07 грудня 2015 року Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого Аркатової К.В.,
секретаря Подосокорської А.О.,
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду міста Харківа цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Ворота» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 Ворота» звернулося до суду з позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед банком за договором № 48 про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії (не відновлювальної) від 04.04.2013 року в загальній сумі 374598,36 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 13-063 від 25.04.2013 року з урахуванням усіх змін до нього, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 322, укладеного між АТ «ОСОБА_2 Ворота» та ОСОБА_3, а саме трикімнатна квартира № 2, загальною площею 112,3 кв.м., житловою площею 83,7 кв.м., розташована за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 350, на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Ворота» шляхом надання права банку на продаж предмета іпотеки від свого імені будь якій особі покупцеві із застосуванням процедури продажу, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, визначеною за згодою сторін або на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.04.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_2 Ворота» та ОСОБА_3 укладено договір № 48 про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії (не відновлювальної), за умовами якого банк, за наявності вільних кредитних ресурсів зобовязується надати позичальникові кредит у рамках не відновлювальної кредитної лінії з максимальною сумою заборгованості за нею 570000 грн., а позичальник зобовязується на умовах, передбачених кредитним договором, повернути кредит в термін не пізніше 03.04.2015 року та сплатити проценти за користування ним в строки та в розмірах, визначених п.1.1. кредитного договору. В результаті неналежного виконання позивальником умов кредитного договору утворилася заборгованість за кредитом, відсотками та неустойкою, яка станом на 06.07.2015 року складає 374598,36 грн. В забезпечення виконання всіх вимог банку до позичальника за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього між банком та позичальником укладено договір іпотеки № 13-063 від 25.04.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі № 322, предметом якого є нерухоме майно, а саме трикімнатна квартира № 2, загальною площею 112,3 кв.м., житловою площею 83,7 кв.м., розташована за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 350. Невиконанням позичальником зобов?язань за кредитним договором, порушені законні права позивача на отримання належних останньому за кредитним договором коштів, як кредитора у грошовому зобов?язанні.
Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила його задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належно, про причини неявки суд не повідомив.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін у відсутності відповідача, а тому постановив ухвалу про заочний розгляд справи, також вважає, позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.
04.04.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_2 Ворота» та ОСОБА_3 укладено договір № 48 про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії (не відновлювальної), за умовами якого банк, за наявності вільних кредитних ресурсів зобовязується надати позичальникові кредит у рамках не відновлювальної кредитної лінії з максимальною сумою заборгованості за нею 570000 грн., а позичальник зобовязується на умовах, передбачених кредитним договором, повернути кредит в термін не пізніше 03.04.2015 року та сплатити проценти за користування ним в строки та в розмірах, визначених п.1.1. кредитного договору.
В забезпечення виконання всіх вимог банку до позичальника за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього між банком та позичальником укладено договір іпотеки № 13-063 від 25.04.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі № 322, предметом якого є нерухоме майно, а саме трикімнатна квартира № 2, загальною площею 112,3 кв.м., житловою площею 83,7 кв.м., розташована за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 350.
У відповідності до вимог ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася та сплати процентів.
Відповідно п.п. 3.12.1, 3.12.2 зазначеного договору іпотеки сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Положенням договору іпотеки передбачено, що у випадку невиконання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушень зобовязань за кредитним договором та/або договором у встановлений іпотекодержателем строк, така вимога іпотекодержателя задовольняється за рахунок майна. Це застереження визначає один із способів задоволення вимог іпотекодержателя, а саме перехід права власності на майно до іпотекодержателя. Підписанням договору іпотекодавець надає згоду на перехід права власності на майно до іпотекодержателя, право іпотекодержателя на продаж майна будь якій особі покупцеві на підставі укладення між ними договору купівлі продажу, який, в свою чергу, є документом на підставі якого здійснюється реєстрація права власності на майно.
Статтею 36 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в п. 38 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30 березня 2012 року № 5 (надалі Постанова) у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (ст. 37 Закону України "Про іпотеку"), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно.
Пунктом 39 зазначеної Постанови судам роз'яснено, що з урахуванням положень ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
Так, договором іпотеки від 25.04.2013 року, укладеного з ОСОБА_3, передбачено можливість передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в позасудовому порядку врегулювання спору.
Оскільки іпотекодержатель своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку не реалізував, суд приходить до висновку, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту порушених прав, а тому відмовляє в задоволенні позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-11,58-60,209,212-215,224-226 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 589 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», суд,-
У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Ворота» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дзержинського районного суду м.Харкова протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Іншими особами, які беруть участь у справі, рішення може бути оскаржене.
Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Харківської області через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий