Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.08.2015 Справа №607/11093/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Дзюбановського Ю.І.

при секретарі: Борисевич І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, надалі позивач, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, надалі відповідач, за участю третьої Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: бульв. Данила Галицького, 18/32, м.Тернополя та зняти його з реєстраційного обліку. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона є власником даної квартири, в якій крім неї зареєстровані її двоє синів та відповідач, який є її колишнім чоловіком. Однак, в квітні 2012 року ОСОБА_2 був засуджений до позбавлення волі та після звільнення з 06.06.2014 року в квартирі на бульв. Данила Галицького, 18/32, м.Тернополя не проживає без поважних причин, місце проживання не відоме, обовязки по утриманню житла покладено на позивача.

В судове засідання позивач не зявилася, згідно заяви просить справу розглядати без її участі з підтриманням позовних вимог.

Відповідач в судове засіданні не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлена належним чином, заперечень проти позову не подав. Тому, суд в порядку ст. ст. 169, 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказах.

Згідно заяви третьої особи від 07.08.2015 року, просять справу розглядати без участі їхнього представника, щодо позовних вимог про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням покладаються на думку суду. В частині позовних вимог про зняття з реєстраційного обліку відповідача заперечують, оскільки підставою для зняття з реєстраційного обліку є також судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням тому вважають дану вимогу позивача передчасною.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти.

ОСОБА_1 є власником квартири №32, яка розташована за адресою м. Тернополі бульвар Данила Галицького, 18, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру №32, від 15.11.2004 року, яке видане на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради №986 від 14 жовтня 2004 року.

Відповідно до Будинкової книги для прописки громадян, які проживають в квартирі №32 на бульв. Д.Галицького, 18 м.Тернополя, у ній зареєстровані ОСОБА_1 власник квартири, її чоловік - ОСОБА_2, син - ОСОБА_3, її невістка - ОСОБА_4, внук -ОСОБА_5, внучка - ОСОБА_6.

Із пояснень позивача слідує, що 25 червня 2012 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований Товстолузькою сільською радою Тернопільського району, актовий запис №14.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 квітня 2012 року ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідач відбував покарання у Копичинецькій виправній колонії №112, та згідно повідомлення Копичинецької виправної колонії УДПС України в Тернопільській області №112 від 28.07.2015р., ОСОБА_2 ухвалою Густинського районного суду Тернопільської області від 29.05.2014 року, був звільнений з 06 червня 2014 року з виправної колонії на підставі Закону України «Про амністію».

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на відсутність відповідача у місці реєстрації більше шести місяців без поважних причин, оскільки з часу звільнення з виправної колонії у 2014 році він жодного разу не зявлявся за місцем реєстрації, місце його перебування на даний час їй не відомо, комунальних послуг не оплачує, не утримує квартири, речей його немає. Всі обовязки по утриманню квартири покладенні на власника житла.

Крім цього, Актами від 04.03.2015року та 02.06.2015 року засвідчено факт відсутності ОСОБА_2 з 2011 року в квартирі за адресою: бульв. Данила Галицького, 18/32, м.Тернополя.

Відповідно до вимог ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені терміни проводиться у судовому порядку ( ст.72 ЖК України).

У відповідності до частини 2 статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За таких обставин, суд, оцінивши зібрані по справі докази приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Будь-яких доказів в спростування позовних вимог під час розгляду справи не подано, а судом не здобуто.

В частині позовних вимог щодо зняття ОСОБА_2 із реєстраційного обліку по місцю проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, слід відмовити у їх задоволенні, оскільки позивачем передчасно заявлену таку вимогу без долучення відмови уповноваженого органу на вчинення дій по знятті особи з реєстраційного обліку, що би свідчило про порушення прав позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 169, 212, 224-226, 228, 232, 233 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 71, 72 Житлового кодексу України, ст. 405 Цивільного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою №32 на бульварі ОСОБА_7, 18 м.Тернополя.

3.Стягнути із ОСОБА_2 в користь державного бюджету - 243 грн. 60 коп. судового збору.

4.В частині задоволення позовних вимог щодо зняття ОСОБА_2 із реєстраційного обліку відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, подавши апеляційну скаргу подана протягом десяти днів з дня проголошення заочного рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяОСОБА_8