НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/6557/15
№ 2/183/3523/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:

Подано позов ОСОБА_1, в якому позивач просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач є її чоловіком та батьком її дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, утримань за виконавчими листами не має, ухиляється від матеріального забезпечення дитини, хоча є працездатним, працює і окрім заробітної плати отримує неофіційний прибуток. Позивач знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, внаслідок чого не має можливості самостійно отримувати дохід. дитина потребує матеріального забезпечення, яке відповідач самостійно не надає.

В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі. Вказала на те, що відповідач може надавати допомогу, крім основного місця роботи неофіційно підробляє. Зазначила, що відповідач надавав матеріальну допомогу їй та дитині після фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин, яка є недостатньою для утримання дитини.

Відповідач позов визнав частково. Вказав що не має додаткового доходу, надавав матеріальну допомогу позивачу та дитині після фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин. Дружина не дає йому змоги спілкуватися з дитиною. Визнав що не має на утриманні непрацездатних осіб, інших дітей, є фізично здоровий.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав.

Сторони є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.5/, який, як визнано сторонами та підтверджується матеріалами справи, проживає разом із позивачем /а.с.6/.

Сторонами визнано, що позивач та відповідач проживають окремо.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У відповідності до ст.189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Оскільки сторонами в судовому засіданні доказів наявності домовленості між сторонами щодо способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину, визнаної кожним із батьків суду не надано, суд вважає за можливе присудити з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини.

При цьому посилання відповідача на заборону позивача в спілкуванні з дитиною суд не приймає до уваги, як не обґрунтоване та не підтверджене належними доказами. Крім того суду не надано доказів звернення відповідача до позивача, органу опіки та піклування, суду в порядку ст.ст. 157, 158, 159 СК України.

Статтями 183, 184 СК України встановлено можливість визначення розміру аліментів у частці від заробітку батька або в твердій грошовій сумі та з урахуванням позовних вимог і визнання відповідачем факту офіційного працевлаштування, сталого заробітку, відсутності інших джерел доходу, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в частині від заробітку (доходу).

Визначаючи розмір, порядок сплати та суму аліментних зобов`язань суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Судом встановлено, що малолітня дитина, проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає. Доказів протилежного суду не надано. Сторони визнали, що дитина, платник аліментів є фізично та психічно здоровими. Інших дітей, непрацездатних осіб на утриманні у платника аліментів немає. Відповідач працює та отримує дохід. Нерухомого майна платник аліментів у власності не має, інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів.

Внаслідок викладеного суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у вигляді 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, посилання позивача на наявність додаткового доходу відповідача суд не приймає до уваги, як не обґрунтовані.

У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Позов предявлено 09 жовтня 2015 року, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 487 гривень 20 копійок.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 207, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 09 жовтня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду складено 04 грудня 2015 року.

Суддя Д.О. Парфьонов