Справа № 204/4474/15-ц
Провадження № 2/204/1988/15 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2015 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» заборгованість за Кредитним договором № 193/в від 06.11.2006 року в сумі 303570,37 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що відповідно до укладеного Кредитного договору № 193/в від 06.11.2006 року відповідач 06.11.2006 року отримав строковий кредит у розмірі 22000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних з кінцевим терміном повернення до 05.11.2026 року включно. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором, станом на 16.06.2015 року, відповідач має заборгованість у розмірі 303570,37 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги позивача підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві. Наполягала на розгляді справи в цей день, оскільки відповідачем не надано доказів поважності неявки в судове засідання.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив відкласти слухання справи у звязку з участю його представника в терміновій правовій конференції. Разом з тим, доказів неможливості прийняти участь у розгляді даної справи відповідачем суду не надано, як не надано й доказів того, що він взагалі має представника та останній приймає участь у конференцій, через що не може зявитися в суд. При цьому, відповідач раніше надав суду письмові заперечення, в яких просив відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог та вказав, що позивач звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення з нього прострочену заборгованість за кредитом, що не відповідає умовам Кредитного договору. Кредит був наданий йому на строк до 05 листопада 2026 року, а тому строк виконання зобовязань за даним договором в повному обсязі з боку відповідача ще не настав. На сьогодні немає підстав для задоволення позовних вимог позивача про дострокове стягнення з ОСОБА_3 кредиту відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК та ч. 2 ст.1054 ЦК. В кредитному договорі не було передбачено можливості для однієї із сторін в односторонньому порядку відмовитися від договору у повному обсязі чи частково. Стягнення всієї суми боргу достроково може мати місце лише в разі, коли сторона, що порушує питання про дострокове повернення всієї суми боргу, заявить вимоги про розірвання договору, що передбачено ч. 2 ст. 651 ЦК, а ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» таких позовних вимог не заявляв. Таким чином, необґрунтованою є вимога позивача про стягнення з відповідача 13291 доларів США 35 центів, як заборгованості по кредиту (строкової та простроченої). Позивач неправомірно вимагає стягнення з відповідача й 7041 грн. 43 коп., як пені за несвоєчасне погашення кредиту. Позивачем взагалі не надано розрахунку процентів передбачених п. 1.1.3 кредитного договору, вказана лише загальна сума, тому неможливо перевірити правильність розрахунку, період нарахування, тому в цій частині позову слід відмовити. Вказав, що кредит був отриманий для купівлі житла і він не отримував кредит в доларах США, а отримав кредит в гривнях. В кредитному договорі не була зазначена база розрахунку щомісячних платежів споживача, спрямованих на погашення кредиту. Крім того, він не був письмово ознайомлений позивачем з попередньою інформацією про умови кредитування.

Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

У судовому засіданні було встановлено, що 06 листопада 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_2», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_2», та ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір № 193/в, згідно з умовами якого останній отримав від позивача кредит у розмірі 22000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних з кінцевим терміном повернення до 05.11.2026 року включно (а.с.8-19).

В подальшому, 20 серпня 2008 року та 06 квітня 2010 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_2», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_2», та ОСОБА_3 були укладені Додаткові договори до Кредитного договору № 193/в від 06.11.2006 року (а.с.20-21), якими (додатковими договорами) сторони досягли згоди внести до тексту Кредитного договору наступні положення: 1.1. За неналежне виконання Позичальником грошових зобовязань з погашення кредитної заборгованості, якщо прострочення виконання таких зобовязань сталося більше ніж на 7 календарних днів від дати, визначеної Графіком як дата сплати чергового платежу, Позичальник сплачує Банку штраф, у розмірі, визначеному умовами цього Договору, який розраховується від суми невиконаних зобовязань, а саме неповерненого Кредиту та/або несплачених процентів та/або плати за обслуговування кредиту, строк виконання яких настав і які не були виконані станом на восьмий календарний день прострочення такого виконання. 1.2. Застосування або незастосування пунктів цього Договору, якими встановлюються порядок нарахування та розміри неустойки (штраф, пеня) за невиконання та/або неналежне виконання Позичальником умов Договору, зокрема за прострочення Позичальником термінів погашення заборгованості, є правом Банку. Позичальник зобовязаний сплатити нараховану йому на умовах цього Договору неустойку (штраф/пеня) на першу вимогу Банку. Неустойка (штраф/пеня) підлягає сплаті в національній валюті України відповідно до офіційного курсу встановленого НБУ на день сплати Позичальником такої неустойки. 1.3. В разі виникнення спорів та недосягнення порозуміння Сторони передають їх на розгляд до суду за місцезнаходженням Банку або за місцем проживання Позичальника за вибором позивача.

Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, шляхом перерахування суми кредиту одноразово на позичковий рахунок відповідача (відкритий у позивача) у повному розмірі - 22000 доларів США, що на той момент було еквівалентно 111100,00 грн., що підтверджується меморіальним валютним ордером № 4029 від 08.11.2006 року (а.с.25).

Відповідно до п.2.3. Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний щомісячно повертати частинами кредитні кошти, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також на вимогу Банку сплачувати можливі штраф та пеню згідно з графіком (Додаток № 1 до договору).

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Проте, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, у звязку з чим, позивач просив стягнути з відповідача всю заборгованість достроково.

Вищевказані обставини відповідач заперечував та вказував в своїх письмових запереченнях, що строк виконання зобовязань за даним договором в повному обсязі з боку відповідача ще не настав.

Суд вважає такі твердження відповідача хибними та такими, що не відповідають обставинам справи з огляду на наступне.

Так, відповідно до пп.3.2.3. п.3.2. Кредитного договору, ОСОБА_2 має право у разі несвоєчасного погашення Кредиту та/або процентів вимагати дострокового погашення Кредиту в повному обсязі, сплати процентів за його користування та сплати відповідних штрафних санкцій.

Судом встановлено, що відповідач з грудня 2014 року припинив виконання своїх зобовязань перед позивачем по Кредитному договору № 193/в від 06.11.2006 року, що підтверджується розрахунком наданим позивачем (а.с.4-7), а відповідач даного факту не спростував та доказів зворотного суду не надав.

Тому, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 правомірно звернувся до суду з даними вимогами, оскільки набув право дострокової вимоги до відповідача, а у відповідача виникло зобовязання достроково повернути кредит, сплатити відсотки за його користування, виконати інші зобов'язання за Кредитним договором у повному обсязі.

У звязку з систематичним порушенням боржником своїх обовязків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та пунктів Кредитного договору, Позичальнику була нарахована пеня.

У звязку з вищевказаним, станом на 16.06.2015 року, відповідач має заборгованість за кредитом в сумі 303570,37 грн., яка складається з наступного: прострочена заборгованість по кредиту - 13291,35 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15.05.2015 року складає 273394,21 грн.; відсотки за користування кредитом - 1124,72 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15.05.2015 року складає 23134,73 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) - 7041,43 грн. (а.с.4-7).

При цьому, суд прийшов до висновку, що своїми заперечення проти позовних вимог у зв'язку з посиланням на те, що відповідач не був ознайомлений з попередньою інформацією про умови кредитування, останній намагається ввести суд в оману, оскільки на протязі тривалого часу, а саме з листопада 2006 року по грудень 2014 року, відповідач сплачував всі передбачені договором та додатковими угодами до нього платежі, що свідчить про те, що він був ознайомлений з усіма умовами цих договорів і добровільно погодився їх виконувати, у звязку з чим сплачував передбачені суми коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Подальші послідовні та узгоджені дії ОСОБА_3, який отримав кредит ще у листопаді 2006 року та до суду з приводу оскарження цього договору не звертався (доказів зворотного суду не надано), свідчать про визнання ним кредитного договору, як такого, що відповідає вимогам закону та його волевиявленню.

Таким чином, твердження відповідача не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки на момент укладення договору між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов в тому числі валюта виконання грошового зобов'язання.

В іншій частині заперечення відповідача також є необґрунтованими, оскільки вони не спростовують вимог позивача та встановлених судом обставин по справі, а тому, суд ставиться критично до його заперечень.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» заборгованість за Кредитним договором № 193/в від 06.11.2006 року в сумі 303570,37 грн.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі в сумі 3035 грн. 70 коп., оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду на підставі згідно п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на момент звернення до суду).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 258, 525, 526, 527, 530, 549, 599, 612, 625, 629, 651, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» заборгованість за Кредитним договором № 193/в від 06.11.2006 року в сумі 303570,37 грн., яка складається з наступного: прострочена заборгованість по кредиту - 13291,35 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15.05.2015 року складає 273394,21 грн.; відсотки за користування кредитом - 1124,72 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15.05.2015 року складає 23134,73 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) - 7041,43 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 3035 грн. 70 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова