Справа № 288/500/15-ц
Провадження № 2/288/263/15
06 жовтня 2015 року смт Попільня
Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді - Зленко А. В.,
при секретарі - Кудрявцевій Т. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою,
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою.
Позивач вказує, що вказаний вище правочин підтверджується розпискою від 14.11.2013 року, відповідно до якої ОСОБА_2 засвідчує, що взяв у борг вищезазначену суму позики та зобов'язується повернути її 01.03.2014 року.
Позивач вказує, що неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути борг, але останній уникає з ним зустрічі.
Позивач зазначає, що відповідач зобов'язаний йому повернути суму позики з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотки річних від простроченої суми за період з 02.03.2014 року по 26.01.2015 року.
Враховуючи вищезазначене, позивач просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму позики у розмірі 112893,00 гривень: суму основної заборгованості із врахуванням індексу інфляції у розмірі 109912,00 гривень, три відсотки річних у розмірі 2981,00 гривень.
Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав:
Згідно приписів ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Відповідно до приписів ст. 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно приписів ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно приписів ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до приписів ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, як вбачається з матеріалів справи, відповідач зобов'язаний позивачу повернути суму позики з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотки річних від простроченої суми за період з 02.03.2014 року по 26.01.2015 року.
Сума заборгованості із врахуванням індексу інфляції складає 109921,00 гривень.
Три проценти річних від суми заборгованості складають 2981,00 гривень.
Таким чином, загальна сума заборгованості складає - 112893,00 гривень.
Приписами ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Несплата відповідачем суми позики вважається порушенням зобов'язання.
Відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень
Враховуючи вищезазначене, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою.
Керуючись ст. ст. 207, 526, 610, 625, 1047, 1049, 1050 ЦК України; ст. ст. 3, 10, 15, 60, 79, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2) суму позики у розмірі 112893,00 гривень: суму основної заборгованості із врахуванням індексу інфляції у розмірі 109912,00 гривень, три відсотки річних у розмірі 2981,00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Житомирської області через Попільнянський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Попільнянського

районного суду А. В. Зленко