Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 320/3756/15Головуючий у 1-й інстанції Пономаренко Л.Е.
№22-ц/778/5600/15Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Стрелець Л.Г., Каракуші К.В.

при секретарі Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 серпня 2015 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мелітопольської міської ради, Відкрите акціонерне товариство «Мелітопольгаз», Мелітопольський міський РЕМ ВАТ «Запоріжжяобленерго» про усунення перешкод у здійсненні права власності та визначення порядку користування житловим будинком

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні суду першої інстанції перебуває зазначена справа за вищезазначеним позовом позивача (а.3-5).

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 серпня 2015 року (а.110) у цій справі заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на 1/2 частину житлового будинку № 4 по вулиці Садстанції в м. Мелітополі Запорізької області, зареєстровану на праві власності за ОСОБА_2, ін.н. НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, відповідач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а. 114-115) просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, прийняти нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову у цій справі шляхом накладення арешту на ? частину житлового будинку № 24 по вул. Садстанції у м. Мелітополі, належного ОСОБА_2

02 грудня 2015 року позивач ОСОБА_3 через свого представника подала апеляційному суду письмові заперечення на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача (а.146-148).

У судове засідання 03 грудня 2015 року належним чином повідомлені про час та місце розгляду цієї справи апеляційним судом (а. 139143) всі особи, які беруть участь у цій справі, не зявились, окрім представника апелянта відповідача ОСОБА_2 за договором адвоката (а.149-150) ОСОБА_4, заяв-повідомлень про пояснення причин неявки своєї та своїх представників, а також клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Навпаки, третя особа - орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області подала апеляційному суду поштою заяву (а.с.144-145), в якій просила дану справу розглядати у даному судовому засіданні у відсутності її представника.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів визнала неповажними причини неявки всіх вищезазначених нез'явившихся осіб, які беруть участь у цій справі, та на підставі ст. 305 ч. 2 ЦПК України ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представника апелянта відповідача ОСОБА_2 за договором адвоката (а.149-150) ОСОБА_4

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши виділені судом першої інстанції із справи матеріали, необхідні апеляційному суду для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу суду першої інстанції від 10 серпня 2015 року про забезпечення позову позивача у цій справі, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 2 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Встановлено, що задовольняючи заяву представника позивача про забезпечення позову позивача у цій справі шляхом накладення арешту на 1/2 частину житлового будинку № 4 по вулиці Садстанції в м. Мелітополі Запорізької області, зареєстровану на праві власності за ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався ст.ст. ст. ст. 151-153 ЦПК України та виходив із обґрунтованості останньої, оскільки у судовому засіданні представником відповідача не було надано інформації про наявність у відповідача іншого майна, на яке можливо було накласти арешт в якості забезпечення позову та яке було б співмірне заявленим вимогам, враховуючи невиконання відповідачем попереднього рішення суду, що в свою чергу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення вимог позивача.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

Встановлено, що у провадженні суду першої інстанції перебуває дана цивільна справа, предметом розгляду якої є позовні вимоги ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та як законний представник малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до ОСОБА_2 про:

- зобовязання останнього усунути перешкоди позивачеві ОСОБА_6 та малолітній дитині ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у користуванні житловим будинком № 24 по вул. Садстанції у м. Мелітополь Запорізької області:

= шляхом демонтажу самовільно встановлених ним внутрішньо будинкових цегляних перегородок між частинами коридору, призначеному у технічному паспорті на житловий будинок цифрами «1-1», та між частиною коридору «1-1» та дверним проємом у житлову кімнату «1-6» та

= зобовязання ОСОБА_7 забезпечити та надати ОСОБА_3 та малолітній дитині ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, вільний доступ до усіх приміщень житлового будинку № 24 по вул.. Садстанції у м. Мелдітополь Запорізької області та

= зобовязати ОСОБА_2 поновити теплопостачання та світло постачання житлових кімнат «1-2», «1-3», коридору «1-1» зазначеного житлового будинку;

-виділ в натурі та визначення порядку користування ? частиною житлового будинку № 24 по вул.. Садстанції у м. Мелітополі Запорізької області, а саме:

= ОСОБА_3 виділити кімнату «1-2», кімнату «1-3»,

= ОСОБА_2 виділити кімнату «1-6»,

у спільному користуванні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити коридор «1-1», кімнату-кухню «1-5», ванну кімнату та туалет «1-4», господарські надвірні споруди сарай «Б-1», убиральню «У», огорожу № 2 та ворота, розташовані на території домоволодіння по вул. Садстанції, 24 у м. Мелітополь,

- стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заподіяної моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн., а також понесених судових витрат.

Провадження у цій справі за вищезазначеним позовом позивача було відкрите 25 травня 2015 року (а.57-58).

У судовому засіданні (а.108-109) представник позивача заявила про необхідність забезпечення позову позивача у цій справі (а.6) шляхом накладення арешту на 1/2 частину житлового будинку №24 по вулиці Садстанції в м. Мелітополі Запорізької області, зареєстровану на праві власності за ОСОБА_2, ін. н. НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду в частині стягнення відшкодування моральної шкоди, яка заявлена в сумі 10 000,00 грн. у разі задоволення вимог позивача, так як відповідач попереднє рішення суду не виконує.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення заяви представника позивача про необхідність забезпечення позову заперечив, зазначив, що майно, на яке представник позивача просить накласти арешт не співмірне з сумою заявлених позовних вимог та представник позивача не довів на чому ґрунтуються його припущення щодо того, що відповідач може вжити заходів відносно належного йому майна з метою уникнення виконання рішення суду у разі задоволення позову та яким чином це утруднить виконання рішення суду про стягнення моральної шкоди в рамках спору про усунення перешкод у здійсненні права власності та визначення порядку користування житловим будинком.

Дійсно в силу вимог ст. 151 ч. 3 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Та згідно із ст. 152 ч. 3 ЦПК України види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, відповідно до роз'яснень п. 1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд /суддя/ має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність та співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено, що судом першої інстанції при вирішенні заяви представника позивача про забезпечення позову у цій справі ухвалою від 19 серпня 2015 року, що є предметом апеляційного оскарження у цій справі, не було дотримано вимог співмірності виду забезпечення позову, обраного позивачем у цій справі (накладення арешту на ? частину житлового будинку № 4 по вулиці Садстанції в м. Мелітополі Запорізької області, зареєстровану на праві власності за ОСОБА_2О.) вище зазначеним заявленим позивачем ОСОБА_3 у цій справі позовним вимогам, про що суд першої інстанції сам зазначив у своїй ухвалі, що є предметом апеляційного оскарження у цій справі.

Відхід від принципу співмірності виду забезпечення позову (арешт ? частини житлового будинку відповідача, вартість якої значно перевищує 10000,00 грн. та складає 124 989,00 грн. згідно із звітом про оцінку майна, лист ВДВС Мелітопольського МРУЮ від 19.02.2015 року, який міститься у матеріалах цієї цивільної справи, копія а.124) із заявленими позовними вимогами позивача у цій справі (в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.) судом першої інстанції при постановленні оскаржуємої ухвали суду через ненадання представником відповідача інформації про наявність у відповідача іншого майна, на яке можливо було накласти арешт в якості забезпечення позову позивача у цій справі в цій частині вимог та яке було б співмірне заявленим вимогам, врахування невиконання відповідачем попереднього рішення суду в іншій справі (яке ґрунтується на припущеннях, оскільки спростовується матеріалами справи (а.с.97) та матеріалами, доданими відповідачем до його апеляційної скарги на зазначену ухвалу суду першої інстанції у цій справі, що мали місце ще до постановлення цієї ухвали судом першої інстанції, постанова державного виконавця від 02.04.2015 року про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення суду в іншій справі, копія а.121 тощо ), є недопустимим.

Крім того, суд першої інстанції при постановленні оскаржуємої ухвали про забезпечення позову позивача у цій справі саме у вищевказаний вид забезпечення позову, обораний позивачем, не врахував відсутність у справі належних, допустимих доказів (спроб відповідача провести відчуження цієї належної йому ? частини житлового будинку на користь третіх осіб тощо) на підтвердження існування реальної загрози невиконання можливого рішення суду першої інстанції у цій справі щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 10 000,0 грн., а також наявність (відсутність) у цій справі належних, допустимих доказів, наданих позивачем в обґрунтування свого позову в частині заявлених позовних вимог, які саме представник позивача просив забезпечити у цій справі.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції мав брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, у тому числі відповідача.

При вищевикладених обставинах, доводи апелянта ґрунтуються на цивільному процесуальному законі, а ухвала суду першої інстанції - постановлена з порушенням норм цивільного процесуального права, є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню на підставі ст. 312 ч. 1 п. 2 ЦПК України із постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали, якою у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у цій справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 серпня 2015 року про забезпечення позову у цій справі скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Заяву представника позивача про забезпечення позову у цій справі залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_1ОСОБА_10ОСОБА_11