідань ОСОБА_1 телефонувала до суду та цікавилася результатами розгляду справи.

В судовому засіданні ОСОБА_2 заперечував проти заявленого до нього позову. Подав заяву про залишення його зустрічного позову відповідно до п. 5 ч.1 ст. 207 ЦПК України без розгляду, пославшись на існування суттєвих умов, які перешкоджають продовженню розгляду справи за його зустрічним позовом. ОСОБА_2 пояснив суду, що йому ОСОБА_1 із своїм чоловіком запропонували придбати на двох в с. Морозівка Баришівського району житловий будинок, але потім почали виживати його з будинку. ОСОБА_1 в одній половині будинку поселила свого брата, який чинить всілякі перешкоди ОСОБА_2 для проживання. Чоловік ОСОБА_1 над тією частиною будинку, в якій проживає ОСОБА_2 зняв навмисно подвійну стелю. У ОСОБА_2 іншого житла для проживання немає. Він зареєстрований і проживає в частині даного будинку, який не поділений в натурі. Попереднє рішення суду щодо розподілу будинку їй не сподобалося. Тоді він запропонував їй помінятись частинами будинку, але вона не хоче. ЇЇ не влаштовує рівноцінний розподіл будинку та земельної ділянки біля будинку в рівних частинах, як було зазначено в договорі купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 16.12.2006 року, що знаходяться за адресою: село Морозівка, вул. Московська, 4, Баришівського району Київської області. ОСОБА_2 теж хоче розділити будинок, однак ОСОБА_1 ухиляється від явки до будинку та бути присутньою при обєктивних обмірах техніком БТІ в зв,язку з розбіжностями, а також від підписання акту узгодження меж.

Представники ОСОБА_2 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечували проти заявленого позову ОСОБА_1 та дійшли до згоди про те, що ОСОБА_1 не надала суду відповідні документи, на підставі яких суд міг би прийняти рішення по справі.

Представники третьої особи Морозівської сільської ради Баришіввського району Київської області по зустрічному позову ОСОБА_2, який суд залишив без розгляду за заявою ОСОБА_2 ОСОБА_7, яка працює секретарем сільської ради та ОСОБА_8 інженер землевпорядник сільської ради пояснили суду, що вони не можуть зрозуміти, що і як сторони хочуть поділити в нерухомому майні. Заяви до сільської ради надходять з обох сторін. Так, ОСОБА_2 скаржиться, що в тій половині будинку, яку зайняла ОСОБА_1 голосно грає музика та в самому будинку працює заведений двигун мотоцикла.

Представник Держгеокадастру по залишеному без розгляду зустрічному позову ОСОБА_2, ОСОБА_9 пояснила суду, що сторони по справі повинні звернутися до землевпорядної організації для виправлення помилок в документації щодо земельних ділянок з метою розроблення технічної документації та послідуючого розподілу землі біля будинку в натурі між ними і поки вони це не зроблять неможливо вирішити питання розподілу землі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представників, представників Морозівської сільської ради, представника Держгеокадастру, дослідивши матеріали справи, вважає заявлений позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку та земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: село Морозівка, вул. Московська, 4, Баришівського району Київської області, які сторони придбали в рівних частинах згідно договору купівлі-продажу будинку від 16.12.2006 року та договору купівлі-продажу земельної ділянки біля будинку від 16.12.2006 року.

До позовної заяви ОСОБА_1 додала ксерокопію висновку експертизи, датовану січнем 2011 року, яка практично не читається, і із змісту якої неможливо зрозуміти хто її замовляв, з якою метою та якого об,єкту та експертиза стосується.

Як ксерокопія експертизи (т. 1, а.с. 6-33), так і ксерокопії договорів купівлі-продажу будинку від 16.12.2006 року (т. 1, а.с. 4), та договору купівлі-продажу земельної ділянки біля будинку від 16.12.2006 року (т. 1, а.с. 5), не завірені належним чином, або їх оригінали не були надані суду у іншому складі суду. До позовної заяви додана ксерокопія одного титульного аркушу технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений 30.03.2012 року (т. 1 а.с. 35) та дві ксерокопії державних актів: серія ЯД №675109 площею 0.250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (т.1 а.с.36), серія ЯД №675110 площею 0.345 га для ведення особистого селянського господарства (т. 1, а.с. 37) з зазначенням дати видачі 22 вересня 2006 року. В державних актах відсутні прізвища власників землі і вони також не завірені належним чином і суду не надавались їх оригінали. В т. 1 на а.с. 89-94 знаходиться ще одна ксерокопія висновку №5281/10-15/63/64/11-15 від 26.01.2011 року судової будівельно-технічної експертизи до іншої цивільної справи №2-479/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

Інших документів, які засвідчують право власності сторін в рівних частинах на зазначене нерухоме майно суду позивачем не надано. В позовній заяві також не зазначена ціна позову, однак ОСОБА_1 будучи особою, яка звільнена від сплати судового збору, вимагає на свою користь компенсації в сумі 1313 грн. 00 коп., не вказуючи її походження.

Так, як позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 ігнорують явку на судові засідання, не надали відповідні документи для обґрунтування позовних вимог і відповідно свої пояснення щодо зазначених позовних вимог, суд вивчивши наявні матеріали, вважає їх не достатніми для прийняття об,єктивного рішення по розподілу вказаного нерухомого майна сторін.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він замовив в Баришівському БТІ технічну документацію, так як попередні розміри домоволодіння по вул. Московська, 4 в селі Морозівка, Баришівського району Київської області не відповідають дійсності, однак ОСОБА_1 на протязі тривалого часу не йде на контакт і не допускала техніка БТІ провести відповідні обміри частини будинку, яку вона займає. Окрім того ОСОБА_1 не з,являється до домоволодіння за викликами Морозівської сільської ради для складання акту узгодження меж з тим, щоб в подальшому правильно провести розподіл в натурі земельної ділянки, так як вона ще володіє іншою земельною ділянкою, яка межує із спільною земельною ділянкою.

Таким чином, без проведення робіт з розробленням технічної документації на існуючі земельні ділянки біля будинку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, де сама площа земельної ділянки не зміниться, а зміниться лише її конфігурація. При умові проведення таких робіт, частина будинку, яка на даний час знаходиться на земельній ділянці для ведення особистого селянського господарства, буде на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку. Після такого упорядкування можливий розподіл в натурі, як житлового будинку, так і земельних ділянок біля будинку.

Встановлені судом обставини також стверджуються:

-ксерокопією експертизи за січень 2011 року, яка не придатна для читання (т. 1, а.с. 6-33);

- ксерокопіями договорів купівлі-продажу будинку від 16.12.2006 року (т. 1, а.с. 4), та договору купівлі-продажу земельної ділянки біля будинку від 16.12.2006 року (т. 1, а.с. 5), які не завірені належним чином, або їх оригінали не були надані суду у іншому складі суду;

-ксерокопією одного титульного аркушу технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул. Московська, 4 в селі Морозівка, Баришівського району, Київської області, виготовленого 30.03.2012 року (т. 1 а.с. 35);

- дві ксерокопії державних актів:

серія ЯД №675109 площею 0.250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (т.1 а.с.36),

серія ЯД №675110 площею 0.345 га для ведення особистого селянського господарства (т. 1, а.с. 37) ,

з зазначенням дати видачі 22 вересня 2006 року та без наявності прізвищ власників на землю;

-іншими матеріалами справи.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 13 ч. 3 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності

Статтею 344 ЦК України також передбачено, що особа набуває право власності на майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно , що підлягає реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухомі речі підлягають державній реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації, зберігання державних актів на право приватної власності на землю, не передбачено можливості внесення у державний акт змін, шляхом його виправлення, так як підлягає переоформленню вся технічна документація.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації.

Стаття 152 ЗК України зазначає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Згідно з роз,ясненнями Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7 судам підвідомчі справи за заявами зокрема з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

При переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 року в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до ст. 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно - правових угод, а право користування на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно із ст. 377 ЦК України, а з часу внесення змін до ст. 120 ЗК України від 27.04.2007 року №997-V- і згідно зі ст. 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення у розмірах, встановлених договором, а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходило право на земельну ділянку де вони розташовані на умовах на яких ця ділянка належала відчужувачу. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб, право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою. З 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до ст. 377 ЦК України і ст. 120 ЗК України в редакції від 05.11.2009 року №1702- V1.

За змістом ч. 2 ст. 377 ЦК України та ч. 6 ст. 120 ЗК України кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у звязку з набуттям права власності на житловий будинок будівлю або споруду, є істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на ці об,єкти (крім багатоквартирних будинків).

Відповідачем ОСОБА_2 був поданий до суду зустрічний позов, який він просив залишити без розгляду на підставі ч. 1 п. 5 ст. 207 ЦПК України.

Таким чином, з урахуванням зясованих та досліджених в судовому засіданні фактичних обставин, суд вважає, що заявлений позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 11, 31, 88, 208, 209,212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 358, 364, 373, 381 ЦК України ст.ст. 158, 160, ЗК України, ст. 152 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку та земельної ділянки в натурі, що знаходяться за адресою: вул. Московська, 4 в с. Морозівка, Баришівського району Київської області.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_10