Справа № 323/1028/15-ц
№ провадження 2/323/517/15
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

18.08.2015 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Шудрика А.А., при секретарі Безштанківській О.Д., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-КЛАС» про розірвання договору оренди земельної ділянки в зв'язку з невиплатою орендної плати,

В С Т А Н О В И В:

23.03.2015 року до суду звернулась з позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-КЛАС», в особі директора ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки від 26.03.2008р., повернення земельної ділянки, стягнення орендної плати у натуральній формі в кількості 10 (десять) тон пшениці, стягнення пені у розмірі 0,3% від суми недоїмки.

В своїх вимогах позивач посилається на те, що її мати Григор`єва ОСОБА_3 та ТОВ «Агро-Клас» заключили договір оренди 01.03.2004 році, згідно державного акту 1-ЗП № 041999, строк дії договору до 01.03.2014 року.

Коли позивач звернулась до відповідача в серпні 2014 року про повернення земельної ділянки в зв'язку з закінченням строку оренди, то дізналась що земельна ділянка матері знаходиться в оренді, згідно договору оренди від 26.03.2008 року строк договору до 31.12.2020 року.

25.11.2014 року позивач знову звернулась до відповідача про повернення їй орендній плати в натуральній формі згідно норм отриманих орендодавців яка складає за 2010-2014 рік 10 тон пшениці.

ОСОБА_4 того у позивача є сумніви про складення договору оренди від 26.03 2008 року, тому позивач просить розірвати договір оренди земельної ділянки від 26.03.2008 року, складений матір*ю позивача ОСОБА_5 та ТОВ «АГРО-КЛАС», повернути земельну ділянку, стягнути з відповідача на її користь орендну плату згідно договору оренди в розмірі 10 тон пшениці, яку позивачу не сплачено з 2010 року з часу смерті матері по 2014 рік, а також пеню у розмірі 0,3% від суми недоїмки за кожен дань прострочення.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі.

Представник відповідача за дорученням адвокат ОСОБА_4 позовні вимоги не визнає пояснивши, що позивач не мала правовстановлюючих документів після смерті матері як спадкоємець, а коли звернулась із вимогами після прийняття спадщини позивачу направлялись гроші згідно договору з 2010 року по 2014 рік, але позивач відмовилась отримувати кошти. Згідно договору відповідач не повинен відшкодовувати заборгованість в натуральній формі, а саме шляхом видачі зерна пшениці.

Суд заслухавши представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи вважає позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню виходячи із наступного.

26.03.2008р. між ОСОБА_5 та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, який відповідно до вимог земельного законодавства чинного на той час, було зареєстровано у Оріхівському РВ Запорізької РФ ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01.10.2008р. за № 06.

Інформаційною довідкою від 18.02.2015р. вих.. 27-28-0.3-563/2-15 наданою за письмовим запитом відповідача ОСОБА_7 Держземагентства у Пологівському районі Запорізької області підтверджено, що в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі вчинено запис стосовно реєстрації договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0057, загальною площею 6,13 га., укладеного ОСОБА_5 та ТОВ «АГРО-КЛАС», реєстраційний номер 06 від 01.10.2008р., терміном до 31.12.2020р.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент укладення договору) договір оренди земельної ділянки набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних підписання його сторонами і державної реєстрації.

Згідно п.4.1. договору оренди, договір вступає в силу з моменту державної реєстрації і діє до 31.12.2020 року.

Позивач у позовній заяві посилається на те, що після смерті ОСОБА_5 вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням допомогти в оформленні спадщини, однак їй було в цьому відмовлено.

Судом встановлено, що умовами договору оренди на який позивач посилається не передбачено обов'язку орендаря (відповідача) нести будб-які витрати пов'язані з оформленням спадщини особами, які за законом мають право на спадок. Такого обов'язку не передбачено і законодавством України.

Судом також встановлено, що в серпні 2014р. позивач звернулася до відповідача з заявою про повернення земельної ділянки для особистого користування.

Згідно з рішенням Оріхівського районного суду Запорізької област 22.10.2014р. у цивільній справі № 323/3559/14-ц (провадження № 2/323/95) за позивачем було визнано право власності на земельну ділянку, що є предметом спору в порядку спадкування за законом. Згідно штемпелю на копіїі рішення воно набрало законної сили 04.11.2014р. (копія рішення суду 22.10.2014р.).

Отже, на час звернення позивача з вимогою повернути земельну діл; для особистого використання позивач не набула статусу власника майна та не мала права розпорядження цим майном.

На підставі цього позивачу ОСОБА_8 була надана відповідь від 12.09.20 вих..№ 3-12/09/14, що земельна ділянка дійсно знаходиться в оренді відповідача, право оренди підтверджується договором оренди укладеним з власником земельної ділянки, строк дії договору становить 31.12.2020р.

Позивачу у відповіді було вказано, що нею не надано правовстановлюючого документу, згідно якого вона має право розпорядження земельною ділянкою, та запропоновано, якщо вона дійсно є спадкоєм померлої ОСОБА_5 надати відповідні документи та отримати орендну плату, яка належить спадкодавцю за договором оренди (к Листа від 12.09.2014р.)

Таким чином, відповідач ще у вересня 2014 року пропонував позивачу надати правовстановлюючі документи щодо земельної ділянки та отримати орендну плату.

Після оформлення спадщини позивач 25.11.2014р. звернулася із Заявою в якій зазначила, що вона є спадкоємницею майна, що залишилося після смерті матері та просила виплатити орендну плату за 4 (чотири) роки у натуральній формі. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення таку заяву відповідач отримав 02.12.2014р. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Підпунктом 5.2.1. договору оренди визначено, що орендна плата справляється у грошовій, відробітковій, натуральній формах.

Підпунктом 5.2.2. договору оренди визначено, що натуральна форма орендної плати передбачена за умови письмової згоди Сторін договору.

Суд встановив, що такої згоди між Сторонами досягнуто не було, позивачу було запропоновано отримати орендну плату у грошовій формі за 2011-2014 роки, але позивач відмовився від отримання орендної плати у формі, яка не потребує узгодження та є чітко визначеною, згідно умов договору.

У позовній заяві позивач посилається на відомості отримані від інших орендодавців, що орендна плата у натуральній формі з 2010р. по 2014р. складає 10 тон пшениці.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Єдиним засобом доказування щодо форми, розміру орендної плати у даному випадку є лише договір оренди укладений у письмовій формі.

За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення орендної плати у натуральній формі в розмірі 10 (десять) тон пшениці в судовому засіданні не знайшли підтвердження.

Згідно бухгалтерської довідки від 18.02.2015р. вих..№ 1-18/02/2015 наданої відповідачем про нараховані та сплачені суми орендної плати за 2010-2014 роки, за договором оренди від 26.03.2008р. вбачається, що позивачем за довіреністю від 15.02.2010р., посвідченою секретарем виконавчого комітету Новопавлівської с/ради, Оріхівського району, Запорізької області було отримано 04.03.2010р. орендну плату за 2010 рік, в розмірі 2125,0 гривень що підтверджується бухгалтерською довідкою від 18.02.2015р. вих..№ 1-18/02/2015, копією довіреності від 15.02.2010р., копією видаткового касового ордеру від 04.03.2010р. за №21,)

Тому, суд вважає твердження позивача, що орендна плата не виплачувалася починаючи з 2010 року не відповідає дійсності та спростовується доказами по справі.

Згідно Свідоцтва про смерть виданого виконкомом Новопавлівської с/ради, Оріхівського району, Запорізької області від 25.03.2010р., ОСОБА_5 померла 24.03.2010р., про що в книзі реєстрації смертей 25.03.2010р. зроблений відповідний актовий запис за № 04 (копія Свідоцтва про смерть ).

Згідно ч.І.ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до цивільного законодавства України Свідоцтво про правої спадщину підтверджує той факт, що до спадкоємця перейшли всі права ті обов'язки спадкодавця.

Як вбачається з Постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії ві 08.08.2014р. позивач для отримання Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно звернувся до нотаріуса лише 07.08.2014р. Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

22.10.2014р. рішенням Оріхівського районного суду Запорізької облас: за позивачем було визнано право власності на земельну ділянку.

Таким чином, весь цей час, починаючи з моменту відкриті спадщини (24.03.2010р.) до моменту визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом (22.10.2014р.) позивач не мав право на отримання орендної плати за договором оренди, яка належить спадкодавцю.

Згідно п.5.4 договору оренди орендна плата за поточний рік вноситься орендарем не пізніше 31 грудня поточного року.

Судом встановлено, що відповідач пропонував позивачу отримат орендну плату ще у вересні 2014 року, але позивач не надавав належних доказі на підтвердження свого права щодо спадкування.

Після оформлення спадщини позивач 25.11.2014р. звернулася із Заявою в якій зазначила, що вона є спадкоємницею майна, що залишилося після смерті матері та просила виплатити орендну плату за 4 (чотири) роки у натуральне формі. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення таку заяв відповідач отримав 02.12.2014р.

Згоди щодо справляння орендної плати у натуральній формі, як того вимагають умов договору оренди досягнуто не було. Позивачу у грудні 2014 року було запропоновано отримати орендну плату у грошовій формі від отримання якої вона відмовилася та звернулася до суду.

Відповідачем було прийняте рішення про виплату орендної плаги у грошовій формі та 13.02.2015р. перераховано поштовим переказом на ім'я ОСОБА_1 орендну плату за 2011р. - 2014р. в розмірі 8350,0 гривень (копія Розрахунку орендної плати за землю від 12.02.2015р., копія Звіту про використання коштів виданих під звіт від 13.02.2015р., копія фіскального чеку від 13.02.2015р.).

Частиною 1 ст.527 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконаний особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Пунктом 4 ч.І ст. 532 Цивільного кодексу України визначено якщо місце виконання зобов'язання не встановлено у договорі, виконання провадиться за грошовим зобов'язанням - за місцем проживання кредитора.

Поштовий переказ у місячний строк позивачем отриманий не був, грошові кошти в розмірі 8350,0 гривень були 19.03.2015р. повернуті на банківський рахунок відповідача.

Таким чином, суд вбачає що позивач фактично уникає від отримання орендної плати, створює обставини за яких відповідач позбавлений можливості сплатити орендну плату за договором оренди в строк.

При цьому звертаючись до суду посилається на те, що відповідач зобов'язаний своєчасно сплачувати орендну плату, однак не виконує своїх зобов'язань.

Відповідно до пункту «д» ч.І ст.14 Земельного кодексу України підставою для припинення права користуванні земелькою ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Відповідно до ч.І ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимоги однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбаченій ст.ст.24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах визначених ЗК України та іншими законами України.

За змістом зазначених норм договір оренди землі можливо розірватї лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині ни є підставою для його розірвання.

Враховуючи обставини, за котрих сталася невиплата орендної плат за поточний 2014 рік в строк, передбачений договором оренди (до 31 грудні поточного року) суд вважає що одного разу порушення строку сплати орендної плати недостатньо для розірвання договору повинна мати місце систематична (неодноразова) несплата орендної плати.

Під час розгляду справи представник відповідача надав заяву про стягнення судових витрат за участь адвоката в наданні правовоїдопомоги в розмірі 5846,40 грн, що підтверджується наданими розрахунками згідно акту виконаних робіт, тому суд вважає данні витрати підтверджується а тому підлягають стягненню із позивача на користь відповідача згідно ст.. 88 ЦПК України.

Керуючись, ст.ст.58-62, 64, 66, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 13-15, 31, 32, 34 Закону України «Про оренду землі», ст..ст.203, 206-208, 215, 218, 638, 651, 653 ЦК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-КЛАС» про розірвання договору оренди земельної ділянки від 26.03.2008 року складеного між матір'ю позивача ОСОБА_5 та ТОВ «АГРО-КЛАС» в зв'язку з невиплатою орендної плати, зобов'язати відповідача повернути земельну ділянку та стягнути орендну плату за договором оренди з 2010 по 2014 рік в розмірі 10 тон пшениці, а також пеню в розмірі 0,3% від суми недоїмки за кожний день прострочення залишити без задоволення.

Стягнути із позивача ОСОБА_1 на користь ТОВ «АГРО-КЛАС» витрати за надання правової допомоги в розмірі 5846,40 грн.

Рішення може бути оскаржене апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_9